OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Michel Preud'homme

Michel Preud'homme (Ougrée (Seraing), 24 de gener, 1959) és un exfutbolista belga, que jugava com a porter, i actualment entrenador.

## Carrera esportiva

Un dels porters més destacats de la seva època, va guanyar el Premi Lev Iaixin al millor porter de la Copa del Món de 1994. Fou nomenat millor jugador belga els anys 1987 i 1989, porter belga de l'any (1988, 1991), millor porter del món de l'IFFHS (1994) i porter de l'any per la UEFA (1994).
Com a futbolista defensà els colors del Standard Liège, KV Mechelen, i Benfica. Amb el KV Mechelen guanyà la copa belga el 1987, la Recopa d'Europa i la Supercopa d'Europa el 1988, així com la lliga belga el 1989. Es retirà el 1999 a l'edat de 40 anys. Amb la selecció disputà 58 partits entre 1979 i 1995. També disputà la Copa del Món de 1990.
És des d'agost de 2006, entrenador de l'Standard Liège i des del 2008 del KAA Gent.

## Referències

* ↑ «Michel Preud'homme». , 16-11-2012 [Consulta: 13 novembre 2012].
* ↑ «Courtois flying high for club and country». FIFA.com, 09-06-2013. Arxivat de l'original el 22 d'octubre 2016. [Consulta: 21 octubre 2016].
* ↑ Michel Preudhomme Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Belgium » Squad EURO 1980 Italy». worldfootball. [Consulta: 6 febrer 2016].
* ↑ «Guarda Redes». SL Benfica. Arxivat de l'original el 2016-02-06. [Consulta: 6 febrer 2016].
* ↑ «Michel Preud'homme». ruefa.comssf. [Consulta: 16 desembre 2017].
Michel Preud'homme amb la selecció belga - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Bèlgica – Copa del Món de futbol 1990
1 Preud'homme •
2 Gerets •
3 Albert •
4 Clijsters •
5 Versavel •
6 Emmers •
7 Demol •
8 Van der Elst •
9 Degryse •
10 Scifo •
11 Ceulemans •
12 Bodart •
13 Grün •
14 Claesen •
15 De Sart •
16 De Wolf •
17 Plovie •
18 Staelens •
19 Van Der Linden •
20 De Wilde •
21 Wilmots •
22 Vervoort •
Seleccionador: Thys
Selecció de futbol de Bèlgica – Copa del Món de futbol 1994
1 Preud'homme •
2 Medved •
3 Borkelmans •
4 Albert •
5 Smidts •
6 Staelens •
7 Van der Elst •
8 Nilis •
9 Degryse •
10 Scifo •
11 Czerniatynski •
12 De Wilde •
13 Grün •
14 De Wolf •
15 Emmers •
16 Boffin •
17 Weber •
18 Wilmots •
19 Van Meir •
20 Verlinden •
21 Van Der Heyden •
22 Renier •
Seleccionador: Van Himst :
# Nobuyuki Anzai

Nobuyuki Anzai (安西 信行, Anzai Nobuyuki, nascut el 19 d'agost de 1972) és un mangaka japonès. Fou assistent de Kazuhiro Fujita.

## Treballs

* Rocket Princess (1994)
* Flame of Recca (1995-2002)
* MÄR (2003-2006)
* Compilació d'històries curtes CRAZY MANIAX (2006)
* MiXiM♀12 (2008 - en curs)

### Història Original

* MÄR Omega, dibuixat per Kōichirō Hoshino

## Mestre

* Kazuhiro Fujita

## Fellow Assistants

* Kazurou Inoue
* Yukio Katayama
* Tatsuya Kaneda
* Makoto Raiku

## Assistent

* Kōichirō Hoshino

## Enllaços externs

* Diari d'Anzai Nobuyuki Arxivat 2007-06-16 a Wayback Machine. - blog oficial (japonès)
# Josep Maria de Garganta i Vila-Manyà

Josep Maria de Garganta i Vila-Manyà (Sant Feliu de Pallerols, Garrotxa, 1878 - Olot, 1 de maig 1928) va ser un escriptor, traductor i esperantista català amb una àmplia formació cultural. La seva obra va passar força desapercebuda. El 1897, a només dinou anys, va prendre la direcció del setmanari olotí El Deber.
Publicà les edicions privades Arquimesa (1910), Evocacions (1912) i Hores de col·legi (1920). També escriví poemes amb una clara influència romàntica i parnassiana. Així mateix, traduí poemes de Leopardi, de Joachim du Bellay, de Francis Jammes i d'altres, i publicà (1923) una versió incompleta d'Evangeline, del poeta americà Henry Wadsworth Longfellow.
Va ser un gran defensor i coneixedor de la llengua auxiliar internacional esperanto. El 1911 fa ser un dels fundadors de l'entitat Olota Stelo («Estel olotí»), que tenia la seu a l'Hospici d'Olot. El setembre de 1912 va ser president del IV Congrés Regional Esperantista de la Federació Esperantista Catalana, que es va celebrar a Olot.
El seu fons personal es conserva a l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa.

## Bibliografia

* Garganta, Josep Maria de. Evocacions i altres poesies. Olot: Biblioteca Olotina, 1950.
* Garganta, Josep Maria de. Hores de col·legi : poesies. Olot: Impr. Aubert, 1948 (Biblioteca olotina).
* Garganta, Josep Maria de. Poesies de Josep Maria de Garganta. Barcelona: Barcino, 1968 (Publicacions de La Revista (Barcino). Segona sèrie; 38).

## Referències

* ↑ «CANTIC, Catàleg d'autoritats de noms i títols de Catalunya». Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya (CCUC). [Consulta: 25 novembre 2017].
* 1 2 «Josep Maria de Garganta i Vila-Manyà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Fitxa biogràfica: «Josep Ma de Garganta i Vila-Manyà (1878·1928)». Ideari d'Art i Cultura CIVTAT, 2011 [Consulta: 22 setembre 2014].
* ↑ CASULÀ, Joan. Els Garganta. Homenatge a una familia il·lustre. Edit. Ajuntament d'Olot - Ajuntament de Sant Feliu de Pallerols, Olot, 1987
* ↑ «Josep Ma de Garganta i Vila-Manyà (1878·1928)». [Consulta: 5 novembre].
* ↑ «Biografia de JOSEP Mª DE GARGANTA I VILA-MANYÀ. Escriptor, poeta i traductor». [Consulta: 5 novembre 2014].
* ↑ Poblet i Feijoo, Francesc. Els inicis del moviment esperantista a Catalunya (en català i esperanto). Barcelona: O Limaco Edizions, 2004, p. 120. ISBN ISBN 978-84-936728-1-2.
* ↑ Poblet i Feijoo, Francesc i Hèctor Alòs i Font. Història de l'esperanto als Països Catalans (en català i esperanto). Barcelona: Associació Catalana d'Esperanto, 2010. ISBN ISBN 978-84-936728-6-7.
* ↑ «Xarxa d'Arxius Comarcals (XAC)». [Consulta: 25 novembre 2017].
# The Importance of Being Earnest

«The Importance of Being Earnest, La importància de ser Frank o La importància de ser franc» té aquests significats:
* Literatura:
** The Importance of Being Earnest (títol en català: La importància de ser Frank), obra teatral d'Oscar Wilde estrenada el 1895
* Cinema:
** The Importance of Being Earnest (títol en català: La importància de ser franc), pel·lícula britànica de 1952 dirigida per Anthony Asquith i interpretada per Michael Redgrave
** The Importance of Being Earnest (títol en català: La importància de ser franc), adaptació de 1992 dirigida per Kurt Baker
** The Importance of Being Earnest (títol en català: La importància de ser franc), pel·lícula britànico-estatunidenca de 2002 dirigida per Oliver Parker i interpretada per Rupert Everett i Colin Firth
* Música:
** The Importance of Being Earnest (òpera), òpera de Gerald Barry (2013)
# Cementiri Central de Bogotà

El Cementiri Central de Bogotà és el cementiri més antic de la ciutat de Bogotà, Colòmbia. Va ser construït per Pío Domínguez i Nicolás León, segons els plànols de Domingo Esquiaqui i posat en servei el 1836 pel governador Rufino Corb, sota la presidència de Francisco de Paula Santander. La portada va ser obra de Julián Lombana el 1905, alguns dels mausoleus han estat construïts per escultors com Pietro Tenerani i Césare Sighinolfi. El cementiri està situat al barri Santa Fe (Los Mártires), enfront de l'Avinguda El Dorado amb la carrera 20. Pel seu significat històric, valor arquitectònic i cultural va ser declarat Monument Nacional pel decret 2390 del 26 de setembre de 1984.
Està situat entre els carrers 24 i 26 i des de la transversal 17 fins a la carrera 22, en la localitat de Los Martires de Bogotà. El cementiri es va construir contigu a les instal·lacions de la Legió britànica que va donar suport a la independència, atorgades el 1829 i que posteriorment es van destinar al cementiri dels súbdits anglesos. El conjunt es divideix en tres zones, denominades globus i identificades amb lletres de la següent manera: el globus A constitueix el sector antic del cementiri, el globus B és el sector on es troben les voltes i el globus C eren fosses comunes. i actualment és el Parc El Renacimiento. La transversal 20 i la carrera 22 es troben enmig dels tres globus que conformen el cementiri.

## Referències

* ↑ «El Cementerio Central de Bogotá y los primeros cementerios católicos». Revista Credencial Historia, 155, 01-11-2002. Arxivat de l'original el 2011-01-23 [Consulta: 4 novembre 2010].
* ↑ Alejandra Giraldo. «El Cementerio Central, testimonio vivo del arte y la historia», 07-02-2007. [Consulta: 4 novembre 2010].
* ↑ «Julián Lombana, uno de los arquitectos bogotanos más representativos del siglo XIX», 12-03-2010. [Consulta: 4 novembre 2010].
* ↑ Ministerio de Cultura. «Bienes declarados Monumento Nacional». Arxivat de l'original el 2013-08-31. [Consulta: 1r novembre 2010].
* ↑ «Recorrido por el Cementerio Británico», 08-03-2009. [Consulta: 12 novembre 2010].
* ↑ García Alonso, Marta Liliana. «El Cementerio Central, un museo que guarda historias secretas», 15-10-2009. Arxivat de l'original el 2018-10-03. [Consulta: 12 novembre 2010].
* ↑ «Búsqueda del Cementerio Central». [Consulta: 12 novembre 2010].
# Michel Périn (copilot)

Michel Périn (Saint-Mihiel, Mosa, 19 de gener de 1957) és un copilot francès de ral·lis que competeix per l'equip Team Mini X-Raid.
# LIC

LIC té els següents significats:
* Lloc d'Importància Comunitària
* Llengua Interculturalitat i Cohesió, equip d'acollida a Catalunya als centres escolars, anomenat EINA a les Balears
* Abreviatura anglesa del Núvol interestel·lar local
# Nobuyuki Tawara

Nobuyuki Tawara (en japonès: 俵 信之, 22 de setembre de 1964) va ser un ciclista japonès, que s'especialitzà en la pista. Va aconseguir tres medalles, una d'elles d'or, als Campionats del món de velocitat.

## Palmarès

* 1987
** Campió del món en Velocitat

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Tomarí

Tomarí (en rus: Томари) és una ciutat de l'óblast de Sakhalín, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 3.788 habitants.

## Referències

* ↑ Телефонные коды Сахалина - Dialing codes of Sakhalin Arxivat 17 December 2017$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. (rus)
* ↑ The Conquest of Ainu Lands, Brett L. Walker, ISBN 0-520-24834-1, ISBN 978-0-520-24834-2
* ↑ Coast of Kushunkotan Arxivat 29 September 2007$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine., 1873 map.
# Ferrari 458 Italia

El Ferrari 458 Italia és un cotxe esportiu produït pel fabricant italià Ferrari, que substitueix el Ferrari F430. El Ferrari 458 es va donar a conèixer oficialment el 2009 el Saló de l'Automòbil de Frankfurt el 15 de setembre de 2009.

## Característiques

El primer anunci oficial de Ferrari, del cotxe, el 458 Itàlia va ser descrit com el successor del F430, amb un disseny completament nou, incorporant tecnologies desenvolupades per l'experiència de la companyia a la Fórmula 1.

### Motor

El V8 de 4,5 l (4499 cc) eroga 570 CV (419 kW) a 9000 rpm i rendeix un parell màxim de 540 Nm a 6000 rpm, amb el 80% del mateix disponible a 3250 rpm. El motor incorpora la injecció directa de combustible per primera vegada en un Ferrari amb configuració de motor central.

### Transmissió

La transmissió de sèrie és una transmissió Getrag de doble embragatge de 7 velocitats, similar al Ferrari Califòrnia.

### Manipulació

La suspensió del cotxe és de doble braç en la part davantera i sistema multilink en la posterior, juntament amb diferencial electrònic i control de tracció de Fórmula 1 també conegut com a F1-Trac, dissenyat per millorar en les corbes i l'acceleració longitudinal en un 32% en comparació dels seus predecessors.
Els frens tenen una funció de precàrrega que disminueix les demores en la seva aplicació. Això, juntament amb l'ABS ha reduït la distància de frenada del 458 Itàlia de 100 a 0 km / ha 32,5 metres.

### Rendiment

L'acceleració oficial de 0 a 100 km / h és de 3,4 segons, mentre que la màxima velocitat és de 325 km / h, amb el consum de combustible en cicle combinat 13,7 l/100 km i producció de 320g/km de CO 2.

## Disseny

El cotxe va ser dissenyat per Pininfarina, com els últims models de Ferrari. L'estil i característiques de l'automòbil van ser dissenyats per a l'eficiència aerodinàmica, produint una càrrega de 140 kg a 200 km / h. L'interior del cotxe ha estat dissenyat utilitzant les aportacions d'ex conductor de Ferrari en Fórmula 1 Michael Schumacher, incloent un nou volant que incorpora moltes de les característiques i controls davant el conductor i no en el tauler, similar als cotxes de carreres.
Segons Autocar, el 458 s'ha inspirat en el Ferrari Enzo i el seu acte concepte Mille Xile. [2] S'ha dissenyat per a ser el model més esportiu de Ferrari amb V8, per distingir-se del Ferrari Califòrnia llançat recentment.

## Fitxa tècnica

| Fitxa Tècnica | 458 Italia |
| Motor | V8 a 90° |
| Cilindrada | 4.499 cc |
| Alimentació | injecció directa |
| Distribució | 4 vàlvules per cilindre, Distribució Variable |
| Potència màxima | 570 CV a 9.000 rpm |
| Parell màxim | 540 Nm a 6.000 rpm |
| Transmissió | set marxes, doble embragatge |
| Tracció | darrera |
| Acceleració 0-100 km/h | 3,4 s |
| Velocitat màxima | 325 km/h |
| Consum mitjà(l/100 km) | 13,7 l/100 km |
| Emissions deCO$_2$ | 320 gr/km |
# Poliúria

En medicina, la poliúria és una condició caracteritzada per la micció de grans volums d'orina (més de 2,5 - 3 litres en adults, cada 24 hores).
La poliúria apareix sovint en relació amb l'augment de la set (polidípsia), encara que és possible tenir un sense l'altre, i aquest últim pot ser una causa o un efecte. La polidípsia psicògena dona lloc a la poliúria.
La poliúria és fisiològicament normal en algunes circumstàncies, com la diüresi pel fred, la diüresi d'altitud, i després de beure grans quantitats de líquids.

## Causes de poliúria

Aquesta llista és incompleta (però hi ha els més representatius).
* Augment de la ingesta de líquids, especialment aigua
* Medicaments diürètics
* Aliments diürètics (aliments i begudes que contenen cafeïna, com la xocolata, cafè, te i refrescos, aliments picants, sucs amb alt contingut en àcid, begudes alcohòliques, etc.)
* Diabetis mellitus
* Diabetis insípida
* Polidípsia psicògena
# LHCf

LHCf (Large Hadron Collider forward, «Experiment cap al davant a l'LHC») és l'experiment més petit (en mida i en nombre d'investigadors) de l'accelerador LHC al laboratori internacional del CERN a Ginebra.
El seu objectiu és mesurar les partícules emeses a molt petit angle polar (o "cap al davant") en col·lisions de protons i nuclis atòmics, per tal d'optimitzar i calibrar diferents models de física de raigs còsmics de molt alta energia. El detector està situat al túnel de l'LHC a 140 metres (en ambdues direccions) del punt d'interacció de l'experiment ATLAS.

## Enllaços externs

* Pàgina LHCf al portal LHC/US Arxivat 2009-01-01 a Wayback Machine. (anglès)

## Referències

* ↑ «LHCf continues to investigate cosmic rays» (en anglès), 29-04-2024. [Consulta: 17 maig 2024].
# Nobuyuki Zaizen

Nobuyuki Zaizen (en japonès: 財前宣之, Zaizen Nobuyuki) (Muroran, Hokkaidō, 19 d'octubre de 1976) és un futbolista japonès ja retirat, que ocupava la posició de migcampista. Com a jove promesa nipona, internacional amb la selecció sub-17, el migcampista va provar sort en diversos clubs europeus a mitjans de la dècada dels 90, sense reeixida. Posteriorment, va destacar a clubs locals com Vegalta Sendai i Montedio Yamagata. En 2010 va començar la seva darrera etapa a la Lliga tailandesa amb el Muangthong United. Un any després va retirar-se després de defensar els colors del BEC Tero Sasana.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Masashi Watanabe

Masashi Watanabe (Hiroshima, Prefectura d'Hiroshima, Japó, 11 de gener de 1936 - Chiba, 7 de desembre de 1995) fou un futbolista i entrenador japonès.

## Selecció japonesa

Masashi Watanabe va disputar 39 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Thomas enamorat

Thomas enamorat (títol original: Thomas est amoureux) és una pel·lícula belga dirigida per Pierre-Paul Renders, estrenada l'any 2000, i que és la història de la vida d'un agorafòbic. Ha estat doblada al català
El conjunt de la representació del film és la pantalla de videòfon de Thomas. Es pot veure així les seves trucades entrants i sortints, cosa que li permet veure el gabinet del seu psicòleg, el pis de la seva mare, el pis de Melodia, l'acollida d'un reparador, l'enclusa de sortida del seu propi pis. L'agència matrimonial sembla mig virtual, i accedeix a llocs eròtics totalment amb imatges de síntesi. L'espectador no veu mai Thomas (llevat d'una breu silueta a l'enclusa al final del film) i només s'identifica amb per la seva veu. El 2000 va aconseguir el premi FIPRESCI a Venècia.

## Argument

En un futur pròxim, Thomas Thomas (del nom Thomas i de cognom Thomas) és un jove que viu de les rendes de la societat que ha muntat. Esdevingut agorafòbic per la pressió asfixiant de la seva mare, es comunica a través del videòfon, amb la qual parla essencialment amb la seva mare (considerant que no la truca més que una vegada per setmana) i el seu psicòleg. Aquest estima que, per curar la seva malaltia, Thomas hauria de conèixer més persones, i l'inscriu sense que ho sàpiga a una agència matrimonial, així com una xarxa de prostitució legal.
Thomas així coneixerà Melodie, una jove de tendències New Age a qui la malaltia de Thomas no li desagrada, així com Eva, una prostituta mèdica, i s'enamorarà de les dues dones. Aquestes dues personalitats fràgils l'empenyeran a revisar la seva posició sobre la malaltia, i el forçaran a sortir finalment del seu habitatge. Continuarà explicant els seus turments al seu psicòleg, rebutjarà la seva mare i serà camarada de l'agent d'acollida d'una societat de reparacions.

## Repartiment

* Benoît Verhaert: Thomas
* Aylin Yay: Eva
* Magali Pinglaut: Melodie
* Micheline Hardy: Nathalie (la mare)
* Frédéric Topart: el psicòleg
* Alexandre von Sivers
* Serge Larivière: el recepcionista
* Jacqueline Bollen: Sra. Zoé
* Cathy Boquet: Miss Clínica Domotica

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Thomas enamorat». [Consulta: 19 maig 2018].
* ↑ «Thomas in Love (Thomas est amoureux)» (en anglès). [Consulta: 19 maig 2018].
# Saskia van Uylenburgh

Saskia van Uylenburgh (Saakje en frisi), (Ljouwert, 2 d'agost de 1612 - Amsterdam, 14 de juny de 1642) fou una model neerlandesa, qui fou dona i model del pintor Rembrandt van Rijn.

## Vida

Nascuda a Ljouwert, Saskia era la filla petita de Rombertus van Uylenburgh, un advocat que fou alcalde i fundador de la Universitat de Franeker. Saskia esdevingué orfe als dotze anys per la mort de la seva mare Sjoukje Ozinga després de la mort del seu pare cinc anys abans.
Saskia va viure amb la seva germana Antje i el seu marit Johannes Maccovius a Franeker fins que aquesta va morir i a partir de llavors a Het Bildt amb la seva altra germana Hiskje i el seu cunyat Gerard van Loo, advocat i secretari de la ciutat. Saskia va conèixer Rembrandt a través del seu cosí Hendrick van Uylenburgh, pintor i marxant d'art, que es va treslladar a Amsterdam el 1625 després de viure un temps a Cracòvia. La parella es va casar a Het Bildt el 22 de juny de 1634.
Rembrandt va ensenyar als seus deixebles a la seva acadèmia a partir de 1635, i entre ells van destacar Govert Flinck, Gerbrandt van den Eeckhout i Ferdinand Bol. A partir de la seva obra, Rembrandt va obtenir importants guanys i el 1639 la família es va treslladar a una casa notable a la Jodenbreestraat, al costat de la galeria de Hendrick van Uylenburgh al barri jueu, que ara és la Casa Museu Rembrandt.
Tres dels seus fills van morir poc després de néixer, i el quart, Titus va sobreviure a la mort de la seva mare, el 1642 de tuberculosi.

## Referències

* ↑ Cullen, Lynn. I Am Rembrandt's Daughter (en anglès). Bloomsbury Publishing USA, 2011-04-10. ISBN 978-1-59990-793-2.

## Bibliografia

* Graaff, A. & M. Roscam Abbing (2006) Rembrandt voor Dummies. Addison Wesley.

## Enllaços externs

* The Amsterdam Municipal Archives on Saskia, Geertje, Rembrandt i altres Arxivat 2008-04-11 a Wayback Machine.
* Tombes a l'església vella d'Amsterdam Arxivat 2021-01-25 a Wayback Machine.
# Piptochaetium

Piptochaetium és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Piptochaetium angolense Phil.
* Piptochaetium avenaceum (L.) Parodi
* Piptochaetium avenacioides (Nash) Valencia & Costas
* Piptochaetium bicolor (Vahl) E. Desv.
* Piptochaetium bicolor var. minor (Speg.) Parodi
* Piptochaetium fimbriatum (Kunth) Hitchc.
* Piptochaetium hackelii (Arechav.) Parodi
* Piptochaetium lasianthum Griseb.
* Piptochaetium laterale (Munro ex Regel) Roshev.
* Piptochaetium lejopodum (Speg.) Henrard
* Piptochaetium montevidense (Spreng.) Parodi
* Piptochaetium napostaense (Speg.) Hack. "flechilla negra"
* Piptochaetium ovatum var. purpurascens Hack. (=Piptochaetium stipoides var. purpurascens (Hack.) Parodi)
* Piptochaetium panicoides (Lam.) E.Desv.
* Piptochaetium ruprechtianum E.Desv.
* Piptochaetium stipoides (Trin. i Rupr.) Hack. ex Arechav.
* Piptochaetium stipoides var. purpurascens (Hack.) Parodi
* Piptochaetium verruculosum (Mez) Henrard

## Sinònims

Caryochloa Spreng., Podopogon Raf.

## Referències

* ↑ «Germplasm Resources Information Network, consultada 22.06.08». Arxivat de l'original el 2008-10-10. [Consulta: 22 juny 2008].
# Apogonichthyoides pharaonis

Apogonichthyoides pharaonis és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Suez (Egipte). Ha colonitzat la Mediterrània oriental a través del Canal de Suez.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith, J. L. B., 1949. The sea fishes of southern Africa. Central News Agency, Ltd., Ciutat del Cap. The sea fishes of southern Africa.: 1-550, 102 pls.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bellotti, C., 1874. Sopra due specie di pesci raccolte in Egitto durante l'inverno del 1873-1874. Atti Soc. Ital. Sci. Nat. Milano v. 17 (fasc. 3): 262-265.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 «Apogonichthyoides pharaonis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Galil, B.S., 2007. Seeing Red: Alien species along the Mediterranean coast of Israel. Aquatic Invasions 2(4):281-312.
* ↑ Fraser, T.H. i G.R. Allen, 2010. Cardinalfish of the genus Apogonichthyoides (Smith, 1949) (Apogonidae) with a description of a new species from the West-Pacific region. Zootaxa 2348:40-56.
* ↑ Haas, G. i H. Steinitz, 1947. Erythrean fishes on the Mediterranean coast of Palestine. Nature (Londres) 160(4953):28.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Nobuyoshi Tamura

Nobuyoshi Tamura (Osaka, 2 de març de 1933 – 9 de juliol de 2010) va ser un professor d'Aikido japonès.
Fill d'un professor de Kendo, el 1953 va entrar a l'Aikikai Hombu Dojo (Tòquio) com a Ushi Deshi (estudiant intern), on va ser un dels alumnes preferits d'O Sensei Morihei Ueshiba junt a altres pioners com Tadashi Abe, Hikitsuchi Michio i Morihiro Saito.

## Referències

* ↑ «FFAB Aikido». Arxivat de l'original el 2012-02-05. [Consulta: 16 desembre 2010].
* ↑ «TAMURA, NOBUYOSHI». Aikido Journal. Arxivat de l'original el 2011-06-04. [Consulta: 16 desembre 2010].

## Enllaços externs

* Fédération Française d'Aikido et de Budo (FFAB)
# Mehdi Abid Charef

Mehdi Abid Charef (Constantina, Algèria, 14 de desembre de 1980) és un àrbitre de futbol algerià, internacional FIFA des del 2011.

## Trajectòria

Abid arbitra partits de la lliga algeriana. El 2011 va esdevenir membre de la FIFA i de la CAF. Ha arbitrat partits del Campionat Africà de Nacions, de la Copa d'Àfrica de Nacions (2015 i 2017), de la Copa del Món sub17 (2015 i 2017) i de la Copa del Món (2018).

## Referències

* ↑ «Mehdi Abid Charef - Profile» (en anglès). transfermarkt.de. [Consulta: 26 juny 2018].
* ↑ «¿Quién es Abid Charef, el árbitro argelino del Mundial Rusia 2018?» (en castellà). Goal, 10-06-2018. [Consulta: 26 juny 2018].
* ↑ «Six African referees chosen for 2018 World Cup» (en anglès). BBC, 29-03-2018. [Consulta: 27 juny 2018].