OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nazaria Ignacia March Mesa

Nazaria Ignacia March Mesa (Madrid, 10 de gener de 1889 - Buenos Aires, Argentina, 6 de juliol de 1943) fou una religiosa espanyola, fundadora de la congregació de les Missioneres Croades de l'Església. És venerada com a beata per l'Església Catòlica. Fou beatificada per Joan Pau II a Roma, el 27 de setembre de 1992 i canonitzada pel papa Francesc el 14 d'octubre de 2018.

## Biografia

Fou la quarta d'onze germans. Per motius econòmics, la família es va traslladar a Mèxic. Al vaixell anava un grup de Germanetes dels Ancians Desemparats, la qual cosa va fer que Nazaria hi entrés en contacte i prengués la determinació d'ingressar-hi, el 1908.
Tornà a Espanya per fer el noviciat i el 1912, amb nou companyes, és destinada per a fundar una casa a Oruro (Bolívia). Durant dotze anys es lliurà a la cura de malalts i ancians i a les obres de caritat pròpies de l'institut.
El 1920, durant uns exercicis espirituals, va tenir la idea d'agrupar altres persones per fer una congregació religiosa que fos “una croada d'amor entorn l'Església". A Bolívia hi havia poca implantació de congregacions religioses i pocs sacerdots, especialment a pagès; a més, la situació econòmica i social era complicada, especialment per a les dones.
El 16 de juny de 1925, Nazaria deixa les Germanetes i comença a l'antic Beateri de les Natzarenes d'Oruro la fundació d'una nova congregació, amb deu joves bolivianes. Començaren la seva tasca d'evangelització a les mines i el camp: Uncía, Toledo, Condo, Challapata i Poopó. Segons la fundadora, la congregació havia de "realizar la acción social de la mujer, con la mayor perfección posible y tiene por fin especial la difusión del catecismo entre niños y adultos”. Atenien nenes abandonades, visitaven presos i feien catequesi a les parròquies i, especialment, entre la gent treballadora de les mines i el camp. Volien aconseguir la millora de les condicions socials de les dones, mitjançant la seva professionalització i la defensa dels seus drets.
Fundaren, per això, el primer Sindicat d'Obreres de tot Iberoamèrica, i la Liga Católica de Damas Bolivianas per millorar el nivell cultural, moral, religiós i econòmic de la societat, especialment entre obrers i classes necessitades.
El 12 de febrer de 1927, es declara aprovada la congregació de les Germanes Missioneres de la Croada Pontifícia, pel bisbe Antezana. El 8 de juny de 1935 rep el decretum laudis pontifici, i el 9 de juny de 1947, l'aprovació definitiva de les constitucions i el nom definitiu de Missioneres Croades de l'Església.
En la mateixa línia que a Bolívia, el 10 de desembre de 1938, March fundà a Buenos Aires una associació de dones anomenada Margaritas Pontificias del Pilar, per formar-les per a treballar en Acció Catòlica. La congregació obria i mantenia escoles i tallers per a nenes pobres, a més de menjadors i obres socials per als obrers necessitats.
Durant els deu primers anys, la congregació s'estengué a Bolívia, Argentina, Espanya i Uruguai. Nazaria morí a Buenos Aires el 6 de juliol de 1943 amb fama de santedat. Per desig seu, el seu cos fou portat a Oruro el 18 de juny de 1972.
# Jean Danican Philidor

Jean Danican Philidor fou un músic francès nascut vers 1610 i mort a Versalles el 8 de setembre de 1679.

## Biografia

Jean Danican fou un oboista virtuós dins la Grande Écurie, i també compongué minuets i contradanses avui perduts.
Fou nomenat oboista "dels Mosqueters del Rei" abans de 1645, fins a la dissolució d'aquesta companyia el 1646, quan va quedar com a músic de la Cambra del rei, on hi constava com a oboista el 1649. Se sap que va seguir el rei a Bordeus i Tolosa el 1659, a Flandes el 1670 i al Franc Comtat el 1674.
Formà part de la dinastia dels Philidor. No se sap del cert si fou fill o bé el germà petit de Michel Danican I, però sí que se sap que era el pare d'André Danican I, dit l'ainé, de Jacques Danican dit le cadet i d'Alexandre Danican, mort vers 1700, tots ells instrumentistes.

## Enllaços externs

* Sénéchaud, Dany. «Le nom de Philidor aujourd'hui» (en francès). Le Magazine. ResMusica.com, 19-11-2006. Arxivat de l'original el 10 de març 2007. [Consulta: 3 novembre 2010].
# Casa al carrer Agoders, 22-24 (Tàrrega)

Casa al carrer Agoders, 22-24 és una obra de Tàrrega (Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta baixa, dos pisos i golfes i coberta a dues aigües amb carener paral·lel a la façana principal, la qual s'articula a partir de tres eixos de composició vertical. A la part central de la planta baixa se situa la porta d'accés a l'immoble, de fusta i amb un emmarcament de pedra. Aquesta última està flanquejada per dues obertures rectangulars que formen part de dos locals d'ús comercial. Al primer pis s'obren tres obertures, també rectangulars i amb un emmarcament en pedra molt senzill; cadascuna d'elles compta amb un balcó individual de ferro forjat sense cap mena d'ornamentació. Al pis superior també hi ha tres obertures amb el mateix tipus d'emmarcament que les del pis inferior i amb balcons individuals, tot i que aquests no sobresurten tant com la resta. El nivell de les golfes, amb tres petites finestres rectangulars, està separat visualment de la resta de pisos a través d'una línia d'imposta motllurada. Coronen la façana diverses cornises que aporten cert aspecte neoclàssic al coronament de l'edifici. Tot el conjunt està arrebossat i pintat.

## Referències

* ↑ «Casa al carrer Agoders, 22-24». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 setembre 2021].
# Unió Coral (Sant Feliu de Llobregat)

La seu de la Unió Coral és un edifici de Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'edifici és de planta rectangular, i consta de planta baixa, pis i mansarda. Totes les obertures de la planta baixa són d'arc rebaixat. Al primer hi pis trobem un balcó amb una barana de ferro recorrent tota la façana, que junt amb un seguit d'arcs falsos rebaixats que emparen un parell d'obertures amb rosetó fals al mig, dona un ritme harmoniós a la façana principal. L'acabament d'aquesta façana està resolt amb un fris amb romboides de terracota. Una cornisa delimita l'edifici. A la façana secundària es repeteixen alguns d'aquests elements.

## Història

Aquesta entitat va començar cap al 1876 amb el nom de "Mutuo Apoyo" i inicialment la van constituir 150 socis que formaven una coral. Més tard van canviar el nom per l'actual i fou quan adquirien un solar per a constituir l'edifici de l'entitat. En poc més cinquanta anys van passar a ser 1500 socis. El 1980 es va enderrocar la teulada; un cap de biga malmès va provocar la caiguda d'un cavall.
Actualment, la Unió Coral segueix essent una entitat activa fa activitats diverses, que inclouen cursos de balls de saló, una secció de billar i una d'escacs i els dos cors de l'entitat (el cor de la Unió i un cor jove).

## Referències

* ↑ «Seu social de "La Unió Coral" i estendard de l'entitat». Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat. [Consulta: 30 desembre 2015].
* ↑ «La Unió Coral». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* 1 2 «Unió Coral». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].
* ↑ «La Unió Coral». Arxivat de l'original el 3 de setembre 2014. [Consulta: 2 setembre 2014]. (Web de l'entitat)

## Enllaços externs

* http://www.launiocoral.cat/ Arxivat 2014-09-03 a Wayback Machine. Web de la Unió Coral
* «La Unió Coral i l'estendard de l'entitat». Ruta del Modernisme. Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat. [Consulta: 2 setembre 2014].
# Fort Cobb

Fort Cobb és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 667 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fort Cobb tenia 667 habitants, 270 habitatges, i 189 famílies. La densitat de població era de 505 habitants per km².
Dels 270 habitatges en un 35,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,9% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 30% no eren unitats familiars. En el 28,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.625 $ i la renda mediana per família de 34.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.786 $ mentre que les dones 18.854 $. La renda per capita de la població era de 15.085 $. Entorn del 12,5% de les famílies i el 17,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Cobb». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Cobb». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Flueggea tinctoria

Flueggea tinctoria és una espècie de planta de la família de les Fil·lantàcies.

## Hàbitat

Es troba a Espanya i Portugal, a la vora dels corrents d'aigua entre les conques del Duero i el Guadalquivir, agrupada en poblacions o matollars anomenats "tamujares", preferentment a sòls rocosos ben drenats.

## Descripció

Es tracta d'un arbust caducifoli, ramificat i amb espines rígides, que aconsegueix a mesurar de mitjana 2 m d'alçada. Les fulles són alternes, ovalades de color verd fosc. A l'estiu pren un color violeta vermellós. És dioica, amb flors unisexuals en plantes diferenciades. Fruit en una càpsula amb molt poca carn, dividit en 3 cavitats, cadascuna amb 2 llavors.

## Propietats

Encara que s'ha utilitzat puntualment a nivell medicinal, el seu principal ús al passat va ser el de planta tintòria, d'on prové el seu nom científic. Alhora, ha estat utilitzat per a fabricar escombres rústiques i tanques temporals.

## Taxonomia

Flueggea tinctoria va ser descrita per (L.) G.L.Webster i publicada a Allertonia 3: 302. 1984.

### Etimologia

* Flueggea: nom genèric que va ser anomenat en honor del botànic alemany Johannes Flüggé.
* tinctoria: epítet llatí que significa "usada per al tenyit".

### Sinonímia

* Rhamnus tinctoria L.
* Securinega buxifolia (Poir) Müll.Arg.
* Securinega virgata (Poir.) Maire
* Acidoton buxifolius (Poir) Kuntze
* Securinega tinctoria (L.) Rothm.
* Colmeiroa buxifolia (Poir) Reut.
* Villanova buxifolia (Poir) Pourr.
* Adelia virgata Poir.

## Referències

* ↑ «Flueggea tinctoria». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 15 març 2014].
* ↑ tinctoria a Epítetos Botánicos.
* ↑ «Flueggea tinctoria a EOL» (en anglès). [Consulta: 17 juliol 2014].
# Oscar Garré

Oscar Garré (9 de desembre de 1956) és un exfutbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1986.

## Referències

* ↑ «Oscar Garré, del potrero en Rafael Castillo a levantar la Copa del Mundo» (en castellà). El 1 Digital, 27-06-2016 [Consulta: 30 juliol 2016].
* ↑ Oscar Garré a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Oscar Garré Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Oscar Garré a worldfootball.net
# Haplochromis plutonius

Haplochromis plutonius és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ Hilgendorf, F. M. 1888. Fische aus dem Victoria-Nyanza (Ukerewe-See), gesammelt von dem verstorbenen Dr. G. A. Fischer. Sitzungsber. Ges. Naturf. Freunde Berlín 1888: 75-79.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Nazario Belmar Martínez

Nazario Belmar Martínez (Elda, 1919 - Madrid, 1980) fou un futbolista i productor audiovisual valencià.
Inicià la seua carrera futbolística en acabar la Guerra Civil, jugant a l'Eldense, l'Hèrcules, i fitxà pel Reial Madrid el 1941. El 1957 funda l'empresa cinematogràfica Naga Films, amb la qual va produir la pel·lícula El Verdugo de Luis García Berlanga.

## Referències

* 1 2 3 Arnau Roselló, Roberto. «Nazario Belmar». Generalitat Valenciana. [Consulta: 8 maig 2021].
* ↑ Abadía, José Martínez; Díez, Federico Fernández. Manual del productor audiovisual (en castellà). Editorial UOC, 2013-01-17. ISBN 978-84-9029-944-9.
# Jiří Sobotka

Jiří Sobotka (6 de juny de 1911 - 20 de maig de 1994), també conegut com a Georges Sobotka, fou un futbolista txec dels anys 30 i 40 i posterior entrenador.
Fou internacional amb Txecoslovàquia, amb la qual disputà 23 partits i marcà 8 gols. Participà en la Copa del Món de 1934, on marcà un gol i fou finalista.
Pel que fa a clubs, destacà a SK Slavia Praha, Hajduk Split (on guanyà la primera lliga de la Banovina de Croàcia) i FC La Chaux-de-Fonds.
Un cop retirat fou entrenador, destacant a Suïssa on dirigí molts clubs i a la selecció nacional i guanyà 6 copes. També fou entrenador del Charleroi a Bèlgica i de la UE Sant Andreu a Catalunya.

## Palmarès

Com a jugador
* Slavia Praga
** Lliga txecoslovaca de futbol: 1932-33, 1933-34, 1934-35, 1936-37
** Màxim golejador de la lliga txecoslovaca de futbol: 1933/34
Com a entrenador
* Chaux-de-Fonds
** Copa suïssa de futbol: 1948*, 1951*, 1954, 1955, 1957
** Lliga suïssa de futbol: 1953-54, 1954-55
* FC Basel
** Copa suïssa de futbol: 1963
    (*Sobotka guanyà les copes de 1948 i 1951 com a jugador-entrenador)

## Referències

* ↑ Jiri Sobotka - International Appearances a rsssf.com
* ↑ Croatia - Championship Winning Squads, a rsssf.com
* ↑ Switzerland - Trainers of First and Second Division Clubs, a rsssf.com
* ↑ Switzerland - International Matches since 1905, a rsssf.com
* ↑ Copa de Suïssa, Associació Suïssa de futbol
* ↑ Le Sporting centenaire!, a dhnet.be
* ↑ Sobotka nuevo mister del San Andrés, 2 de juliol de 1970, Mundo Deportivo

## Enllaços externs

* Perfil a CMFS
* Perfil a weltfussball.de
# Ronda del General Mitre

La ronda del General Mitre és un dels trams de la Ronda del Mig de Barcelona, que discorre entre les places de Prat de la Riba i de Lesseps.
Com la Via Augusta, amb la qual es creua, és una avinguda amb edificis de categoria com la Casa Tosquella, i que travessa el districte de Sarrià-Sant Gervasi, el de més renda per capita de la ciutat. El seu nom es deu a Bartolomé Mitre, polític i militar que va ser president de l'Argentina entre 1862 i 1868. Durant el seu mandat, l'any 1863, Espanya va reconèixer la independència de l'Argentina.

## Vegeu també

* Hodonímia de Barcelona
* Urbanisme de Barcelona

## Referències

* ↑ «General Mitre, ronda del». Nomenclàtor dels carrers. Ajuntament de Barcelona.
# Giromagny

Giromagny és un municipi francès, es troba al departament del Territori de Belfort i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 1999 tenia 3300 habitants.

## Geografia

Giromagny es troba a l'entrada de la vall de la Savoureuse, al peu dels Vosges, a 13 kilomètres de Belfort.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 3181 | 3171 | 3393 | 3577 | 3226 | 3300 |
# Fort Carrat i Fort Rodon

El Fort Carrat i el Fort Rodon, o Torre de l'Estela, són dues fortificacions militars d'època moderna del terme comunal de Cotlliure, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
Estan situades al nord-oest de la vila de Cotlliure, també al nord-oest del Fort Mirador de Cotlliure.
Constituïen part de les defenses nord de la vila i del port de Cotlliure.

## Referències

* ↑ «El Fort Carrat i el Fort Rodon en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-05-31. [Consulta: 1r maig 2016].

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Cotlliure». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
# Terre del Reno

Terre del Reno és un nou municipi italià de la província de Ferrara (regió de la Emília-Romanya), nascut de la fusió de Mirabello amb Sant'Agostino. Es va formar després de fer un referèndum i el nou municipi nasqué l'1 de gener de 2017.

## Referències

* ↑ «Terre del Reno | Emilia Romagna Tourism» (en anglès). [Consulta: 24 juny 2023].
* ↑ Salvo il paese di Bersani: Bettola boccia la fusione
# Harrisia eriophora

Harrisia eriophora (Pfeiff.) Britton i Rose, és una espècie fanerògama que pertany a la família de les cactàcies.

## Descripció

Harrisia eriophora creix en grups densos arbustius, amb tija erecte o inclinada assoleix una alçada de 3-5 metres. Els primers brots verds brillants són després verd fosc i tenen un diàmetre de fins a 4 cm o més. Té de vuit a dotze costelles sortints que presenten profundes obertures. Les arèoles contenen de 6 a 13 espines en forma d'agulla, de color marró clar, gris o groc amb una punta més fosca i de 2 a 4 cm de llarg. Les flors poden assolir una longitud de 12 a 18 cm. El seu tub amb algunes escames i ocupada per un llarg pèl blanc. El fruit és esfèric a obovat, sense brillantor i de color groc a vermell, són comestibles i tenen un diàmetre de fins a 6 cm.

## Distribució

És endèmica de Cuba i Florida. És una espècie extremadament rara en la vida silvestre. Harrisia eriophora se'n conserva a causa que se cultiva pels seus fruits. A més, s'han proposat importants mesures de conservació. La protecció d'altres espècies de cactus a Cuba probablement beneficiï a H. eriophora.

## Taxonomia

Harrisia eriophora va ser descrita per (Pfeiff.) Britton i Rose i publicat a Bulletin of the Torrey Botanical Club 35(12): 562. 1908.

### Etimologia

Harrisia: nom genèric que va ser anomenat en honor del botànic irlandès William Harris, qui va ser superintendent de jardins públics i plantacions de Jamaica.
eriophora epítet llati que significa "llanut".

### Sinonímia

* Cereus eriophorus

## Referències

* ↑ «Harrisia eriophora». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 13 juny 2013].
* ↑ A Epítets Botànics
* ↑ Harrisia eriophora a PlantList

## Vegeu també

* Característiques de les cactàcies

## Enllaços externs

* http://cactiguide.com/cactus/?genus=Harrisia&species=eriophora
# Nazaré

Nazaré és un municipi portuguès a la regió del Centre i a la Subregió de l'Oeste. L'any 2004 tenia 14.904 habitants. Limita al nord, est i sud amb Alcobaça i a l'oest amb l'oceà Atlàntic.
Nazaré és d'ençà 20 anys una destinació de surf molt popular internacionalment a causa de les ones molt altes que es formen per la presència del canyó submarí de Nazaré. El canyó augmenta i fa convergir les ones oceàniques entrants que, juntament amb el corrent d'aigua local, fan augmentar dràsticament l'alçada de les ones.

## Població

Població del concelho de Nazaré (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 2877 | 4277 | 8393 | 10406 | 13511 | 15436 | 15313 | 15060 | 14904 |

## Freguesies

* Famalicão
* Nazaré
* Valado dos Frades

## Història i llegenda

Els assentaments originals estaven situats a Pederneira i a Sítio, sobre la platja. Aquests proveïen els habitants amb bases segures contra les incursions dels pirates barbarescos, francesos, anglesos i neerlandesos, que van durar fins a començaments del segle xix.
Segons la Llegenda de Nazaré, la ciutat pren el nom d'una petita estàtua de la Verge Maria, portada per un monjo el segle IV des de Natzaret, Terra Santa, a un monestir proper a la ciutat de Mèrida, i va ser portada al seu lloc actual el 711 per un altre monjo, Romano, acompanyat per Roderic, l'últim rei visigot. Després de l'arribada de Romano a la costa, aquest va decidir fer-se eremita. El monjo va viure i va morir a una petita gruta, al cim d'un penya-segat sobre el mar. Després de la seva mort, i seguint els desitjos dels monjos, el rei va enterrar-lo a la gruta, on hi va deixar l'estàtua de la Verge Maria.
L'any 1377, el rei Ferran I de Portugal va fundar una nova església, més espaiosa, que va ser totalment transformada entre els segles xvi i XIX. L'Església de Nossa Senhora da Nazaré és un ric edifici barroc, amb esplèndides rajoles al seu interior. Darrere i per sobre de l'altar principal el visitant pot veure i venerar la miraculosa estàtua de Nostra Senyora de Nazaré.

## Referències

* ↑ «Hawaiian surfs highest-ever wave» (en anglès). BBC News, 11-05-2012.
* ↑ SurferToday.com, Editor at. «The mechanics of the Nazaré Canyon wave» (en anglès americà). [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ «NAZARE TOURISM GUIDE, Portugal's most picturesque fishing village». http://www.golisbon.com.
* ↑ «Nazare Tourist Attractions». http://www.planetware.com.

## Enllaços externs

* Nazaré - Lloc web oficial
# Mareșal (Romania)

Mareșal (mariscal) és el rang més alt de l'exèrcit de Romania, les Forces Armades de Romania. És l'equivalent d'un mariscal de camp en altres països.
El rang de mareșal només es pot atorgar a un general o almirall (en romanès: amiral), en temps de guerra per mèrits militars excepcionals, pel president de Romania i confirmat pel Consell Suprem de Defensa Nacional.
Fins ara, només tres persones no reials van rebre el rang de mareșal: Alexandru Averescu, Constantin Prezan i Ion Antonescu. Els dos primers van ser generals durant la Primera Guerra Mundial i l'últim va ser general durant la Segona Guerra Mundial, i governant de Romania entre l'abdicació del rei Carol II (6 de setembre de 1940) i la seva detenció pel rei Miquel I (23 d'agost de 1944). Dels reis romanesos, Ferran I, Carol II i Miquel I eren mariscals de Romania. El rei Carol I era alhora mariscal de camp rus i alemany.

## Referències

* ↑ Law no. 80 from 11 July 1995 regarding the Statute of the Military Personnel Arxivat 8 September 2008$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ The Constitution of Romania
* ↑ «Law no. 415 from 27 June 2002 referring to the functioning of the Supreme Council of National Defense». Arxivat de l'original el 17 gener 2005. [Consulta: 2 maig 2019].
# Robert Goebbels

Robert Goebbels (Ciutat de Luxemburg, 3 d'abril de 1944) és un polític i periodista luxemburguès, membre del Partit Socialista dels Treballadors (LSAP) i diputat europeu pel Partit Socialista Europeu.
De formació periodista, va ser columnista del Tageblatt i president de l'Associació de Periodistes de Luxemburg de 1972 a 1974. Va ser ministre d'Economia i ministre d'Obres Públiques entre 1989 y 1999, Ministre de Transports de 1989 a 1994 i Ministre d'Energia entre 1994 i 1999.

## Referències

* ↑ «Robert Goebbels» (en francès). Parlament européen Députes. [Consulta: 21 agost 2015].