OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ian Paice

Ian Anderson Paice (nascut 29 de juny de 1948) és un músic anglès conegut sobretot per ser el bateria del grup de rock Deep Purple. D'ençà que Jon Lord en va plegar el 2002, és l'únic membre del grup que hi ha estat contínuament, i, per tant, és l'únic que ha tocat en tots els discos que ha publicat el grup.

## Primers anys

Ian Paice va tenir la primera bateria als quinze anys. Va començar a tocar en públic a finals dels anys 50 tocant la bateria al grup de música de ball del seu pare. El primer grup on va tocar s'anomenava Georgie & the Rave-Ons, que va canviar de nom a The Shindigs abans de treure el seu primer single, amb un Ian Paice de disset anys, i George Adams.
L'any 1966 Paice va ajuntar-se amb els The MI5, que aviat van canviar de nom a The Maze i van treure alguns singles, gravats principalment a Itàlia i a França. Al grup hi havia en Rod Evans, que, com Ian Paice, acabaria sent de la primera alineació de Deep Purple el febrer de 1968.
En aquesta època, Ian Paice també treballava sovint fent sessions per artistes diversos del productor Derek Lawrence.

## Whitesnake

Després de la separació de Deep Purple, Ian Paice va formar un nou supergrup, Paice, Ashton & Lord el 1976. El grup, que també comptava amb el cantant/pianista Tony Ashton, el teclista Jon Lord, el guitarrista/vocalista Bernie Marsden i el baix Paul Martinez va gravar un disc, Malice in Wonderland i només van fer cinc actuacions en directe. Es va suspendre el 1977, a mitja gravació del segon disc del grup. Més endavant, es van separar, segons es va dir, perquè Tony Ashton només se sentia bé tocant en directe en locals petits.
El 1979, David Coverdale li va demanar que s'ajuntés amb Whitesnake per la gira japonesa del disc Lovehunter. Es va quedar amb el grup els tres anys següents. Va tocar als discos de Whitesnake Ready an' Willing (1980), Live...in the Heart of the City (1980), Come an' Get It (1981) i Saints & Sinners (1982).
En aquesta època, a Whitesnake també hi tocava en Jon Lord, i per tant, tres membres de l'alineació Mark III de Deep Purple estaven a Whitesnake durant aquest període. Després de tenir algunes diferències musicals amb David Coverdale, Ian Paice va plegar de Whitesnake el 1982.

## Gary Moore Band

El novembre de 1982, Ian Paice va ajuntar-se amb Gary Moore per fer un sol disc ("Corridors of Power"). Va sortir tan bé, que el mànager de Moore va proposar la idea de muntar un grup amb Moore i Paice, amb el nom d'en Moore, de manera que ell gestionaria la part del negoci, i Paice tindria una participació significativa al grup.
La col·laboració va tenir èxit, i van produir un parell de discos, i gires extenses. Ian Paice va deixar el grup d'en Moore l'abril de 1984 per tornar amb Deep Purple, i encara hi continua.

## Referències

* ↑ «Deep Purple's Ian Paice on Rock Hall Induction: 'At Last!'». Rolling Stone.
# Hylomyscus baeri

Hylomyscus baeri és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds de fins a 500 msnm a Costa d'Ivori, Ghana, Guinea i Sierra Leone. Els seus hàbitats naturals són els boscos tropicals de plana i els boscos secundaris. Està amenaçat per la desforestació. L'espècie fou anomenada en honor del parasitòleg suís Jean-Georges Baer.

## Referències

* ↑ Decher, J.; Schlitter, D. Hylomyscus baeri. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 13 octubre 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 24. ISBN 978-0801893049.
# Imanol Etxeberria Egaña

Imanol Etxeberria (Bergara, Guipúscoa, 27 de març de 1973) és un futbolista professional basc, ja retirat, que jugava com a porter.

## Trajectòria

Va sorgir a l'Arrasate FC, on va jugar amb el primer equip la temporada 92/93, passant la següent campanya a la Cultural de Durango. El 1995 fitxa per l'Athletic Club; després d'una temporada amb el filial a la Segona Divisió, la temporada 96/97 relleva a Juanjo Valencia sota els pals biscaïns, i eixe mateix any, ja hi disputa 19 partits.
La 97/98 va suposar la consolidació del porter guiposcoà, titular de l'Athletic tots els partits de lliga, i a la següent tan sols es va perdre un. Però, la competència li va sorgir la temporada 99/00, amb Iñaki Lafuente, tot i així va conservar el lloc a l'onze titular, una situació que no es repetiria la temporada 00/01, en la qual no va disputar cap minut de lliga.
Al final de la temporada 00/01, deixa l'Athletic i passa al Rayo Vallecano. Amb els madrilenys recupera la titularitat però el seu equip no passa pel seu millor moment, i en només tres anys, baixa de Primera a Segona B.
A la 2004/05 juga amb la Cultural Leonesa, de 2a B i retorna a la competició d'argent a l'any següent a l'incorporar-se a la SD Eibar, on va disputar 32 partits i no va poder evitar el descens de l'equip basc. L'estiu del 2006, va penjar les botes.
Després de retirar-se, Imanol Etxeberria ha continuat al món del futbol dins del cos tècnic de l'Athletic de Bilbao.

## Enllaços externs

* Fitxa d'Etxeberria a bdfutbol.com
# Hèlice (filla de Selí)

Segons la mitologia grega, Hèlice (en grec antic Έλίκη) va ser una filla de Selí, rei d'Acaia. Es va casar amb Ió, l'heroi fill de Creüsa i de Xutos (o d'Apol·lo). Hèlice i Ió van tenir una filla, Bura. Ió va succeir Selí al tron, i va fundar la ciutat d'Hèlice en honor de la seva dona.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 107. ISBN 8429741461.
# Hèlice transsònica

Una hèlice transsònica és una modificació d'un motor d'aviació turboventilador amb el ventilador col·locat fora de la naveta del motor, en el mateix eix que els àleps del compressor. Les hèlices transsòniques són conegudes com a motors UHB, sigles en anglès d'ultra-high by-pass ('molt alt índex de derivació'). El disseny està concebut per oferir les prestacions i velocitat d'un turboventilador amb l'economia de funcionament d'una turbohèlice.
Cap avió comercial ha arribat a muntar aquests propulsors, excepte de manera experimental, a causa de l'elevat nivell de soroll que produeixen, fent impossible complir les cada dia més estrictes normatives aeronàutiques sobre sonoritat. Hi ha, però, un model d'aeronau en servei amb aquests motors, l'Antónov An-70 amb hèlices transsòniques Progress D-27, per a ús militar.

## Motors POPF

* General Electric GE-36
* Progress D-27
* Termoreactor

## Referències

* ↑ «Hèlice transsònica». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Impost indirecte

Un impost indirecte és un tipus d'impost que grava el contribuent no directament sobre el seu patrimoni i la seva renda (com és el cas dels impostos directes) sinó a través de serveis o productes que utilitza. Els impostos indirectes són sempre regressius, és a dir, que qui té major renda paga un percentatge menor d'aquesta.
Alguns impostos indirectes són l'IVA, l'impost de matriculació de vehicles, l'impost sobre combustible (gasolina i fuel), l'ecotaxa, l'impost sobre el joc, els aranzels de les duanes, l'Impost de Mercaderies Indirecte (IMI), l'impost sobre la recollida d'escombraries, el cànon de la SGAE, l'impost sobre el consum d'aigua, d'electricitat, etc.
# Ibercalafell

Ibercalafell és un grup de reconstrucció històrica especialitzat en l'època ibèrica fundat per estudiants i arqueòlegs l'any 2000. És una entitat pionera en l'educació en el patrimoni arqueològic de Catalunya i d'Espanya. L'entitat ha dut a terme investigacions acadèmiques sobre la investigació arqueològica i ha participat en jornades de reconstrucció històrica com la Ruta dels Ibers que organitza el Museu d'Arqueologia de Catalunya a Ullastret, Palamós i Lloret, mostres organitzades pel Museu Arqueològic del Puig des Molins d'Eivissa, o el festival Tàrraco Viva.

## Vegeu també

* Ciutadella ibèrica de Calafell

## Referències

* ↑ «Ibercalafell». Arqueotur, 2011 [Consulta: 20 desembre 2015]. Arxivat 22 de desembre 2015 a Wayback Machine.
* ↑ Jodi Reeves Flores; Roeland Paardekooper Experiments Past: Histories of Experimental Archaeology. Sidestone Press, 13 octubre 2014, p. 90. ISBN 978-90-8890-251-2.
* ↑ Revista d'arqueologia de ponent. La Paeria, Ajuntament de Lleida, 2005.
* ↑ Palomo, A. «De la investigació arqueològica a la reconstrucció històrica». Experimentación en arqueología. Estudio y difusión del pasado. Sèrie Monogràfica del MAC-Girona, 978-84-393-9024-4, 2013, pàg. 487-494 [Consulta: 20 desembre 2015].
* ↑ «Celebren el Cap de Setmana Ibèric amb activitats a Ullastret, Palamós i Lloret». Vilaweb, 06-10-2007 [Consulta: 20 desembre 2015].
* ↑ L. Romero, José Miguel «Cuatro asociaciones en la III Jornada de Recreación Histórica». Diario de Ibiza, 29-10-2010 [Consulta: 20 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
* Blog
# Inna Deriglàzova

Inna Vassílyevna Deriglàzova (rus: Инна Васильевна Дериглазова, nascuda el 10 de març de 1990 a Kurtxàtov) és una esgrimista russa especialitzada en floret, guanyadora de la medalla olímpica d'or en floret individual a Rio de Janeiro 2016 i la medalla de plata en floret per equips a Londres 2012.

## Referències

* ↑ «La russa Inna Deriglazova guanya una medalla d'or en floret individual femení». sputniknews.com. [Consulta: 11 agost 2016].
* ↑ «Inna Deriglazova acaba amb el regnat italià en floret femení». terra.com. Arxivat de l'original el 2016-08-12. [Consulta: 11 agost 2016].

## Enllaços externs

* Perfil a la Federació Russa d'Esgrima
* Perfil Arxivat 2014-08-14 a Wayback Machine. a la Confederació Europea d'Esgrima
# Isabel López López

Isabel López López (Vilar de Donis, Lugo 1951) va ser una líder veïnal vinculada al moviment obrer. Va ser una destacada militant de Comissions Obreres a la SEAT. És una de les poques dones a les que la premsa clandestina de CCOO va fer referència amb nom i cognoms. Va destacar pel seu activisme, sent detinguda i quatre vegades entre 1971 i 1974. Un cop legalitzades les CCOO va ser presidenta de la seva secció sindical a l'SEAT.

## Biografia
### Infància i joventut

Va néixer l'any 1951 a Vilar de Donis (Lugo). La seva família era republicana i el seu avi va ser assassinat per la guàrdia civil i els falangistes.
Al desembre del 1962 arribà a Catalunya amb 11 anys i s'instal·là a casa d'uns familiars al carrer de la Cera al barri del Raval. Aquell mateix any va entrar a una escola de protecció de menors a Santa Perpetua de Mogoda on va estar internada fins als 15 anys.
Posteriorment començà a treballar a una tintoreria i després a un taller tèxtil del carrer de Ferran de Barcelona. Durant aquest període, la seva mare va comprar un pis a Bellvitge i la Isabel se'n va anar a viure amb ella al barri.
El barri no tenia cap mena de serveis ni equipaments i també hi mancaven infraestructures com el clavegueram. Un cop instal·lades al barri (la Isabel i la seva mare), la Isabel va entrar a la fàbrica Seat, on treballà a la secció de tapisseria dels cotxes.

### Moviment obrer

La Isabel va començar a prendre consciència sobre el moviment obrer arran de la mort d'un treballador en el conflicte de la fàbrica Seat.
Dies després, a causa d'un incident amb un policia secret, va ser denunciada i li van imposar una suspensió d'ocupació i sou temporal.
Al tornar-se a incorporar a la fàbrica, va ser traslladada a la zona de cablejat, i un cop allà, va ser sancionada de nou amb una expulsió de deu dies, per incomplir els horaris reglamentaris per anar al servei. El seu activisme va tenir com a conseqüència que la policia se l'emportés a la comissaria de Via Laietana de Barcelona per interrogar-la.
Va ser multada diverses vegades però com no tenia diners per pagar les multes, va acabar ingressant a la presó de la Trinitat en tres ocasions.
Va participar activament a les manifestacions que es feien a Bellvitge per reclamar unes condicions de vida dignes i més serveis per al barri.
La Isabel destaca la seva relació amb la Pura Fernández García i en Felipe Cruz Fernández arran de la seva gran implicació en el moviment veïnal de Bellvitge.
Finalment, la Isabel es casà, tingué un fill i fins a l'actualitat continua residint al barri de Bellvitge.

## Referències

* ↑ Varó Moral, Nadia «Las militantes ante el espejo. Clase y género en las CCOO del área de Barcelona (1964-1978)». Materials d'història de l'arxiu. Fundació Cipriano García de CCOO de Catalunya, 2014. Arxivat de l'original el 2020-12-02 [Consulta: 20 octubre 2019].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 Museu de l'Hospitalet. Entrevista a Isabel López. Isabel López López a YouTube
* ↑ Centre d'estudis de l'Hospitalet. Isabel López López (Vilar de Donis- Lugo, 1951) (en castellà). Centre d'estudis de l'Hospitalet, 2015.
# Insurrection (novel·la d'O'Flaherty)

Insurrection és una novel·la de l'autor irlandès Liam O'Flaherty, publicada el 1950. L'argument se situa durant l'alçament de Pasqua a Dublín del 1916. Fou la darrera novel·la d'O’Flaherty.

## Argument

La novel·la segueix les peripècies d'un grup divers de personatges que es veuen envoltats pels fets de l'alçament de Pasqua de 1916 a Dublín. El grup és enviat a defensar el carrer principal de la capital irlandesa que es dirigeix cap a Dún Laoghaire (el port principal de Dublín), a l'espera de la possible arribada de reforços britànics. La novel·la explora les diverses motivacions de cada un dels homes, les pors i les esperances davant la batalla i la violència que els envolta. Els principals personatges són l'illetrat i maldestre Bartly Madden; Kinsella, el comandant disciplinat d'un petit grup d'insurgents; Stapleton, anarquista i pretès poeta; i Tommy Colgan, un jove consumit per la por i els dubtes.

## Crítica

Insurrection, en general, va rebre crítiques positives, tot i que va ser negativament comparada amb algunes de les altres obres d'O'Flaherty's, com ara The Informer i Famine. Kirkus Reviews la va descriure com "un estudi penetrant i vigorós de la revolta organitzada, al costat dels quals els revolucionaris de Hemingway són unes patates fredes." Escrivint a la revista Saturday Review, una revista literària estatunidenca, Thomas Sugrue va dir que "com la revolta en si mateix, el llibre és breu, agut, ardent en l'acció, i tocat per un idealisme radiant que suavitza la realitat lletja amb la que interactua, tot i que al mateix temps il·lumina el més fosc dels seus detalls. Pot molt ben ser el millor que O’Flaherty ha realitzat." La publicació literària mensual irlandesa The Bell (1940–54) va ser més reservada: el seu crític (anònim) en va dir que "potser només els lectors que desconeguin l'alçament de Pasqua podran extreure el millor valor d'Insurrection. Però fins i tot aquests lectors podran extreure com una simple rutina aquells passatges en què el senyor O’Flaherty intenta trobar el sentit filosòfic d'uns actes desesperats de violència traient uns esdeveniments particulars del pla en el qual s'han viscut, almenys cap a un pla on hi ha els núvols de colors de l'abstracte?" John Hildebidle, a Five Irish Writers, escrigué en el mateix sentit: "En un intent de convertir la ficció en grans quantitats d'història de la teoria revolucionària, O'Flaherty crea uns personatges sense cap de l'energia persuassiva i amb substància de les seves primeres novel·les". La revista literària digital Goodreads donà a Insurrection una puntuació de 3.67 sobre 5.

## Referències

* ↑ «Ricorso.net/Liam O'Flaherty 1896-1984».
* 1 2 Five Irish Writers: The Errand of Keeping Alive by John Hildebidle Harvard University Press (November 11, 1989)
* 1 2 «Saturday Review, May 5th 1951/A White Flag Refused».
* ↑ Liam O'Flaherty. «INSURRECTION by Liam O%27Flaherty | Kirkus». Kirkusreviews.com, 24-04-1951. Arxivat de l'original el 2015-06-10. [Consulta: 26 abril 2013].
* ↑ «The Bell, January 1951 Edition».
* ↑ Plantilla:Goodreads book
# Jaciment arqueològic de Sant Dalmau

Es tracta d'un jaciment a l'aire lliure situat en uns camps al marge dret de la Riera de Matamors, al costat de la Font de Sant Dalmau que li dona nom. Està situat al municipi de Camós, a la comarca del Pla de l'Estany. Les seves coordenades UTM són X: 481959.54 Y: 4660676.88, i està situat a una alçada de 135 msnm.

## Descobriment i historiografia del jaciment

El Sr. Joan Abad, membre de l'Associació Arqueològica de Girona va localitzar dues peces de suposada cronologia paleolítica.

## Descripció (Cronologia del jaciment/Tipologia/Estratigrafia)

Es tracta d'un probable jaciment paleolític.

## Troballes

S'han trobat dues peces, una de quars i una de sílex dipositades a l'Associació Arqueològica de Girona c/Ferran Agulló 3r 4a (Girona)

## Referències

* ↑ «Associació Arqueològica de Girona».

## Enllaços externs

* Pàgina web de la Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni. https://egipci.cultura.gencat.cat (Accés 20/04/15)
# Iãnoma

El iãnoma és uns llengua ianomami parlada per un dels pobles ianomami a la part més meridional de l'estat de Roraima, Brasil. Se'n va informar per primera vegada a Ferreira et al. (2019). El iãnoma es parla a la vall baixa del riu Catrimani i a la comunitat de Rasasi, a prop de la missió Catrimani, per un total estimat de 178 persones.

## Comparació lèxica

Comparació lèxica del iãnoma amb altres llengües ianomami (Ferreira 2019: 107-108):
| Glossa | Yãnoma | Ỹaroamë | Ninam | Yanomam | Yanomamɨ | Sanöma | Proto-Yanomami (preliminar) |
| cérvol | aya | aya a | haya | haya a | haya | hasa a | **haya |
| tabac | paa ne | pinaiki | piinahi | pẽe nehe | pẽe | piini | |
| bixa | narã xi | narãxiki | nalãxiki | narã xi | nara xi kɨ | nana a | **narã |
| boca | kahikɨ | kãhĩkĩ | kahiki | pei kahikɨ | pei kahi kɨ | pilia kai | **kahikɨ |
| cap | pe he | he | pelehe | pei he | pei ke he | pilia hee | **he |
| dent | nakɨ | na | naku | pei nakɨ | pei nakɨ | pilia naköpö | **nakɨ |
| fetge | amuku | ãmoki | amok | pei amuku | pei amo kɨ | pilia amuku | **amukɨ |
| floresta | urihi | urihi | ilihi | urihi a | urihi | uli tä uli | **urihi |
| tro | yãrɨ | yarũa | yãlû | yãrɨ a | yãru | sanötä | **yãrɨ |
| pedra | mama | maama | maama | maama | maã këma | maamaa | **mama |
| abella | puna | imorona | kastaliana | puu na | puu kë na | puuna | **puna |
| cranc | kotomi i | oko | oko | oko a | oko | õko a | **oko |
| pium | ukuxi | ukuxi | kayõ | ukuxi | pareto | potoma | **ukuxi |
| carapanã | kãyo | kaỹa | potoma | riõ | ukuxi | ukusi | |
| mosca | motote | poroma | rõo a | prõo | mõo | motosila | |

## Referències

* 1 2 Ferreira, Helder Perri; Machado, Ana Maria Antunes; Senra, Estevão Benfica. 2019. As línguas Yanomami no Brasil: diversidade e vitalidade. São Paulo: Instituto Socioambiental (ISA) and Instituto do Patrimônio Histórico e Artístico Nacional (IPHAN). 216pp. ISBN 978-85-8226-076-0
# Ingrid Hjelmseth

Ingrid Hjelmseth és una portera de futbol amb 97 internacionalitats per Noruega. Ha estat subcampiona d'Europa amb la selecció al 2005 y 2013.

## Trajectòria

| Temporades | Lliga | Club | P | G | Actualitzat |
| 1999 - 2006 | D1 | Trondheims-Ørn SK | 141 | 00 |
| 2007 - 2008 | D1 | Asker SK | 037 | 00 |
| 2009 - act. | D1 | Stabaek IF | 164 | 00 | 14/12/2016 |
| 1998 - 1999 | Selecció sub-18 | Selecció sub-18 | 004 | 00 |
| 2000 - 2002 | Selecció sub-21 | Selecció sub-21 | 012 | 0 |
| 2003 - act. | Selecció absoluta | Selecció absoluta | 107 | 00 | 14/12/2016 |

## Palmarès

Títols — Seleccions nacionals :
| Títols — Clubs ||||||||||||||||||||
| 5 Lligues | 2000 | 2001 | 2003 | 2010 | 2013 |
| 6 Copes | 1999 | 2001 | 2002 | 2011 | 2012 | 2013 |
| Reconeixements — Premis ||||||||||||||||||||
| Reconeixements — Seleccions de jugadores ||||||||||||||||||||
| Eurocopa — Equip ideal | 2013 |

## Referències

* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-08-28. [Consulta: 25 agost 2016].
* ↑ UEFA
# Inversió de Walden

La inversió de Walden és el fenomen d'inversió del centre quiral d'una molècula en una reacció química, com per exemple una reacció S$_N$2.
Va ser observada per primera vegada l'any 1896 pel químic rus Paul Walden.
# Jan de Vries (desambiguació)

Jan de Vries és el nom dels següents personatges:
* Jan de Vries (1858-1940), matemàtic neerlandès (germà de Gustav)
* Jan de Vries (atleta) (1896-1939), atleta i futbolista neerlandès
* Jan de Vries (motociclista) (1944-2021), motociclista neerlandès
# Jan van der Heyden

Jan van der Heyden (Gorinchem, 1637– Amsterdam, 1712) va ser un pintor barroc, dibuixant, gravador i inventor neerlandès.

## Biografia

Nascut a Gorinchem el març de 1637, on va aprendre a dibuixar d'un pintor de vidre, i el 1646 es va traslladar amb la seva família a Amsterdam on el seu pare es va registrar com a comerciant de gra. El 1656 apareix registrat a Amsterdam, amb residència a la plaça Dam. En contreure matrimoni amb Sara ter Hiel, natural d'Utrecht, el 28 de maig de 1661, es considerava pintor. Donades les relacions familiars de la seva esposa amb Emmerich i Wesel a Alemanya, va viatjar pels Països Baixos del Sud i la regió del Rin, segons demostren les seves obres, en les quals són reconeixibles paisatges urbans de Brussel·les, Colònia, Bonn, Xanten, Aquisgrà i Clèveris, a més d'Emmerich i Wesel.
El 1670 va ser nomenat superintendent municipal i amb el seu germà Nicolaes, enginyer hidràulic, va perfeccionar la màquina de bombament per a l'extinció d'incendis, sobre la qual va publicar un tractat el 1690 en el qual el va ajudar el seu fill més gran, Jan. Fins al 1672 va pintar amb Adriaen van de Velde, que va afegir les escenes de van der Heyden amb figures i efectes paisatgístics. També va idear un sistema d'il·luminació de la ciutat i, per encàrrec de l'ajuntament, va dissenyar els primers fanals instal·lats a Amsterdam. A causa d'això, va disminuir la seva productivitat.
Va morir el 28 de març de 1712 a la seva casa del Nieuwmarkt d'Amsterdam. Al cap de pocs dies va morir també la seva esposa, deixant a la seva casa més de setanta pintures.

## Obra

Pintor de paisatges, vistes urbanes, bodegons i interiors, va col·laborar sovint amb altres pintors com Adriaen van de Velde o Johannes Lingelbach, que van incorporar les figures als seus paisatges urbans, composts de vegades com a agregats d'elements arquitectònics agafats de ciutats diverses.

## Referències

* ↑ Ficha de la obra en el web del Museo Thyssen-Bornemisza Arxivat 2015-05-31 a Wayback Machine..
* 1 2 3 (neerlandès) Joan vander Heyden biography in De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen (1718) by Arnold Houbraken, courtesy of the Digital library for Dutch literature
* 1 2 3 RKD
* ↑ Pita, J.M. y Borobia, Mª (1992), p. 542.

## Bibliografia

* Pita Andrade, José Manuel i Borobia Guerrero, María del Mar, Maestros antiguos del Museo Thyssen-Bornemisza, Madrid, 1992, pàg. 385-386, ISBN 84-88474-02-4
# Itàlia (circumscripció del Parlament Europeu)

Itàlia no ha estat mai una circumscripció única per a les eleccions del Parlament Europeu, sinó que des de l'any 1979 ha estat dividida en circumscripcions internes, que tenen com a objectiu de procediment d'escollir els diputats elegits dins de les llistes de partits, ja que la distribució d'escons entre els diferents partits es calcula a nivell nacional (anomenat Collegio Unico Nazionale, Circumscripció Nacional Única). El territori italià està dividit en 5 circumscripcions electorals, amb un total de 81 escons:
* Itàlia nord-oest: 22 escons
* Itàlia nord-est: 15 escons
* Itàlia central: 16 escons
* Itàlia sud: 19 escons
* Illes italianes: 9 escons
Les diferents circumscripcions inclouen les següents regions italianes:
* Itàlia nord-oest: Vall d'Aosta, Ligúria, Llombardia i Piemont.
* Itàlia nord-est: Emília-Romanya, Friül - Venècia Júlia, Trentino - Alto Adige, i Vèneto.
* Itàlia central: Laci, Marques, Toscana i Úmbria.
* Itàlia sud: Abruços, Pulla, Calàbria, Campània i Molise.
* Illes italianes: Sardenya i Sicília.

## Galeria

* Itàlia nord-oest
* Itàlia nord-est
* Itàlia central
* Itàlia sud
* Illes italianes

## Referències

* ↑ «[http://www.europarl.europa.eu/workingpapers/poli/w13/country_es.htm#italia Legislación electoral para las elecciones Europeas]» (en castellà). Parlament Europeu.
Viccionari
# Isabel de Jerusalem

Isabel de Jerusalem és el nom dels següents personatges:
* Isabel I de Jerusalem (1172-1205)
* Isabel II de Jerusalem (1211-1228)