OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Partit Comunista d'Espanya (reconstituït)

El Partit Comunista d'Espanya (reconstituït) (PCE-r) és un partit polític d'ideologia marxista-leninista, fundat el 1975. El 2003 va ser il·legalitzat a l'Estat espanyol en virtut de la Llei de Partits.

## Història

Els orígens del Partit Comunista d'Espanya (reconstituït) es remunten a la formació, el 1968, a Brussel·les, de l'Organització de Marxistes-Leninistes d'Espanya (OMLE), integrada per exmilitants del Partit Comunista d'Espanya (PCE), dels Cercles Guevaristes i d'altres organitzacions espanyoles a l'exili europeu, la qual pretenia reconstruir l'antic Partit Comunista d'Espanya i es manifestava en desacord amb el revisionisme que, segons la seva opinió, s'havia apoderat del Partit, apostant per la "reconciliació nacional" desenvolupada per la direcció comunista des del 1955.
Va celebrar el seu Congrés Fundacional al juny del 1975, sota la clandestinitat imperant a l'Estat espanyol en aquell temps. Des de llavors, ha arribat a tenir més de 3.000 militants detinguts en el temps transcorregut i han resultat morts per trets de la policia alguns dels seus dirigents principals, com Juan Carlos Delgado de Codes i Francisco Javier Eizaguirre.
Les seves bases més actives es troben històricament a Vigo (on molts militants d'Organización Obreira van confluir en l'OMLE vers el 1972), Cadis, Còrdova, Biscaia i el barri madrileny de El Pozo del Tío Raimundo, al qual va pertànyer el seu històric secretari general Manuel Pérez Martínez, conegut com a Camarada Arenas.
En virtut de la Llei de Partits espanyola del 2002, els tribunals van suspendre l'activitat del PCE(r) l'abril del 2003, en considerar que aquest constituïa, juntament amb els GRAPO.
En els últims anys, el PCE(r) ha abandonat les tesis exclusivament maoistes, mantenint unes tesis més pròximes a un marxisme-leninisme de caràcter estalinista. Aquesta autocrítica es pot llegir en el treball del camarada Arenas titulat Tesis sobre la crisis del comunismo.
Pérez Martínez, actual secretari general del PCE(r), és l'únic secretari general d'un partit comunista pres a Europa des del búlgar Gueorgui Dimitrov, que va ser secretari general de la Internacional Comunista.
El seu òrgan teòric és el periòdic Resistencia, des del qual criden a la lluita armada revolucionària per crear un estat socialista a Espanya.

## Referències

* ↑ «Historia del PCE(r)» (en castellà). Scribd. [Consulta: 26 novembre 2011].
* ↑ «Garzón suspende las actividades del PCE(r), brazo político de los GRAPO» (en castellà). El País, 18-03-2003. [Consulta: 15 gener 2014].
# Gorka de Carlos García

Gorka De Carlos García (Pamplona, 1 d'agost de 1977) és un futbolista navarrès, que ocupa la posició de davanter centre.

## Trajectòria

Sorgeix del planter del CA Osasuna. Després de militar a l'Osasuna B entre 1997 i 2003 (inclosa una cessió al Burgos CF la temporada 00/01) finalment debuta amb els pamplonesos a la primera divisió 02/03, tot jugant tres partits.
No té continuïtat a l'equip osasunista i passa la temporada 03/04 al CF Reus Deportiu, i la següent, a la Real Unión de Irún. L'estiu del 2005 recala a la Lorca Deportiva, amb qui qualla una bona temporada a Segona Divisió: 10 gols en 39 partits. La temporada 06/07 els seus números al conjunt murcià es redueixen, i la Lorca baixa a Segona B.
La temporada 07/08 serà suplent al Nàstic de Tarragona. El 2008 s'incorpora a la UE Sant Andreu.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Marco Island

Marco Island és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 12.879 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marco Island tenia 14.879 habitants, 7.134 habitatges, i 5.200 famílies. La densitat de població era de 543,5 habitants/km².
Dels 7.134 habitatges en un 11,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68% hi vivien parelles casades, en un 3,4% dones solteres, i en un 27,1% no eren unitats familiars. En el 22,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,08 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,38.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 10,9% tenia menys de 18 anys, un 3,1% entre 18 i 24, un 14,5% entre 25 i 44, un 33,1% de 45 a 60 i un 38,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 60 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 60.357 $ i la renda mediana per família de 68.979 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.651 $ mentre que les dones 26.460 $. La renda per capita de la població era de 42.875 $. Entorn del 4,3% de les famílies i el 5,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marco Island». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marco Island». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Transistor Darlington

En electrònica, el transistor Darlington és un dispositiu semiconductor que combina dos transistors bipolars en un tàndem (de vegades anomenat "parell Darlington") dins d'un únic dispositiu. Açò eleva el guany (normalment escrit β) i requereix menys espai que usant dos transistors individuals en la mateixa configuració. El guany total del Darlington és el producte del guany dels transistors individuals. Un dispositiu modern típic té un guany de corrent de 1000 o més. Té un major desplaçament de fase en elevades freqüències que un únic transistor, d'ací que puga passar a ser inestable fàcilment amb una realimentació negativa. El voltatge base-emissor també és major, donat que és la suma d'ambdós voltatges base-emissor (que per als transistors de silici sol ser >1.2 V). Aquesta configuració (originàriament efectuada amb dos transistors independents) fou inventada per l'enginyer dels Laboratoris Bell Sidney Darlington. La idea de ficar dos o tres transistors en un únic xip fou patentada per ell, però no la idea de ficar un nombre arbitrari de transistors, cosa que engloba tots els circuits integrats moderns.

## Vegeu també

* Llei de Moore
* Passivitat (electrònica)
* TFT
* TFT-LCD
* Circuit integrat a molt gran escala
* Transistor unijunció
* PUT (transistor)
# Haplochromis prognathus

Haplochromis prognathus és una espècie extinta de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles podien assolir els 14,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es trobava al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Máté Fenyvesi

Máté Fenyvesi (Jánoshalma, 19 de setembre de 1933 - 17 de febrer de 2022) fou un futbolista hongarès de la dècada de 1950.
La major part de la seva carrera la passà entre Kecskeméti Kinizsi i Ferencvárosi TC, durant més de 15 anys. Fou 76 cops internacional amb la selecció d'Hongria, amb la qual disputà la Copa del Món de futbol de 1958, 1962 i 1966, i l'Eurocopa de 1964.
Va ser membre del Parlament hongarès entre 1990 i 2002, representant el Partit dels Petits Propietaris.

## Referències

* ↑ - Fenyvesi Máté vagyonnyilatkozata - 2003. február
* ↑ Máté Fenyvesi a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Perfil a footballdatabase.eu
* ↑ Hungary - Record International Players at RSSSF.com
* ↑ Mate Fenyvesi en los Mundiales de Fútbol
* ↑ Máté Fenyvesi Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Província de Skikda

La província o wilaya de Skikda (àrab: ولاية السكيكدة, wilāyat as-Skīkda) és una província o wilaya d'Algèria constituïda per 13 daires i 38 comunes.
Ciutats i pobles:
* Skikda (capital)
* Tamalous
* Azzaba
* El Harouch
* Collo
# L'Unità

L'Unità (en català: La Unitat) és un diari italià, lligat històricament al Partit Comunista Italià i posteriorment donant suport al Partit Democràtic.
L'Unità va ser fundat per Antonio Gramsci el 12 de febrer de 1924, amb el subtítol Diari dels obrers i els pagesos, com a orgue oficial del Partit Comunista Italià (PCI). S'imprimia a Milà, arribant a una circulació de prop de 20.000-30.000 exemplars. El 8 de novembre de 1925 el diari va ser suspès pel naixent del règim feixista i definitivament clausurat després de l'atemptat frustrat contra Benito Mussolini el 31 d'octubre de 1926. Una edició clandestina va ser publicada l'1 de gener de 1927, amb circulació a Milà, Torí, Roma i França. La publicació del diari va ser oficialment represa després de l'alliberació de Roma el 6 de juny de 1944.
Després de l'alliberació d'Itàlia, el 1945, van començar les edicions locals de L'Unità a Milà, Gènova i Torí, l'última editada pel filòsof Ludovico Geymonat. Col·laboradors habituals del diari eren Davide Layolo, Ada Gobetti, Cesare Pavese, Italo Calvino, Elio Vittorini, Aldo Tortorella o Paolo Spriano. El 1945 va ser] llançada la Festa de L'Unità per part del PCI.
El 1957, les edicions genovesa, milanesa i torinesa van ser unificades en una edició única per a tot el nord d'Itàlia. El 1974 la circulació de L'Unità arribava a 239.000 còpies diàries, però el seu tiratge va començar a decréixer cap als anys 1980, parell a la crisi del PCI: les 100 milions de còpies venudes el 1981 van davallar a tot just 60 milions el 1982. Massimo D'Alema, futur primer ministre d'Itàlia, en va ser director des de 1983 fins a juliol de 1990.
Entre 1989 i 1990 es va publicar al costat del diari una revista satírica setmanal, Cuore. El 1991 el subtítol va canviar de Diari del Partit Comunista Italià a Diari fundat per Antonio Gramsci, amb una circulació de prop de 156.000 exemplars. Després de la dissolució del PCI aquest mateix any el diari va passar a les mans de l'escissió majoritària, el Partit Democràtic de l'Esquerra. Entre 1992 i 1996, Walter Veltroni, dirigent del PDS, va exercir com a director.
Entre 2000 i 2001 el diari va deixar de publicar-se, a causa dels problemes financers que patia. Des d'aleshores és publicat per una empresa privada, no lligada oficialment als Demòcrates d'Esquerra, encara que la seva línia editorial tanmateix, continua fermament lligada al Partit.
La circulació diària del diari es trobava, al febrer de 2005, en 62.000 còpies. El juny de 2008, Renato Soru es converteix en el nou propietari de L'Unità. L'1 d'agost de 2014, quan ja publicava 21.000 exemplars, es va deixar d'editar.

## Referències

* ↑ «L’Unità | enciclopedia.cat». [Consulta: 30 gener 2024].
* ↑ Stanley, Alessandra «L'Unita, Leftist Italian Paper, Halts Publication». The New York Times, 29-07-2000.
* ↑ «L'Unità. Archivio storico» (en castellà). Biblioteca Nacional de España. [Consulta: 30 gener 2024].
* ↑ «L'Unita dejará de existir» (en castellà). Sputnik News, 30-07-2014. [Consulta: 30 gener 2024].

## Enllaços externs

* L'Unità
# Pere II de Grevalosa

Pere II de Grevalosa o Pericó fou un noble català, Senyor de Castellar, fill de Pere I de Grevalosa i la seva dona Margarita. Tingué nombrosos conflictes amb la gent de Sant Pere Sallavinera i fou inculpat per la mort de Bernat Martorell de Manresa. A l'any 1332 fa una permuta amb l'abat del monestir de l'Estany.
Es va casar amb Francesca i van tenir dos fills, Pere i Berenguer. Pere, el succeir com a senyor de Castellar amb el nom de Pere III de Grevalosa. El 1337 va reconèixer a Berenguer de Grevalosa, possiblement el seu germà, la quarta part dels delmes de Castellar que li havia deixat el seu pare. En morir Berenguer va deixar com a hereva a la seva filla casada amb Pere Galceran, ciutadà de Manresa. Aquesta quarta part del Delme va generar molts plets i judicis entre els Grevalosa i els Galceran. Es creu que va morir entre l'agost i el novembre de 1356.

## Referències

* ↑ B. Mestre, ms, Fr. X. de Garma
* ↑ Mil Anys d'història, Castell de Castellar- Roser Parcerises i Colomer ISBN 978-84-9375217-0

## Bibliografia

* Llibre del Veguer de Manresa, Arxiu Comarcal del Bages
* Llibre dels Grevalosa, Arxiu Comarcal del Bages
# La teranyina de la Carlota (pel·lícula de 1973)

La teranyina de la Carlota (títol original en anglès: Charlotte's Web) és una pel·lícula musical animada estatunidenca de 1973, basada en el llibre homònim escrit per E. B. White i produïda per Hanna-Barbera Productions i Sagittarius Productions.
Les cançons van ser escrites pels germans Sherman, que havien compost amb anterioritat les cançons de Mary Poppins (1964), El llibre de la selva (1967) i Chitty Chitty Bang Bang (1968). L'any 2003 se'n va estrenar la seqüela, Charlotte's Web 2: Wilbur's Great Adventure, seguida d'una versió cinematogràfica amb actors basada en la història original d'E. B. White, que va ser estrenada el 2006.

## Argument

Han nascut tot de porquets a la granja dels Arable, però un és tan petit que en John, el granger, decideix matar-lo. Però quan la seva filla Fern sap el que li volen fer el salva, ja que li diu a son pare que és absurd matar-lo perquè és més petit que els altres. Llavors l'adopta i el bateja amb el nom de Wilbur. Al cap de sis setmanes, però, en John Arable li diu a la Fern que ara que ja ha crescut és hora de vendre'l i el porquet va a parar a la granja de l'oncle de la nena, en Homer Zuckerman.
Allà, en Wilbur s'assabenta que l'han de matar i s'espanta molt, fins que sent la veu de la Carlota, una aranya, que li canta una cançó per animar-lo i promet que l'ajudarà. Es fan amics i l'aranya salva en Wilbur escrivint missatges espectaculars a la seva teranyina (d'aquí el títol de la pel·lícula) que lloen el porquet i fan que esdevingui una atracció local. Però al cap d'un temps l'aranya Carlota mor, tot i que abans havia post ous i encarrega a en Wilbur que tingui cura dels seus fills quan neixin. Dels 514 fills de l'aranya, 511 faran el seu camí però tres, en Joy, l'Aranea i la Nellie, es quedaran amb en Wilbur i l'ajudaran a conservar per sempre el record de la Carlota.

## Repartiment

| Personatge | Veu en anglès |
| Henry Gibson | Wilbur |
| Debbie Reynolds | Carlota A. Cavatica |
| Paul Lynde | Templeton |
| Agnes Moorehead | l'oca |
| Pamelyn Ferdin | Fern Arable |
| Bob Holt | Homer Zuckerman |
| Joan Gerber | Edith Zuckerman / Mrs. Fussy |
| John Stephenson | John Arable |
| Don Messick | Jeffrey |
| Rex Allen | Narrador |
| Martha Scott | Mrs. Arable |
| Herb Vigran | Lurvy |
| Dave Madden | Ovella i altres |

## Banda sonora

* "There Must Be Something More"
* "I Can Talk!"
* "Chin Up!"
* "We've Got Lots in Common"
* "Deep in the Dark/Charlotte's Web"
* "Mother Earth and Father Time"
* "A Veritable Smorgasbord"
* "Zuckerman's Famous Pig"

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
* ↑ «Charlotte’s web». The New York Times.
# Tuncer Bakırhan

Tuncer Bakırhan (1970, Kayadibi, Cilawûz, Kars), és expresident i polític del Partit Democràtic Popular.
Bakırhan va néixer al poble de Cilawûz, a la província de Kars i va completar l'educació primària i la secundària a la ciutat de Kars. Es va graduar en Economia i Unitats Administratives al Departament d'Economia de la Universitats d'Uludag.
Bakırhan va participar en algunes activitats durant la seva estada a la Facultat d'Economia de la Universitat d'Uludağ. Va ser detingut i empresonat per fer propaganda del PKK. Des de 1989, ha tingut diferents càrrecs en partits en la línia del HEP. Quan Bakırhan, que havia estat candidat a l'alcaldia de Kars l'any 1999, HADEP va passar a formar part de la presidència de la província de Kars, així com d'altres membres del partit. DEHAP, que es va presentar a les eleccions parlamentàries de 2002 no va poder entrar al parlament, ja que no va superar el llindar de vots necessari malgrat l'elecció del diputat de la província de Kars. Llavors Bakırhan es va convertir en líder del DEHAP. Durant aquest temps, el partit es va dissoldre i els seus membres van anar a parar en el paraigües del DTP. Amb l'establiment d'aquest partit, es va transferir la presidència de dos anys a Ahmet Türk. En les eleccions del 29 de març de 2009, Bakırhan va ser elegit candidat a l'alcaldia del districte d'Esenyurt, un districte de la província d'Istanbul, per al DTP, però no va guanyar. L'any 2013, el KCK va ser empresonat sota el delicte d'alta direcció. En les eleccions municipals del 30 de març de 2014, va ser elegit alcalde de Siirt. Bakırhan va ser detingut el 16 de novembre de 2016 per "haver estat membre de l'organització terrorista armada PKK/KCK" i va ser expulsat de l'ajuntament al mateix dia 17 de novembre pel Ministeri d'Interior.

## Referències

* ↑ «Ahmet Türk görevden alındı! Mardin ve Siirt belediyelerine kayyum atandı». http://www.star.com.tr/, 17-11-2016. [Consulta: 8 juliol 2018].
# L'assalt

L'assalt (títol original en neerlandès: De aanslag) és una pel·lícula neerlandesa dirigida per Fons Rademakers el 1986. Aquest film ha estat doblat al català.

## Argument

El gener de 1945 a Haarlem (Països Baixos), mentre que la Segona Guerra Mundial s'acaba però l'exèrcit alemany manté encara el sector, el col·laborador Fake Ploeg és abatut al carrer per resistents neerlandesos. El cos és trobat davant la casa de la família Steenwijk, i la Gestapo els executa de manera sumària, a excepció del jove fill Anton que se n'escapa, i crema la seva casa. Diversos anys després, Anton ja adult torna als llocs de la seva infantesa. Intenta trobar testimonis supervivents del drama i comprendre les raons que van suposar l'execució de la seva família...

## Repartiment

* Derek de Lint: Anton Steenwijk
* Marc van Uchelen: Anton nen
* Monique van de Ven: Truus Coster / Saskia de Graaff
* John Kraaijkamp: Cor Takes
* Huub van der Lubbe: Fake Ploeg
* Elly Weller: Mevrouw Beumer
* Ina van der Molen: Karin Korteweg
* Frans Vorstman: Sr. Steenwijk (pare d'Anton)
* Edda Barrends: Sra. Steenwijk (mare d'Anton)
* Casper de Boer: Peter Steenwijk (germà d'Anton)
* Wim de Haas: M. Korteweg
* Hiske van der Linden: Karin, de nen
* Piet de Winj: M. Beumer
* Akkemay Marijnissen: Sandra
* Kees Coolen: Gerrit-Jan
* Eric van Heijst: M. de Graaff
* Mies de Heer: Elisabeth

## Comentari

Vint anys abans d'El llibre negre (2006) de Paul Verhoeven, en el qual Derek de Lint interpreta un cap de la resistència neerlandès, l'actor interpreta un home confrontat a un drama de la seva infantesa, barrejant l'exèrcit d'ocupació amb la resistència local. La realització compromesa de Fons Rademakers li van valer els dos premis indicats més avall.

## Premis

* Globus d'Or a la millor pel·lícula estrangera
* Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa

## Referències

* 1 2 «De Aanslag» (en neerlandès). Bibliotheek.nl. [Consulta: 31 juliol 2022].
* ↑ «Cinema holandès». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 31 juliol 2022].
# Pentèlic

El mont Pentèlic és una cadena muntanyosa del nord de l'Àtica, a Grècia, que s'estén des del mont Parnes fins a la costa oriental. És coneguda per ser el lloc d'on s'obtenia el famós marbre pentèlic amb el que es van fer nombrosos monuments grecs, entre ells l'Acròpolis d'Atenes.

## Referències

* 1 2 «Pentèlic». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Herse (satèl·lit)

Herse, també conegut com a Júpiter L (designació provisional S/2003 J 17), és un satèl·lit irregular de Júpiter. Va ser descobert el 8 de febrer del 2003 pels astrònoms Brett J. Gladman, John J. Kavelaars, Jean-Marc Petit i Lynne Allen. Va ser anomenat en honor d'Herse, de la mitologia grega.
Herse té uns 2 quilòmetres de diàmetre i orbita Júpiter en una distància mitjana de 22.134 Mm en 672,752 dies, amb una inclinació mitjana de 165º respecte a l'eclíptica, en direcció retrògrada i amb una excentricitat orbital mitjana de 0,2493.
És el membre més interior del grup de Carme, compost per llunes irregulars i retrògrades que orbiten Júpiter en una distància d'entre 23 i 24 Gm amb una inclinació d'uns 165º.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par. Data de consulta: 5 setembre 2020.
* ↑ Daniel W. E. Green, IAUC 8116: Satellites of Jupiter and Saturn 11 d'abril del 2003 (descoberta)
* ↑ Brian G. Marsden, MPEC 2003-G19: S/2003 J 17 3 d'abril del 2003 (efemèrides)
* ↑ Jennifer S. Blue, L Named Herse Arxivat 2013-05-12 a Wayback Machine., 9 de novembre del 2009
* ↑ Jennifer S. Blue, IAUC 9094: Satellite of Jupiter (subscripció necessària) 11 de novembre del 2009 (anomenament)
* ↑ Planetary Satellite Mean Orbital Parameters, JPL
# La raça indomable

La raça indomable (títol original en anglès: The Restless Breed) és un western estatunidenc d'Allan Dwan, estrenat el 1957. Ha estat doblat al català

## Argument

Mitch Baker (Scott Brady) torna a una petita ciutat de Texas per venjar el seu pare assassinat per Ed Newton (Jim Davis). Només arriba, coneix el Reverend Simons (Rhys Williams) que acull Angelita (Anne Bancroft), una jove mestissa de qui s'enamorarà. Poc després el xèrif de la ciutat és assassinat per Cherokee (Leo Gordon) i els seus homes.

## Repartiment

* Scott Brady: Mitch Baker
* Anne Bancroft: Angelita
* Jay C. Flippen: Marshal Steve Evans
* Jim Davis: Ed Newton
* Rhys Williams: Rev. Simmons
* Leo Gordon: Cherokee
* Scott Marlowe: James Allan
* Eddy Waller: Caesar
* Harry Cheshire: Mayor Johnson
* Myron Healey: Xèrif Mike Williams
* Gerald Milton: Jim Daley - Bartender
* Dennis King Jr.: Hotel Clerk
* James Flavin: cap del Servei Secret
* Clegg Hoyt: Spud
* Marilyn Winston: Banee

## Referències

* ↑ esadir.cat. La raça indomable. esadir.cat.
* ↑ «The restless breed». The New York Times.
# Torres de Albanchez

Torres de Albanchez és un municipi situat en la comarca de la Sierra de Segura, en l'extrem nororiental de la província de Jaén (Andalusia.
Posseeix 923 habitants segons l'últim cens disponible (2005).

## Nuclis de població

* Fuente Carrasca.
* Fuente Fría.
* Fuente Mujer.
* La Hoya (Jaén).
* Los Maridos.
* Los Morachos.

## Enllaços externs

* Portal de la Sierra de Segura
* Pàgina personal sobre Torres de Albanchez Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
* pàgina sobre Torres de Albanchez Arxivat 2008-08-01 a Wayback Machine.
# David Garrick

David Garrick (Hereford, Herefordshire, 19 de febrer de 1717 - Londres, 20 de gener de 1779), actor i dramaturg anglès, considerat una de les principals figures del teatre del segle xviii.

## Referències

* ↑ «David Garrick». Encyclopædia Britannica [Consulta: 1r abril 2017].

## Bibliografia

* Davies, Thomas. Memoirs of the Life of David Garrick, Esq.. Cambridge University Press, 24 d'abril de 2014. ISBN 978-1-108-07066-9.