OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Haplochromis pyrrhopteryx

Haplochromis pyrrhopteryx és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ van Oijen, M.J.P., 1991. A systematic revision of the piscivorous haplochromine Cichlidae (Pisces: Teleostei) of Lake Victoria (East Africa). Part I. Zool. Verh. Leiden 272:95 p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Haplochromis pseudopellegrini

Haplochromis pseudopellegrini és una espècie extinta de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles podien assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es trobava al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Haplochromis ptistes

Haplochromis ptistes és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ Hilgendorf, F. M. 1888. Fische aus dem Victoria-Nyanza (Ukerewe-See), gesammelt von dem verstorbenen Dr. G. A. Fischer. Sitzungsber. Ges. Naturf. Freunde Berlín 1888: 75-79.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Haplochromis polli

Haplochromis polli és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al curs inferior del riu Congo (entre Kwamouth i Luozi, Àfrica).

## Referències

* ↑ Hilgendorf, F. M. 1888. Fische aus dem Victoria-Nyanza (Ukerewe-See), gesammelt von dem verstorbenen Dr. G. A. Fischer. Sitzungsber. Ges. Naturf. Freunde Berlín 1888: 75-79.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Heptadecàgon

En geometria, un heptadecàgon és un polígon de disset costats i, per tant, de disset vèrtexs.
El nom "heptadecàgon" prové del grec antic hepta "set" + deca "deu" + gon "angle".
L'heptadecàgon regular és construïble amb regle i compàs.

## Construcció d'un heptadecàgon regular

A continuació es presenta un mètode de construcció del heptadecàgon regular amb regle i compàs en 64 passos. Cal tenir en compte que entre els passos 8 i 11 no es modifica l'obertura del compàs.

## Referències

* ↑ «heptadecagon». Wolfram MathWorld. [Consulta: 15 març 2020]. (anglès)
# Harrisia fragrans

Harrisia fragrans és una espècie fanerògama que pertany a la família de les cactàcies.

## Distribució

És endèmica de Florida. És una espècie rara a la vida silvestre.

## Descripció

Harrisia fragrans creix vertical, inclinat o estesa escaladora, les tiges estan més o menys cilíndriques i fins a 5 metres d'alçada. Té de deu a dotze costelles, entre les arèoles comprimides es troben de 9 a 13 espines en forma d'agulla, de color gris amb una punta de color groc i de 2 a 4 cm de llarg. Les flors són blanques a roses, són fragants i tenen una llargada de 12 a 20 centímetres. El fruit és de color vermell mat, rodó o oval pot arribar a fer fins a 6 cm de diàmetre i està coberta amb flocs de pèl llarg.

## Taxonomia

Harrisia fragrans va ser descrita per Small ex-Britton i Rose i publicat a The Cactaceae; descriptions and illustrations of plants of the cactus family 2: 149–150, f. 216, pl. 19, f. 1–2. 1920.

### Etimologia

Harrisia: nom genèric que va ser anomenat en honor del botànic irlandès William Harris, qui va ser Superintendent de jardins públics i plantacions de Jamaica.
fragrans epítet llatí que significa "fragant, aromàtic".

### Sinonímia

* Cereus eriophorus

## Referències

* ↑ «Harrisia fragrans». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 24 novembre 2019].
* ↑ A Epítets Botànics
* ↑ Harrisia fragrans a PlantList

## Bibliografia

* Flora of North America Editorial Committee, e. 2003. Magnoliophyta: Caryophyllidae, part 1. Fl. N. Amer. 4: i–xxiv, 1–559.
* Kartesz, J. T. & R. Kartesz. 1980. A Synonymized Checklist of the Vascular Flora of the United States, Canada, and Greenland. Vol. 2: The Biota of North America. 500 pp.
* Small, J. K. 1933. Man. S.E. Fl. i–xxii, 1–1554. Published by the Author, New York.
* Wunderlin, R. P. 1998. Guide Vasc. Pl. Florida i–x, 1–806. University Press of Florida, Gainseville.

## Vegeu també

* Característiques de les cactàcies

## Enllaços externs

* http://cactiguide.com/cactus/?genus=Harrisia&species=fragrans
# Heliodor (escultor)

Heliodor (en llatí Heliodoros, en grec antic Ἡλιόδωρος) fou un escultor grec autor d'estàtues en bronze i marbre, esmentat per Plini el Vell entre els artistes que van fer "athletas et armatos et venatores sacrificantesque". Va fer un grup escultòric en marbre representant a Pan i a Olimp lluitant, que es trobava al Pòrtic d'Octàvia a Roma, del que Plini en diu: "alterum in terris symplegma nobile".

## Referències

* ↑ Heliodorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 375
# Heliodor (cirurgià)

Heliodor (en llatí Heliodoros, en grec antic Ἡλιόδωρος) va ser un cirurgià grec probablement contemporani de Juvenal que va viure al segle i.
Potser és la mateixa persona que va escriure una obra sobre cirurgia a la que fa referència Asclepíades Farmació, tal com recullen Galè i Paule Egineta. D'aquesta obra es conserven alguns fragments preservats per Oribasi i Nicetes.

## Referències

* ↑ W.A.G., Heliodorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 375
# Henge

Henge (paraula anglesa) és una arquitectura prehistòrica de manera gairebé circular o ovalada, que defineix una àrea de més de 20 metres de diàmetre, i consisteix en una excavació limitada per una rasa i un terraplè. Van ser usualment construïts en el període neolític i se sospita que tenen relació amb actes rituals, si bé el medi acadèmic encara no ha pogut donar una resposta uniforme.

## Tipus

* Henge: té entre 20 i 300 m de diàmetre. Sol haver-hi petites evidències d'ocupació al seu interior i té estructures rituals en cercles de pedra.
* Minihenge: de menys de 20 m de diàmetre. També se sol anomenar monument hengiforme o Henge de Dorchester.
* Superhenge o recinte-henge (Henge enclosure, en anglès): presenten mostres d'ocupació i solen tenir més de 300 m de diàmetre.

## Referències

* 1 2 English Heritage. «Henge. Definició» (en anglès). Monument class description. Arxivat de l'original el 2012-11-16. [Consulta: 20 abril 2011].
* ↑ English Heritage. «Henge enclosure. Definició» (en anglès). Monument class description. Arxivat de l'original el 14 de maig 2011. [Consulta: 20 abril 2011].

## Enllaços externs

* Definició de Henge a la web de English Heritage Arxivat 2012-11-16 a Wayback Machine. (en anglès).
* Resultats de buscar "Henge" a The Megalithic Portal (anglès)
* The moderm antiquarian (anglès)
* New Henge Theory - Engineering in Prehistory Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine. (en anglès).
* Pretanic World - Chart of Neolithic, Bronze Age and Celtic Structures Arxivat 2012-03-12 a Wayback Machine. (en anglès).
# Heneb

Heneb és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 13.04 ° de latitud nord i 193.5 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 39 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el primer d'octubre del 215 i fa referència a Heneb, divinitat a de cereals, fruites i hortalisses, i vinyes de la mitologia egípcia.

## Referències

* ↑ "Heneb". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# Heneuïta

La heneuïta és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor del professor Henrich Neumann (1914–1983), del museu mineralògic-geològic de la Universitat d'Oslo, a Noruega.

## Característiques

La heneuïta és un fosfat de fórmula química CaMg₅(CO₃)(PO₄)₃(OH). Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la heneuïta pertany a «08.BO: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida gran, (OH, etc.):RO₄ sobre 1:1» juntament amb els següents minerals: nacafita, preisingerita, petitjeanita, schumacherita, atelestita, hechtsbergita, smrkovecita, kombatita, sahlinita, nefedovita, kuznetsovita, artsmithita i schlegelita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu d'Història Natural de la Universitat d'Oslo.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Tingelstadtjern, situada a la localitat de Modum (Buskerud, Noruega). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Heneuite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 desembre 2019].
# Hermes de Narbona

Hermes (en francès Herme) fou un bisbe gal successor a la diòcesi de Narbona de sant Rústic.
Rústic el va enviar a Roma on es va destacar per la seva pietat i fou ordenat bisbe de Besiers en temps del papa Lleó I (440-461) ordenació feta pel mateix Rústic, però el clergat local va refusar el seu reconeixement per motius no aclarits, i no va fer cap pas per imposar-se, vivint fora de la diòcesi fins que Rústic, veient els seus mèrits i ja proper a morir, el va designar successor i va escriure a Lleó I demanant autorització pel nomenament; el papa va considerar que no estava autoritzat per fer el nomenament però el poble i clergat de Narbona el va reconèixer quan va morir Rústic, probablement el 28 d'octubre del 461.
El 462 Teodoric II (rei dels visigots) va enviar al seu germà Frederic el visigot com a governador de Narbona. Frederic era arrià i no va tardar a topar amb Hermes; el governador va escoltar les queixes contra el nomenament d'Hermes i va escriure una carta al papa Hilari I (461-468); el papa va contestar escrivint una carta el 3 de novembre del 462 que va enviar a Lleonci, bisbe d'Arle i vicari del papa a les Gàl·lies, al que va tirar en cara la seva negligència en informar-lo de la situació i li va ordenar instruir un procediment amb els bisbes veïns per adoptar les decisions adients en concili que se celebraria el 19 de novembre (aniversari de la seva ordenació). Aquest concili de caràcter provincial va reunir diversos bisbes que van acordar ratificar a Hermes com a bisbes en benefici de la pau, però fou privat personalment del dret de metropolità per nomenar bisbes a la província, i les funcions de metropolità van passar durant la vida d'Hermes a Constanci, bisbe d'Usès, com a bisbe de més antiguitat de la província i en cas de mort al bisbe més antic.
Hilari I va comunicar la decisió als bisbes de la Lionesa Primera, la Narbonesa Primera, la Narbonesa Segona, la Vienesa, i la província d'Alps Segona (o Alps Penins) par carta datada el 3 de desembre del 462. El papa elogia a la carta a Hermes però condemna la manera en què fou designat contrari als decrets sants, si bé entenia que es podia justificar.
El següent bisbe conegut és Caprarpus (506).

## Bibliografia

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Hosokawa Tadaoki

    En aquest nom japonès, el cognom és Hosokawa.
Hosokawa Tadaoki (细川忠兴, 28 de novembre de 1563 - 18 de gener de 1646) va ser un samurai del període Sengoku de la història del Japó.

## Biografia

Tadaoki va ser el més gran dels fills de Hosokawa Fujitaka i va lluitar la seva primera a l'edat de quinze anys sota el servei d'Oda Nobunaga. Va rebre la província de Tango el 1580 i poc després es va casar amb una de les filles d'Akechi Mitsuhide. El 1582 quan Mitsuhide va trair Nobunaga durant l'incident de Honnoji, aquest va buscar el seu suport però ho va negar, i posteriorment derrotat durant la batalla de Yamasaki.
Tadaoki va estar present en el bàndol de Toyotomi Hideyoshi durant la batalla de Komaki i Nagakute (1584) i en la campanya d'Odawara de 1590, on va prendre part en el setge de Nirayama. Durant la dècada de 1590 es va fer amic de Tokugawa Ieyasu, per la qual cosa es va aliar al seu exèrcit durant la batalla de Sekigahara el 1600 en contra de les tropes d'Ishida Mitsunari. Després de la batalla va ser recompensat amb el feu de Buzen, valorat en 370.000 koku.
Tadaoki va estar també present durant el setge d'Osaka (1614-1615), i va morir finalment en 1646.

## Referències

* Sansom, George "A History of Japan", 1334-1615 Stanford 1961.
* Berry,Mary Elizabeth "Hideyoshi" 1982.
* Sengoku Biographical Dictionary Arxivat 2008-09-25 a Wayback Machine. Hosokawa Tadaoki
# Hosny Abd Rabo

Hosny Abd Rabo (Ismaïlia, 1 de novembre de 1984) és un exfutbolista egipci de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció d'Egipte amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1990.
Pel que fa a clubs, destacà a Ismaily i Strasbourg.

## Referències

* ↑ Hosni Abd Rabbou - Century of International Appearances
* ↑ «Ismaily legend Hosny Abd Rabo announces retirement from football». KingFut, 17-01-2019. [Consulta: 18 gener 2019].
* ↑ Hosny Abd Rabo a National-Football-Teams.com (anglès)
# Hieròfil (metge)

Hieròfil (Herophilus, Ἱερόφιλος) fou un metge grec que va escriure un tractat curt de medicina titulat Ἱεροφιλου Σοφίδτου περὶ Τροφῶν Κύκλος: ποίᾳ δεῖ χρᾶσθαι ἑκάστῳ μηνὶ, καὶ ὁποίοις ἀπέχεσθαι, en llatí Hierophili Sophistae de Alimentis Circulus; quibusnam uti, et a quibusnam abstinere oportcat. Del seu examen es dedueix que fou escrit per un autor del segle xi o segle xii. Inclou instruccions dietètiques per cada mes de l'any i està ple de paraules desconegudes dels autors grecs antics.

## Referències

* ↑ Greenhill, William Alexander. «Hiero'philus 2.». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Hidnàcies

Les Hydnaceae són una família de fongs dins l'ordre Cantharellales. Originàriament aquesta família comprenia totes les espècies de fongs amb himeni (sota del capell) amb unes extensions com dentades,. Aquest grup artificial de classificaciórep el nom d'Hydnoides (o fongs dentats). En elsentit modern i estricte els Hydnaceae estan limitats al gènere Hydnum i gèneres relacionats que tenen els basidiocarps dentats o himeni polipor. Les espècies d'aquesta família són ectomycorrhiza. Hydnum repandum (la llengua de bou) és una espècie comestible i comercialitzada que en francès rep el nom de "pied de mouton" i en anglès el de "hedgehog fungus".

## Referències

* ↑ Kirk PM, Cannon PF, Minter DW, Stalpers JA.. Dictionary of the Fungi. 10a edició. Wallingford, Oxford: CABI, 2008, p. 324, 595, 638. ISBN 978-0-85199-826-8.
* 1 2 Smith AH.. A Field Guide to Western Mushrooms. Ann Arbor, Michigan: University of Michigan Press, 1975, p. 8. ISBN 0-472-85599-9.
* ↑ «Hydnaceae Chevall. 1826». MycoBank. International Mycological Association. [Consulta: 16 desembre 2010].
# Hyalostola

Hyalostola és un gènere monotípic de papallones nocturnes de la subfamília Drepaninae. La seva única espècie, Hyalostola phoenicochyta, va ser descrita per George Hampson el 1914, i es troba a Borneo.
La seva envergadura alar és d'uns 26 mm.

## Referències

* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; et al. «Eudeilinia» (en anglès). The Global Lepidoptera Names Index. Natural History Museum, 2003.
* ↑ Savela, Markku. «Hyalostola Hampson, 1914» (en anglès). Lepidoptera and Some Other Life Forms.
* ↑ Annals and Magazine of Natural History (8) 14: 107
# Hillel l'Ancià

Hil·lel l'Ancià (hebreu: הלל הזקן, Hillel HaZaken‎), també fou conegut com a Hil·lel el Savi (Babilònia, 70 aC - Jerusalem, 10 dC), va ser un eminent rabí i un mestre jueu. Fou el primer erudit que va sistematitzar la interpretació de la Torà escrita. Va néixer, segons el Talmud, a Babilònia. Hil·lel va rebre la seva avançada formació a Jerusalem, a on va esdevenir una autoritat sobre la llei jueva, per aquest motiu va ser triat cap del seu consell religiós.
L'èmfasi de Hil·lel en el compliment de les normes ètiques, en la pietat personal, en la humilitat i en la preocupació pels altres van ser precursors de certs ensenyaments morals del cristianisme i de l'islam. El filòleg francès del segle xix Ernest Renan va proposar en el seu llibre Vida de Jesús, que Hil·lel va ser un mestre de Jesús de Nazaret. Davant de la pregunta d'un dels seus estudiants sobre com es podrien resumir tots els continguts de la Torà, una hagadà recull que Hil·lel li va respondre: «No facis al teu proïsme allò que no vols que et facin a tu, tota la resta és comentari».
Hil·lel va fundar una escola lliberal d'interpretació de les escriptures, oposada a la rigidesa de l'escola de Xammai. L'enfrontament entre les dues escoles es va resoldre al seu favor. Durant moltes generacions, els líders religiosos de la comunitat jueva d'Israel van ser descendents de Hil·lel.

## Referències

* ↑ Frieman, Shulamis. Who's Who i the Talmud. Jason Aronson, 2000, p. 163.
* ↑ Schechter, Solomon; Bacher, Wilhelm «Hillel». Jewish Encyclopedia [Consulta: 31 juliol 2017].

## Enllaços externs

* Hillel International (anglès)
# Hillel International

Hillel International, anteriorment anomenada Hillel: The Foundation for Jewish Campus Life, és la major organització universitària jueva del món, Hillel treballa amb milers d'estudiants universitaris jueus de tot el món.
La missió declarada de Hillel és enriquir la vida dels estudiants jueus de pregrau i postgrau perquè puguin contribuir a l'avenir del poble jueu i de la Humanitat. La fundació universitària Hillel inclou a estudiants jueus en activitats religioses, culturals, artístiques i de servei comunitari.
Hillel està representat en més de 550 col·legis i comunitats d'Amèrica del Nord i del Món, incloent 30 comunitats en els països de l'antiga Unió Soviètica, nou comunitats a Israel i a cinc comunitats de l'Amèrica del Sud.
L'organització porta el nom de Hilel l'Ancià, un savi jueu que es va traslladar des de Babilònia fins a Judea en el Segle I, i que és conegut per la seva formulació de la Regla d'Or.

## Referències

* ↑ «Hillel's mission statement on its "about" page». Arxivat de l'original el 2017-08-31. [Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ «facts about Hillel from their own webpage». Arxivat de l'original el 2018-11-26. [Consulta: 31 agost 2017].

## Enllaços externs

* www.hillel.org/ (anglès)
# Hillesheimita

La hillesheimita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom de la localitat de Hillesheim, a Alemanya, on es troba la seva localitat tipus.

## Característiques

La hillesheimita és un fil·losilicat de fórmula química (K,Ca,Ba,◻)₂(Mg,Fe,Ca,◻)₂[(Si,Al)$_{13}$O$_{23}$(OH)₆](OH)·8H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2011, sent publicada per primera vegada el 2012. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Graulay, situada a la localitat de Hillesheim, al districte de Vulkaneifel (Renània-Palatinat, Alemanya), on es troba en forma de cristalls aplanats en cavitats miarolítiques en basalt alcalí. També ha estat descrita a la pedrera Vispi, a la localitat de San Venanzo, dins la província de Terni (Úmbria, Itàlia). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hillesheimite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 novembre 2021].