OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Michael Landon: El pare que vaig conèixer

Michael Landon: El pare que vaig conèixer (títol original: Michael Landon, the Father I Knew) és un telefilm dramàtic estatunidenc de 1999 sobre la vida de Michael Landon. Ha estat doblada al català.

## Argument

Mike i les seves germanes sempre han idealitzat el seu pare. Intel·ligent, graciós i generós, aquest sempre ha sabut ser allà quan els seus fills tenien necessitat d'ell malgrat la seva agenda molt carregada. Però tot canvia el dia que Michael troba una jove superba amb qui decideix refer la seva vida. Des de llavors, Michael comença a negligir els seus fills, ho pateix cruelment Mike.

## Repartiment

* John Schneider: Michael Landon
* Cheryl Ladd: Lynn Landon
* Joel Berti: Michael Landon Jr.
* Sarah Lancaster: Leslie Landon amb 17 anys
* J. Kenneth Campbell: Andy Glennon
* Julie Condra: Cindy Landon

## Referències

* ↑ «Michael Landon: El pare que vaig conèixer». esadir.cat.
* ↑ Levine, Stuart «Michael Landon, the Father I Knew» (en anglès). Variety, 21-05-1999.
# Ca Pinyolet (Rasquera)

Ca Pinyolet és un edifici de Rasquera (Ribera d'Ebre) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat a l'extrem de ponent del nucli urbà de la vila de Rasquera, a la banda de migdia del nucli històric, al costat de l'església de Sant Joan.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres de planta rectangular, amb la coberta de teula de dues vessants i distribuït en planta baixa, dos pisos i golfes. Totes les obertures de l'edifici són rectangulars exceptuant el portal de grans dimensions de la planta baixa, d'arc deprimit còncau. Els pisos superiors presenten dos balcons exempts per planta, amb les llosanes motllurades i la barana de ferro treballat, en canvi, a les golfes hi ha dues finestres balconeres amb barana d'obra. Una cornisa motllurada recorre la divisòria entre els diferents nivells. Cal destacar la presència d'una placa de recent factura que recorda el nom de la casa i l'any de construcció, 1780. La façana presenta un revestiment fet de plaques de pedra decorades i gravades amb diferents motius, disposades regularment.

## Història

És un edifici bastit vers l'any 1780, com ho testimonia la data que presideix la llinda de la porta principal. Actualment ha estat restaurat.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ca Pinyolet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Ca Pinyolet». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Arsínoe (Cirenaica)

Arsínoe (en grec antic Ἀρσινόη) era el nom d'una de les cinc ciutats de la Pentàpolis de Líbia a la Cirenaica, durant el govern dels Làgides. Aquest nom és el que li dona Plini el Vell a la Naturalis Historia. Anteriorment s'havia dit Tauquira (Ταύχειρα), actualment Tocra. Plini el Vell també diu que el nom d'Arsínoe el va donar a la ciutat el rei Ptolemeu II Filadelf per honorar la seva germana i cunyada Arsínoe.

## Referències

* ↑ Sanz Serrano, Rosa. El espejismo del bárbaro. Ciudadanos y extranjeros al final de la Antigüedad (en castellà). Castelló de la Plana: Publicacions de la Universitat Jaume I, 2013, p. 134. ISBN 9788480219587.
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, V, 5
# Estadi Internacional del Caire

L'Estadi Internacional del Caire (àrab: ستاد القاهرة الدولي, Stād al-Qāhira ad-Duwalī) és un estadi multiusos situat en Nars City, suburbi del Caire, capital d'Egipte. És l'estadi d'estàndards olímpics més gran d'Àfrica i Orient Mig. La seua construcció va ser completada el 1960, i va ser inaugurat pel president Gamal Abdel Nasser durant les celebracions nacionals del 23 de juliol d'aquell any.
Amfitrió dels Jocs Panafricans de 1991, el 2005 va ser objecte d'una remodelació, com a part dels preparatius de cara a la Copa Africana de Nacions de 2006.
Va ser seu del Campionat Africà d'atletisme els anys 1982, 1985 i 1990.

## Referències

* ↑ «AFRICAN CHAMPIONSHIPS». gbrathletics.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
# FK Yantra Gabrovo

El FK Yantra Gabrovo (en búlgar ФК Янтра) és un club de futbol búlgar de la ciutat de Gabrovo.

## Història

El club va ser fundat l'any 1919. Durant el transcurs dels anys ha rebut les denominacions següents:
* 1919 OTO Gabrovo
* 1957 Chardafon Orlovets (fusió amb Chardafon Orlovets, Aprilov, Balkan, Cherveno zname, Dinamo, Spartak i Torpedo)
* 1973 FK Yantra Gabrovo
* 1994 FC Chardafon
* 2001 FK Yantra 1919 Gabrovo (fusió amb FK Yantra 2000 Gabrovo)
Per problemes econòmics el club desaparegué el 2012.

## Palmarès

* Copa de la Lliga de Futbol Amateur:
** 2001-02

## Referències

* ↑ Perfil a bgclubs.eu
* ↑ «Perfil». weltfussballarchiv.com. Arxivat de l'original el 2017-08-05. [Consulta: 29 maig 2017].
* ↑ Gatev, Svetlozar «The End! Gabrovo officially left without men's football team!!!». Sport Gabrovo, 23-03-2012 [Consulta: 23 març 2012].
# Presumpte homicida

«Presumpte homicida» té aquests significats:
* Presumpte homicida (pel·lícula de 1992), pel·lícula estatunidenca dirigida per Anson Williams, estrenada l'any 1992
* Presumpte homicida (pel·lícula de 2000), pel·lícula estatunidenca dirigida per Anthony Waller estrenada l'any 2000
* Presumpte homicida (pel·lícula de 2018), pel·lícula danesa dirida per Gustav Möller, estrenada l'any 2018
# Riverstown

Riverstown, històricament anomenada Ballyederdaowen (en gaèlic irlandès Baile idir dhá Abhainn o 'ciutat entre dos rius') és una vila d'Irlanda, al comtat de Sligo, a la província de Connacht. Es troba en un punt de pont del riu Unshin (Arrow), uns 19 quilòmetres (12 milles) al sud de la ciutat de Sligo i a 4 km a l'est de la carretera N4.
Entre els edificis més destacats hi la caserna de la Garda, les esglésies catòlica i protestant, la casa Cooperill i l'oficina de correus. Cada any, el poble se celebra el Festival de Música Tradicional James Morrison a l'agost i el Festival Riverstown Vintage al juny.
El 2002 Riverstown i l'Associació de Desenvolupament de la Comunitat de Brookeborough van posar en marxa la Iniciativa Transfronterera Riverbrooke que uneix els dos pobles en un programa de d'intercanvi transfronterer.

## Personatges

* Ambrosio O'Higgins, primer marquès d'Osorno, Virrei del Perú, fou un militar espanyol i administrador colonial a Xile i el Perú de 1788 a 1801. En realitat es deia Ambrose O'Higgins i era de Ballynary, als marges del Lough Arrow, a mig camí entre Riverstown i Ballinafad. El seu fill, Bernardo O'Higgins, fou el comandant de les tropes xilenes contra l'Imperi Espanyol en la Guerra de la independència de Xile. També va servir com a Dictador Suprem de Xile (President efectiu en termes actual) de 1817 a 1823.
* Riverstown també és la llar del mig d'obertura del Munster Rugby i de la selecció irlandesa Ronan O'Gara, l'avi del qual procedia del llogaret.
* Patrick T. Hynes, reconegut expert en lleis i costums de la construcció d'Amèrica i Irlanda, va néixer a Riverstown.
* El mestre musical Michael Bowles va néixer a Riverstown en 1909. Es va unir a l'Escola Militar de Música el 1932 i va obtenir el grau Mus.B a l'University College, Dublin en 1936. Fou director sota el Coronel Fritz Brasé i es va unir a Radio Éireann com a director de l'Orquestra Simfònica Nacional de RTÉ en 1941. En 1942 deixà l'exèrcit i esdevingué el primer director de música permanent de Radio Éireann. Sovint fou director convidat de l'orquestra de la BBC. En 1948, va esdevenir director de l'Orquestra Nacional de Nova Zelanda. Es va mudar als EUA el 1954 per ocupar una càtedra a la Universitat d'Indiana. Va tornar a Irlanda el 1970 i va posar un petit negoci a Cork. Tot i que només va passar uns dels seus primers anys a Riverstown va tornar regularment a la casa on va néixer, al seu retorn a Irlanda. La seva última visita a Riverstown fou el 1997 un any abans de morir.

## Galeria d'imatges

* Cantonada de Riverstown.
* Església catòlica de Riverstown.
* John Stenson memorial a Riverstown.
* The James Morrison Teach Cheoil o Morrison Cottage.
* Tenda de Riverstown.
* Tenda de Riverstowt.
* Església d'Irlanda de Riverstown
* Caserna dels Garda a Riverstown.
* Vista de Riverstown.
* Entranda al parc popular de Sligo.
* Tenda de Riverstown.
* Carrer de Riverstown.
* Escola nacional de Riverstown.

## Referències

* ↑ Placenames Database of Ireland
# Juan Díaz Prendes

Juan Díaz Prendes (Gijón, 28 de juny de 1977) és un futbolista asturià, que ocupa la posició de migcampista.

## Trajectòria

Comença la seua carrera en modestos equips asturians, com el Candás o el Gijón Industrial. El 1998 fitxa per l'Sporting de Gijón, que l'hi incorpora al seu equip filial. Hi puja al primer equip a la temporada 00/01, en la qua hi disputa 19 partits i marca un gol.
A partir de la campanya següent es fa un lloc fix a l'alineació sportinguista, per aquell temps a Segona Divisió. Hi va sumar 202 partits amb els asturians entre 2001 i 2006. La temporada 06/07 fitxa pel Nàstic de Tarragona, amb qui debuta a primera divisió, jugant 30 partits. El conjunt català perd la categoria i l'asturià marxa al Polideportivo Ejido, amb qui encadena un nou descens, ara a Segona Divisió B.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
* Fitxa del jugador
# Trofeu Individual Bancaixa de 2004

El Trofeu Individual Bancaixa de 2004 és la XIX edició del Trofeu Individual Bancaixa de la modalitat d'Escala i corda de la pilota valenciana.

## Pilotaires
### Des de la fase prèvia

* Colau de La Pobla de Vallbona
* Raül

### Des de la fase eliminatòria

* Cervera d'Alaquàs
* Genovés II de el Genovés
* León de el Genovés
* Pedro de València
* Ribera II

### Des de la lligueta

* Álvaro de Faura

## Partides
### Fase prèvia

| Data | Trinquet | Roig | Blau | Resultat |
| 16/05/04 | Carcaixent | Raül | Colau | 35-60 |

### Fase eliminatòria

| Data | Trinquet | Roig | Blau | Resultat |
| 17/05/04 | Benidorm | Genovés II | Cervera | 60-40 |
| 19/05/04 | Vila-real | Pedro | León | 60-50 |
| 20/05/04 | Alginet | Ribera II | Colau | 60-15 |

### Lligueta

| Data | Trinquet | Roig | Blau | Resultat |
| 24/05/04 | Alginet | Ribera II | Álvaro | 40-60 |
| 29/05/04 | Pelayo, València | Pedro | Álvaro | 25-60 |
| 06/06/04 | Pla de l'Arc (Llíria) | Genovés II | Pedro | 60-30 |
| 12/06/04 | Pedreguer | Ribera II | Pedro | 40-60 |
| 15/06/04 | Tio Pena (Massamagrell) | Genovés II | Ribera II | 60-10 |
| 19/06/04 | Guadassuar | Álvaro | Genovés II | Suspesa |

#### Classificació

| Jugador | Jugador | Partides | Punts | Jocs F | Jocs C |
| 1 | Genovés II | 2 | 6 | 120 | 40 |
| 2 | Álvaro | 2 | 6 | 120 | 65 |
| 3 | Pedro | 3 | 3 | 115 | 160 |
| 4 | Ribera II | 3 | 0 | 90 | 180 |

### Final

| Álvaro | 60–55 | Genovés II |
Pelayo, València

## Enllaços externs

* Pàgina de Tagarinet Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
| Precedit per: Trofeu Individual Bancaixa de 2003 | Trofeu Individual Bancaixa 2004 | Succeït per: Trofeu Individual Bancaixa de 2005 |
# Can Faras

Can Faras és un edifici aïllat al veïnat de Romanyà d'Empordà (municipi de Pontós, Alt Empordà) protegit com a bé cultural d'interès local.
Aquesta masia ha patit nombroses restauracions i s'hi ha afegit nous cossos, respecte a la construcció original. Destaca en una de les façanes laterals unes petites obertures com a finestres, però sobretot una torre que hi està adossada amb un arc de mig punt a on encara es conserva una roda que feia girar el mecanisme del trull de l'oli. A la part alta de la torre hi ha uns merlets triangulars. A la façana principal destaquen dos cossos amb dues alçades diferents, la més alta de les quals és una restauració feta en època moderna. El cos de menys alçada sí que manté elements originals, sobretot pel que fa al paredat i al ràfec fet amb ceràmica decorada i teules. La façana posterior té dos alçats diferents, ambdós amb coberta a dues aigües. Destaquen d'aquesta façana les finestres a la part superior i, sobretot, el cos avançat en un extrem de la façana amb un accés en arc rebaixat i dues finestres de mig punt al primer pis. La resta de la façana té un mur avançat amb terrassa com a coberta, que serveix d'eixida al primer pis d'aquesta façana posterior. Un arc de mig punt inscrit en aquest mur, serveix en l'actualitat com a garatge. Al costat d'aquest una construcció contemporània. L'altra façana lateral ens permet veure la construcció original i les restauracions posteriors. En destaca d'aquesta façana la galeria amb tres voltes en arc de mig punt, i les cobertes a dos vessants i a un vessant segons a quina part de la construcció. El porxo de la planta baixa, és també d'època contemporània.

## Referències

* ↑ «Can Faras». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Balderic I

Baldéric I era bisbe del Bisbat de Lieja de 955 a 959.
Era el fill de la germana del comte Renyer III d'Hainaut. Va ser nomenat puer quidam (llatí per a : encara un nen) i contra la voluntat del rei Otó I però amb el suport dels seus tiets Balderic, bisbe d'Utrecht, Renyer III i Rodolf. També va ser abat de l'Abadia de Lobbes.

## Referències

* Llista dels bisbes de Tongeren, Maastricht i Lieja
* ↑ Léon Vanderkindere, La Formation territoriale des principautés belges au Moyen Âge, Brussel·les, Editorial H. Lamertin, 1902, pàgines 68, 134-135
# FK Zorky Krasnogorsk

El FK Zorky Krasnogorsk és un club femení de futbol de Krasnogorsk que va jugar al Campionat de Rússia. Al 2013 va guanyar-lo, però dos anys després es va retirar de la lliga a falta de tres jornades.
El Zorky va jugar la Lliga de Campions dues vegades. El seu millor resultat va ser uns vuitens de final.

## Plantilla 15/16

| Porteres | Defenses | Migcampistes | Davanteres |
| Margarita Shirokova Maria Zhamanakova 0 0 0 0 0 0 0 | Liubov Bukashkina Nadezhda Koltakova Anastasia Kostyukova Daria Kravets Kristina Mashkova Elena Medved Irina Podshibyakina Anastasia Rodionova Anastasia Slonova | Irina Chukisova Marina Fedorova Marina Kolesnikova Tatiana Skotnikova Ekaterina Sochneva Svetlana Tsidikova Oksana Yakovyshyn 0 0 | Yulia Kornievets Nelli Korovkina Anna Kostina Natalia Ploskonenko Nadezhda Smirnova 0 0 0 0 |

## Palmarès

* 1 Lliga de Rússia
** 12/13
Trajectòria a la Lliga de Campions de la UEFA :
| Edició | Setzens de final | Vuitens de final |
| 12/13 | Stjarnan Gardabaer | Olympique Lió |
| 13/14 | Thór-KA Akureyri | Birmingham City |
| 15/16 | Atlético de Madrid |
* ¹ Fase de grups. Equip classificat pillor possicionat en cas d'eliminació o equip eliminat millor possicionat en cas de classificació.

## Referències

* ↑ Soccerway
* ↑ Birmingham City FC
# Ricard Ibáñez Ortí

Ricard Ibáñez Ortí (Barcelona, 2 de juliol de 1964) és historiador, autor de jocs de rol i escriptor de novel·la històrica. Va ser el creador del primer joc de rol creat i publicat a Espanya l'any 1990.
El 1982 va conèixer els jocs de rol tot jugant a Dungeons & Dragons a l'època que estudiava història d'Amèrica a la Universitat de Barcelona. Aquesta experiència li va servir com a font d'inspiració per escriure el seu propi joc de rol La canción de los sortilegios. Un joc amateur destinat al seu grup excursionista on feia de monitor. Va començar a publicar la revista Troll, la primera especialitzada en jocs de rol. Durant el mateix any com a membre del club Auryn va col·laborar amb l'editorial Joc Internacional a l'organització de la primera edició de les Jornadas de Juegos de Estrategia, Simulación Y Rol així com en les següents edicions

## Bibliografia
### Jocs de rol

* Aquelarre (joc de rol) (1990)
* Mili KK, el juego de rol de la puta mili (2002, en col·laboració amb Jordi Cabau Tafalla. La primera versió del joc ja s'havia publicat el 1993 al número 33 de la revista Líder)
* Juego de rol del capitán Alatriste (2002)
* Nahui Ollin (2019)

### Novel·la històrica

* La monja alférez (2004)
* El oro y el acero (2007)
* Mesnada (2007)
* La última galera del rey (2008)
* Mío Sidi (2010)

## Vegeu també

* Història dels jocs de rol als Països Catalans
* Història dels jocs de rol

## Referències

* ↑ Resum autobiogràfic d'Ibáñez a Le Grog, web especialitzada en jocs de rol (francès)
* ↑ Revista Líder, tercera època, Joc Internacional, n° 23, maig de 1991, pàgina 10
* ↑ IBÁÑEZ ORTÍ Ricard, Aquelarre, juego de rol demoníaco-medieval, Joc Internacional, Barcelona, primera edició: novembre de 1990, ISBN 84-7831-038-X
* ↑ IBÁÑEZ ORTÍ Ricard i CABAU TAFALLA Jordi, Mili KK, el juego de rol de la puta mili, Proyectos Editoriales Crom, Barcelona, novembre de 2002, 82 p. il. 21x15 cm, rúst., ISBN 84-95949-39-3
* ↑ Revista Líder, tercera època, Joc Internacional, n° 33, febrer de 1993, Mili KK, el juego de rol, pp. 33-47
* ↑ IBÁÑEZ ORTÍ Ricard, Basat en las novel·les d'Arturo Pérez-Reverte, Devir Iberia, Barcelona, novembre de 2002, 272 p. il. col. 28x21 cm, cart., ISBN 84-95712-39-3
* ↑ IBÁÑEZ ORTÍ Ricard, La monja alférez, Devir Contenidos, Barcelona, juliol de 2004, 286 p. 24x16 cm, cart., ISBN 84-96262-68-5
* ↑ IBÁÑEZ ORTÍ Ricard, El oro y el acero, Nosolorol Ediciones, Madrid, juny de 2007, 212 p. il. 18x13 cm, rúst., ISBN 978-84-935575-5-3
* ↑ «Ricard Ibáñez». Comentariosdelibros.com. [Consulta: 5 octubre 2015].
* ↑ IBÁÑEZ ORTÍ Ricard, Mesnada, Militaria, Barcelona, agost de 2007, 496 p. 23x15 cm, cart., ISBN 84-08-07218-8
* ↑ IBÁÑEZ ORTÍ Ricard, La última galera del rey, Militaria, Barcelona, octubre de 2008, 352 p. 15x23 cm, cartoné amb sobrecobertes, ISBN 978-84-08-08116-6
* ↑ IBÁÑEZ ORTÍ Ricard, Mío Sidi, Dolmen Editorial, Palma, juliol de 2010, 448 p., rúst., ISBN 978-84-937544-7-1

## Enllaços externs

* Histo-Rol, web personal de Ricard Ibáñez (inactiva des del 5 de novembre de 2010)
* Blog personal de Ricard Ibáñez
# José Luis Villarreal Acebedo

José Luis Villarreal Acebedo (Córdoba (Argentina), 17 de març de 1966) és un exfutbolista argentí, que jugava de migcampista. Va realitzar gairebé tota la seua carrera al seu país, tot arribant a jugar a equips de la talla de Boca Juniors i River Plate. També va militar a les competicions espanyola, francesa i mexicana.

## Clubs

* 1986/87 CA Belgrano
* 1987/92 CA Boca Juniors
* 1993 Atlètic de Madrid
* 1993/95 CA River Plate
* 1995/96 Montpeller HSC
* 1997 Pachuca
* 1997/98 Estudiantes de La Plata
* 1998/00 CA Belgrano
* 2000/01 All Boys
* 2002/04 CA Belgrano

## Internacional

Villarreal va ser internacional amb l'Argentina en tres ocasions. Va participar en la Copa Confederacions 1992, que va guanyar l'equip sud-americà. Encara que va ser present a les eliminatòries per al Mundial 1994, finalment no va ser-hi seleccionat a la fase final.

## Títols

* Copa Confederacions 1992
* Apertura: 1992, 1993 i 1994

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Trofeu Illes Balears

El Trofeu Illes Balears és un torneig de futbol que se celebra des del 2004 i que enfronta els millors equips de les Illes. En principi es pensà que hi participés l'equip de més nivell de cada illa, però com que Formentera no té cap equip en categoria nacional, l'illa de Mallorca aporta els seus dos millors equips.

## I Trofeu Illes Balears (2004)

Els equips que varen participar en aquesta edició foren el RCD Mallorca i el Santanyí, en representació de Mallorca; el Sporting Mahonés, de Menorca; i la Penya Esportiva Santa Eulària, en representació de l'illa d'Eivissa.

### Semifinals

Les semifinals es disputaren el dia 29 de maig de 2004.
| Partit | Resultat | Camp |
| R.C.D. Mallorca - Santanyí | 4-0 | |
| P.E. Santa Eulàlia - Sporting Mahonés | 4-0 | |

### Final

La final es disputà el 30 de maig de 2004.
| Partit | Resultat | Camp |
| R.C.D. Mallorca - P.E. Santa Eulàlia | 2-0 | |
2005 La final de la II edició va ser Penya Esportiva Santa Eulàlia - Manacor 1-0

## III Trofeu Illes Balears (2006)

Els equips que varen participar en aquesta edició foren el RCD Mallorca i el Ferriolense, en representació de Mallorca; el Ciutadella, de Menorca; i la Penya Esportiva Santa Eulària, en representació de l'illa d'Eivissa.

### Semifinals

| Partit | Resultat | Camp |
| Penya - Mallorca | 2-1 | |
| Ferriolense - Ciutadella | 4-0 | |

### Final

La final es disputà el 3 de setembre de 2006.
| Partit | Resultat | Camp |
| Penya Esportiva - Ferriolense | 0-1 | |

## IV Trofeu Illes Balears (2007)

La IV edició del Trofeu se celebrà a Eivissa. Els equips que varen participar en aquesta edició foren el RCD Mallorca i el Poblense, en representació de Mallorca; el Sporting Mahonés, de Menorca i l'Eivissa, en representació de l'illa d'Eivissa.

### Semifinals

Les semifinals es disputaren el dia 9 d'octubre de 2007.
| Partit | Resultat | Camp |
| Eivissa - Poblense | 1-0 | Can Misses |
| RCD Mallorca - Sporting Mahonés | 2-1 | Can Misses |

### Final

La final es disputà el 10 d'octubre de 2007.
| Partit | Resultat | Camp |
| Eivissa - RCD Mallorca | 4-1 | Can Misses |

## V Trofeu Illes Balears (2008)

La V edició del Trofeu se celebrà a Maó. Els equips que varen participar en aquesta edició foren el RCD Mallorca i l'Atlètic Balears, en representació de Mallorca; el Sporting Maonès, de Menorca i el Penya Esportiva Santa Eulària, en representació de l'illa d'Eivissa.

### Semifinals

Les semifinals es disputaren el dia 8 d'octubre de 2008.
| Partit | Resultat | Camp |
| Sporting Maonès - Penya Esportiva Santa Eulària | 1-0 | Camp Municipal de Bintaufa |
| RCD Mallorca - Atlètic Balears | 4-2 | Camp Municipal de Bintaufa |

### Final

La final es disputà el 9 d'octubre de 2008.
| Partit | Resultat | Camp |
| Sporting Maonès - RCD Mallorca | 1-1 (Sporting Maonès guanyà als penalts 4-2) | Camp Municipal de Bintaufa |

## Palmarès

* 1 títol
** RCD Mallorca 2004
** Penya Esportiva 2005
** Ferriolense 2006
** Eivissa 2007
** Sporting Maonès 2008

## Referències

* ↑ As.com: Ballesteros: "Ens donaren un toc d'atenció"
* ↑ L'Eivissa humilia el Mallorca en el Trofeu Illes Balears
# Can Fanés

Can Fanés és un edifici del municipi de l'Ametlla del Vallès (Vallès Oriental) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici aïllat de tipologia ciutat-jardí amb estructura quadrangular. En una cantonada té porxo i al costat una torre de planta quadrada i amb un pis més d'alçada que la casa. Està compost de planta baixa i pis. Un potent ràfec corona totes les parts cobertes. Els elements decoratius i formals pertanyen a l'eclecticisme.

## Història

No consta cap data de construcció. Correspon a una etapa en què s'hi edificaren diverses cases a l'Ametlla, en un moment en què la vila passa de ser un petit poble agrícola a ser un centre important d'estiueig.

## Referències

* 1 2 «Can Fanés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].
# Balderic II

Balderic II, també anomenat Balderic de Loon, fou el segon príncep-bisbe del principat de Lieja de 1008 fins a la seva mort el 29 de juliol de 1018 a Heerewaarden (actualment un nucli del municipi neerlandès de Maasdriel). Tot i ésser el primer príncep d'aquest nom, se'n diu el segon, com que de 955 a 959 hi va haver un bisbe del bisbat de Lieja que es deia Balderic també. Era un nebot de Renyer V, comte d'Hainaut.
El 1015, Balderic va establir l'abadia benedictina de Sant Jaume. Durant el seu regnat, la ciutat de Lieja va crear enllaços culturals amb Itàlia i l'Imperi Romà d'Orient.
Un bisbe italià anomenat Joan, conseller de Balderic, va pintar les pintures al fresc de la nova abadia. Al mateix temps, l'obra de la col·legiata de Sant Bartomeu s'acabà i és molt possible que artistes romans d'Orient que van treballar a la capella dedicada al mateix sant a Paderborn, després van viatjar cap a Lieja. La pica baptismal (1107-1118) en fosa de bronze de l'antiga església de la Mare de Déu de les fonts (ara a lacol·legiata de Sant Bartomeu), atribuïda a un artista Reynier de Huy, del qual no hi ha gaire traces, mostra una innegable influència romana d'Orient.
Va morir en marxar amb el seu exèrcit per ajudar l'emperador Enric II contra el comte d'Holanda abans de la batalla de Vlaardingen.

## Referències

* Llista dels bisbes de Tongeren, Maastricht i Lieja
* ↑ Karl Morz Fabritius, Baldrich 956-959, Geschichte des Hochstifts Luttich, Leipzig, Editorial Weidmannschen Buchhandlung, 1792, pàgines 21-22 (en català: Història del principat bisbal de Lieja (alemany))
* ↑ Stiennon (ed;), Jacques. Histoire de Liège. Tolosa: Privat, 1991.