OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Partit Comunista de l'Uzbekistan

El Partit Comunista de l'Uzbekistan, conegut inicialment com a Partit Bolxevic de l'Uzbekistan, va ser el partit comunista que va governar la República Socialista Soviètica de l'Uzbekistan i que va formar part del Partit Comunista de la Unió Soviètica. Va ser fundat l'any 1925 i dissolt en 1991 amb la desintegració de la Unió, quan es va transformar en el Partit Democràtic Popular de l'Uzbekistan.

## Líders del partit

* Vladimir Ivanovich Ivanov (12 de febrer de 1925 - 1927)
* Kuprian Osipovich Kirkizh (1927 - abril de 1929)
* Nikolay Fyodorovich Gikalo (abril - 11 de juny de 1929)
* Isaak Abramovich Zelensky (juny - desembre de 1929)
* Akmal Ikramovich Ikramov (desembre de 1929 - 21 de setembre de 1937)
* Pyotr Yakovlev (21 de setembre de 1937 - 27 de setembre de 1937) (acting)
* Usman Yusupovich Yusupov (27 de setembre de 1937 - 7 d'abril de 1953)
* Amin Irmatovich Niyazov (7 d'abril de 1953 - 22 de desembre de 1955)
* Nuriddin Akromovich Muhiddinov (22 de desembre de 1955 - 28 de desembre de 1957)
* Sobir Kamolovich Kamolov (28 de desembre de 1957 - 15 de març de 1959)
* Sharof Rashidovich Rashidov (15 de març de 1959 - 31 d'octubre de 1983)
* Inomjon Buzrukovich Usmonxo‘jayev (3 de novembre de 1983 - 12 de gener de 1988)
* Rafiq Nishonovich Nishonov (12 de gener de 1988 - 23 de juny de 1989)
* Islam Abdug‘aniyevich Karimov (23 de juny de 1989 - 3 de novembre de 1991)
# Badia de Greifswald

La badia de Greifswald (en alemany: Greifswalder Bodden) és un bodden o llacuna salobre típica del sud-oest de la mar Bàltica a l'estat de Mecklenburg-Pomerània Occidental a Alemanya. Té una superfície de 514km².
La badia està limitada a l'oest per l'illa de Rügen, al sud-est per l'illa d'Usedom, a l'est per la badia de Pomerània i al sud per les terres continentals alemanyes i està connectada a la mar Bàltica a través del bodden de Strelasund, un estret que separa Rügen del continent. Comprèn tres badies subalterns: el Rügischer Bodden, Hagenscher Wiek i el Wiek.
Té una costa molt accidentada. La punta de Mönchgut (a l'est de Rügen) i Zudar (al sud de Rügen), la divideixen amb moltes petites badies subalterns, anomenades Wiek. El port principal és Greifswald.
Com tots els bodden, el de Greifswald és molt poc profund, amb una mitjana de 5,6 m i una profunditat màxima de 13,5m. Les aigües són salobres en lloc de salades a causa de l'aportació permanent d'aigua dolça dels rius Ryck, Peene i Ziese i de la hidrografia de la mar Bàltica amb una salinitat superficial d'1,8 a i 0,3%, ja molt inferior als 3,5% del Mar del Nord. La salinitat augmenta també amb la profunditat.

## Història

Abans de la reunificació d'Alemanya el 1990, fou un dels rars llocs de la costa obert al públic on es podia practicar esports aquàtics a l'aleshores República Democràtica Alemanya. La seva geografia feia fàcil la vigilància i així prevenir les fugides de l'estat comunista poc estimat. El lloc fora del Pacte de Varsòvia més proper era l'illa danesa de Bornholm, a més de 100km de distància.
Al costat meridional, a prop del Dänischer Wiek es troben tres ruïnes de plataforma petrolieres, que formen les restes d'una recerca de petroli dels anys 70 del segle passat que no va reeixir. Avui, s'hi reposen molts corbs marins grossos

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana, Greifswalder Bodden
* ↑ Ostsee Info Center, Salzgehalt der Ostsee
* ↑ «Rundum den Greifswalder Bodden». Arxivat de l'original el 2009-01-06. [Consulta: 6 gener 2011].
# Badia de Galway

La badia de Galway (en irlandès: Loch Lurgain o Cuan na Gaillimhe) és una gran badia / estuari situat en la costa oest de l'illa d'Irlanda, entre el comtat de Galway, a la província de Connacht, fins al nord del districte de Burren del comtat de Clare, a la província de Munster. La ciutat de Galway es localitza al nord-est de la badia homònima. Aquesta té al voltant de 50 quilòmetres de longitud i entre 10 i 30 quilòmetres d'amplada. Les Illes Aran (Oileáin Árann) es troben a l'oest travessant l'entrada i existeixen a més a més nombroses petites illes al llarg de la badia.
Els accessos d'entrada a la badia entre les illes Aran i el terreny ferm són els següents:
* estret Nord / An Súnda o Thuaidh es troba entre Aranmore i Leitir Mealláin, (comtat Galway) va ser conegut en temps passats com Bealach Còbit barbat Lurgan en gaèlic.
* estret de Gregory / Súnda Ghríoghóra es troba entre Aranmore i Inishmaan va ser conegut en gaèlic com Bealach na h-Áite.
* estret Fatídic / An Súnda Salach es troba entre Inishmaan i Inisheer va ser conegut com a Bealach na Fearbhaighe.
* estret Sud / An Súnda o Theas anteriorment conegut com a Bealach na Finnise es troba entre Inisheer i el comtat de Clare.

## Cultura popular

La badia de Galway és famosa per la seva embarcació de vela tradicional única, la hooker de Galway.

## Referències

* ↑ «Galway Bay Complex SAC». Irish Government. [Consulta: 31 març 2020].
* ↑ Scott, Richard J (1983) The Galway Hooker. Ward River Press. ISBN 0-907085-58-X

## Enllaços externs

* Del comtat de Clare
# César Bianchi

César Bianchi (Rivera, 10 de novembre de 1977), és un escriptor, periodista, professor i presentador uruguaià.

## Biografia

Va realitzar els seus estudis es llicenciar en comunicació a la Universitat Catòlica de l'Uruguai, i posteriorment va realitzar un màster en periodisme de la Universitat d'Alcalá d'Henares a Madrid i un altre de màster en Direcció de Comunicació Corporativa a l'Istituto EAE Business School. És professor de la Universitat ORT Uruguai des de 2008 a al 2016.
Va ser periodista del diari El País, el programa televisiu Sant i Senyal de Canal 4. En aquest últim programa va conduir al costat de Catalina Weiss, Gustaf van Perinostein Claudio Romanoff, Patricia Madrid, Alejanddro Amaral i Ignacio Álvarez. Des de 2013 escriu entrevistes en l'espai Seré Curiós de Montevideo Porta.
És autor dels llibres Mujeres Bonitas (Dones Boniques), una investigació sobre prostitució amb catorze entrevistas. Al Peñarol, on explica la història del Club Atlético Peñarol. El llibre va ser presentat per Julio María Sanguinetti i Juan Pedro Damiani al Museu del Palau Peñarol, al costat del periodista i informativista uruguaià Fernando Vilar i altres reconeguts seguidors del club. En el llibre Muertos acá nomás (Morts aquí nomás), presenta una desena de casos d'homicidis uruguaians en els quals entrevista familiars de les víctimes, policia, jutges, entre d'altres.

## Premis

El 2007 distingit al certamen Amèrica Llatina organitzat pel PNUD. El 2010 finalista el premi de la Fundació Gabriel García Márquez per al Nou Periodisme Iberoamericà per la crònica "El president improbable", un perfil en José Mujica, publicat a la revista mexicana Gatopardo .

## Llibres

* 2008, Mujeres Bonitas (ISBN 9789974701557)
* 2013, A lo Peñarol (ISBN 9789974683792)
* 2014, Muertos acá nomás (ISBN 9789974713758)
* 2017, Valeria no pudo bailar (ISBN 9789974881174)
* 2019, Cebolla Rodríguez (con Javier Tairovich).
* 2020, Sugar Daddy (ISBN 9789915652665)

## Referències

* ↑ «Entrevista exclusiva a César Bianchi» (en castellà). Arxivat de l'original el 2014-10-31. [Consulta: 31 gener 2021].
* ↑ «Seré Curioso» (en castellà). [Consulta: 31 gener 2021].
* ↑ «César Bianchi presentó su libro Mujeres bonitas» (en castellà). [Consulta: 31 gener 2021].
* ↑ «“A lo Peñarol, la pasión nunca se pierde”». Arxivat de l'original el 2014-11-04. [Consulta: 2 gener 2021].
* ↑ «Figuras de la Tv en el relanzamiento del libro sobre Peñarol». Arxivat de l'original el 2014-11-04. [Consulta: 2 gener 2021].
* ↑ «"Muertos acá nomás": la crónica roja como literatura». Arxivat de l'original el 2014-10-31. [Consulta: 2 gener 2021].
* ↑ Aún tibios
* ↑ «El presidente improbable» (en castellà). [Consulta: 31 gener 2021].
# Pasquer

El pasquer (pascuarium) era, a Catalunya, una exigència o impost, inicialment públic, que calia pagar per l'ús d'una zona de pastures. És sinònim de pasturatge.
La seva existència es remunta a l'època visigoda. Cal partir de la base que, als inicis del comtat de Barcelona, es garantia als gots i hispans que hi residien l'antic costum de tallar llenya, aprofitar les pastures i aprofitar les aigües sense cap mena d'impediment. Els terrenys incultes podien, així, ésser lliurement explotats, i ja cap al segle xi encara es podia considerar que els erms eren franqueses comtals, de lliure explotació sense tribut ni servei.
Cap al segle xii, aquestes facultats van cristal·litzar com a dret d'empriu atribuït als titulars dels masos o capmasats. No obstant això, era usual que, a canvi d'aquest dret d'explotació, si no hi havia cap franquesa al respecte, es lliuressin una sèrie de càrregues públiques, que es recaptaven en benefici del fisc comtal, i entre elles, el pascuarium o pasquer, que gravava la pastura del ramat als pastius i boscos públics.
A partir de la primera meitat del segle xi, es va iniciar una progressiva apropiació particular i patrimonialització dels espais inclultes per part dels barons o senyors. Aquesta patrimonialització, no obstant, ja té antecedents a l'època carolíngia, en la qual, per exemple, al bisbat de Girona, el pasquer fou en part cedit als bisbes d'aquesta seu.
En el segle xii ja no s'esmenta el pasquer, que sembla que va ésser substituït per una diversitat de drets que gravaven tant la pastura com el trànsit de bestiar pels pastius i boscos baronials, com el carnatge, l'herbatge i el beuratge.

## Notes

* ↑ "La idea que inspirava aquestes franqueses la tornarien a reforçar els Usatges de Barcelona, proclamant el caràcter públic dels espais incultes i garantint-ne expressament el lliure accés i la lliure explotació a tots els súbdits." Farías 2009: p. 72.

## Referències

* 1 2 Bolós 2000
* 1 2 3 4 5 6 Farías 2009: p. 72
* ↑ Farías 2009: p. 73
* ↑ Farías 2009: p. 74-75

## Bibliografia

* Bolós 2000 : Bolós, Jordi. Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Edicions 62, abril 2000 (El Cangur / Diccionaris - 284). ISBN 84-297-4706-0.
* Farías 2009 : Farías Zurita, Víctor. El mas i la vila a la Catalunya medieval. Els fonaments d'una societat senyorialitzada (segles XI-XIV). València: Publicacions de la Universitat de València, 2009.
# Pelai

«Pelai» té aquests significats:
* Pelai I, primer rei d'Astúries després d'una victòria a Covadonga
* Pelai (Reus), nucli dels afores de Reus
# Partit dels Treballadors Somalis

Partit dels Treballadors Somalis (PTS) fou un partit radical d'esquerra somali format el 1978 a Aden, després de l'aliança de Siad Barre amb els americans. Era pro soviètic però tenia algunes discrepàncies estratègiques amb el Partit Comunista de Somàlia. El partit es declarava secular i oposat a la divisió en clans. En aquest temps tots els partits que es formaven clandestinament o a l'exili estaven basats en un clan. El Partit va fracassar en atreure militància i els seus membres mai van passar del centenar, pràcticament el seu comitè central, tot i els seus esforços. El partit es va fusionar amb el Front de Salvació de Somàlia i el Front Democràtic d'Alliberament de Somàlia (una supra organització dominada pel Partit Comunista de Somalia) l'octubre de 1981 a Aden, i es va formar el Front Democràtic de Salvació de Somàlia, progressivament decantat cap a una afiliació de clan majeerteen. Els membres procedents d'aquesta organització foren purgats el 1984.
# Pasadena (Texas)

Pasadena és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2004 tenia 152.968 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pasadena tenia 141.674 habitants, 47.031 habitatges, i 35.179 famílies. La densitat de població era de 1.238,7 habitants/km².
Dels 47.031 habitatges en un 43,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,8% hi vivien parelles casades, en un 13,1% dones solteres, i en un 25,2% no eren unitats familiars. En el 20,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,99 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,48.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,6% tenia menys de 18 anys, un 11,4% entre 18 i 24, un 31,2% entre 25 i 44, un 17,9% de 45 a 60 i un 7,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.522$ i la renda mediana per família de 42.541$. Els homes tenien una renda mediana de 34.330$ mentre que les dones 25.869$. La renda per capita de la població era de 16.301$. Aproximadament el 13,2% de les famílies i el 16% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pasadena». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pasadena». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Departament de l'Arno

El departament de l'Arno va ser un departament francès creat el 25 de maig de 1808 sobre l'antic Ducat de la Toscana, al centre-nord de l'actual Itàlia i incorporat al Primer Imperi Francès de Napoleó I. La ciutat de Florència n'era la prefectura.
# Bairesdev

BairesDev és una empresa de desenvolupament de programari a Amèrica Llatina, especialitzada en solucions d'outsourcing, testing, manteniment i augment de personal d'IT. BairesDev té la seu a San Francisco, Califòrnia.

## Història

L'empresa va ser fundada el 2009 per Nacho De Marco i Pablo Azorin amb el propòsit de convertir-se en l'empresa de programari Outsourcing més gran d'Amèrica Llatina.
En pocs anys, la companyia va expandir les seves activitats a Brasil, Argentina, Colòmbia i Mèxic. Després, l'empresa va obrir les oficines de San Francisco (CA) i Harvard (MA).
El 2015, BairesDev ja havia consolidat el seu procés de selecció i rebia més de 240.000 sol·licituds de candidats a l'any, cosa que li permetia contractar només l'1% dels millors talents a IT. El seu creixement exponencial va portar a la creació de centres innovadors a gairebé tots els països de la regió.
A partir de l'octubre del 2019, el CEO de BairesDev és Ignacio De Marco.

## Referències

* ↑ «BairesDev, desarrollo de software de mayor crecimiento de la región» (en castellà), 13-07-2021. [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ Cali, Casa Editorial El País. «BairesDev busca los mejores Ingenieros de Software para que hagan parte de su equipo» (en castellà). [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ Capuli, Shermaine. «Top 5 Best Software Development Software Companies in 2019» (en anglès), 20-09-2019. [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ Marco, Nacho De. «Council Post: The Growing Role Of Latin America In The Technology Industry» (en anglès). [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ Editorial, Inc. «Introducing the 2019 Inc. 5000: The Most Successful Companies in America» (en anglès), 14-08-2019. [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ «BairesDev company information, funding & investors» (en anglès). [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ Kendall, Matt. «The Nearshore English Evolution: Argentina Still Leader of the Pack» (en anglès americà). [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ «Clutch.Co Names Bairesdev as Top PHP and Java Developers» (en anglès americà), 12-06-2019. [Consulta: 3 febrer 2022].
* 1 2 «3 ways organizations are dealing with the blockchain developer shortage» (en anglès americà), 28-01-2018. [Consulta: 3 febrer 2022].
# Parc zoològic de Kristiansand

El Parc zoològic de Kristiansand (en noruec: Kristiansand Dyrepark) és un jardí zoològic i parc d'atraccions situat a 11 km a l'est de Kristiansand, Noruega. És l'atracció més visitada de Noruega, i posseeix una superfície de 61 hectàrees.
Els animals inclouen llops, linxs, tigres, lleons, guepards, ximpanzés, tapirs, ants, zebres, i orangutans.
Altres atraccions inclouen ara el parc temàtic de Kardemomme by («Vila Cardamom»), i Kaptein Sabeltanns Verden («El món del capità Dents de Sabre»), un lloc dedicat a un pirata fictici.

## Vegeu també

* Zoològic

## Referències

* ↑ http://www.visitnorway.com/dk/Artikler/Temaartikler/Aktiviteter/Attraktioner/Forlystelsesparker/Dyreparken-i-Kristiansand/ Arxivat 2012-03-19 a Wayback Machine.
# Parc per a nadons

Un parc per a nadons és un espai clos, normalment quadrat, format per una barrera, amb una base o sense, perquè hi juguin els nadons amb seguretat. És útil quan la persona que té càrrec de la criatura no la pot vetllar contínuament.
La major part dels parcs són plegables, per la qual cosa poden ser transportats amb una relativa facilitat i usar-se tant en interior com en exterior. En el sòl del parc sol haver-hi una catifa.
El primer ús d'un parc és esmentat a l'Oxford English Dictionary el 1902. Tradicionalment eren de fusta amb barrons en tot el perímetre, però actualment n'hi ha de diverses formes els laterals dels quals estan protegits per xarxes. A més solen incloure anses perquè els nadons que es comencen a aixecar puguin aferrar-se.

## Seguretat

* La major part dels fabricants aconsellen de no deixar sol el nadó en el parc.
* Cal ajustar l'estructura correctament, la qual cosa s'ha de comprovar abans d'introduir-hi el nadó.
* No usar el parc sense la base.
* Evitar de deixar objectes que presentin risc d'incendi prop del parc (per exemple, una estuba)
* No deixar objectes a l'interior, pells quals el nadó es pugui enfilar i sortir del parc.
* No deixar joguines que puguin provocar asfíxia (llençols, coixins...) i altres objectes perillosos.
* Si el parc se situa a l'exterior, convé d'utilitzar una mosquitera per a protegir al bebè.

## Vegeu també

* Canviador
# Pedra rúnica de Sandavágur

La Pedra rúnica de Sandavágur, identificada com a fR 2 M en la base de dades Rundata, és una pedra rúnica descoberta el 1917 al municipi de Sandavágur, a les Illes Fèroe. La pedra, gravada probablement en el segle xii, es mostra a l'església de Sandavágur.

## Descripció
### Inscripció

La inscripció en la Pedra de Sandavágur parla de Þorkell, un home oriünd de Rogaland, Noruega, que diu ser el primer d'haver viscut en aquest indret. Devia ser un dels primers colons, si no el primer, de la regió de Sandavágur.
* En caràcters llatins:
* þorkæl : onondarsun : austmaþrafruhalande : bygþe : þena : staþ : fyst
* En nòrdic antic:
* Þorkell Onondarsonr, austmaðr af Rogalandi, bygði þenna stað fyrst.
* En català:
* Þorkell Onondarsonr, home de l'est, procedent de Rogaland, va viure primer en aquest lloc.
Un home de l'est significa un noruec des de la perspectiva dels feroesos i islandesos. D'aquesta manera la pedra prova que el primer individu que colonitzà aquest lloc era un noruec, Torkil, fill d'Onundur (que serien els seus noms segons els existents a les Illes Fèroe en l'actualitat).
Junt amb les pedres de Kirkjubøur i Fámjin, aquesta n'és una de les tres úniques pedres rúniques de les Illes Fèroe conegudes hui; i és, a més a més, el segon document escrit més antic que es conserva a les Illes Fèroe (després de la Pedra rúnica de Kikjubour).

## Vegeu també

* Pedra rúnica de Kirkjubøur
* Pedra de Fámjin

## Referències

* 1 2 3 P. Barnes, Michael. Runes: A Handbook (Scandinavian Inscriptions of the Middle Ages). Boydell Press, 2012, p. 105. ISBN 9781843837787.
* ↑ «VESTERHAVS–YENES RUNER». www.arild-hauge.com. [Consulta: 30 setembre 2020].
* ↑ Foster, Karen P. «The Wonder of Runes: Runes 101 - Runes in History - The Faroese Stones». The Wonder of Runes, 31-10-2017. [Consulta: 30 setembre 2020].
# Pedra rúnica

Una pedra rúnica és una pedra o estela amb inscripcions rúniques. Van ser aixecades als països escandinaus entre el 200 i el 1100 dC i són particularment nombroses a Suècia, on n'hi ha més de 3.430. La suma total en tot el món és d'unes 6.000.
* La Pedra de Järsberg, antiga pedra rúnica de Suècia.
* La Pedra de Vaksala, pedra cristiana d'Uppland (Suècia).
* Una pedra rúnica del segle xi a Skänninge (Suècia).

## Algunes pedres rúniques cèlebres

* Pedra de Rök
* Esteles de Hedeby
* Pedres de Jelling
* Pedra rúnica de Kensington

## Vegeu també

* Runes
* Pedra pintada

## Referències

* ↑ «runa». GEC. [Consulta: 7 gener 2021].
# Pedra rúnica de Granby

La Pedra rúnica de Granby (en danés: Granbyhällen), identificada com a U 337 en la base de dades Rundata, és una pedra rúnica d'Uppland, Suècia, que conté una de les inscripcions rúniques més llargues trobades fins hui.

## Descripció

La Pedra de Granby és un roc cobert d'una inscripció rúnica en memòria d'un pare, una mare i altres persones. Alguns dels membres de la família són coneguts per altres inscripcions rúniques: Kalfr s'esmenta en les peces O 338 i O 341 de Söderby, com en l'O 342 que és també a Granby, mentre que Ragnfríðr s'esmenta en l'O 338.

### Inscripció

En caràcters llatins:
| « | + hemik + uk + sialfi + uk + iohan + þeiʀ + lata hakua + eftʀ + faþur sin + finuiþ + uk + uarkas × uk × rahnfriþ + uk moþur sina + uk + at + ikikerþi + uk + at + kalf + uk + kiarþar + u- ...-at + (h)an ati ' ein × alt fyrst × þat × uaru × freantr þeia + koþ : hialbi + ant þaira + uiseti + risti × runa þisa | » |
En nòrdic antic
| « | Hæmingʀ ok Sialfi ok Iohan þæiʀ lata haggva æftiʀ faður sinn Finnvið, ok Vargas(?)/Varghôss(?) ok Ragnfriðr, ok moður sina, ok at Ingigærði ok at Kalf ok Gærðar o[k] <...-at>. Hann atti æinn allt fyrst. Þat vaʀu frændr þæiʀa. Guð hialpi and þæiʀa. Viseti risti runaʀ þessaʀ. | » |
En català:
| « | Hemingr i Sjalfi i Jóhan, han tallat (la pedra) en memòria de son pare Finnviðr i Vargas(?)/Varghôss(?) i Ragnfríðr i sa mare, i en memòria d'Ingigerðr i en memòria de Kalfr i Gerðarr i... A ell sol li pertanyia tot al principi. Aquests eren els seus parents. Que déu guie les seues ànimes. Véseti gravà aquestes runes. | » |
La pedra té la signatura gravada de Visäte, conegut mestre gravador de runes (erilaz), viking d'Uppland, actiu cap a finals del segle xi. La inscripció té l'estil Urnes, la darrera de les decoracions vikingues zoomòrfiques. Les inscripcions d'aquest estil tenen figures estretes d'animals que s'entrellacen en dissenys atapeïts. Els caps dels animals estan de perfil, tenen ulls en forma ametlada i amb protuberàncies arrissades damunt nassos i colls.

## Referències

* 1 2 Bianchi, Marco. «Ladda ned Samnordisk runtextdatabas - Institutionen för nordiska språk - Uppsala universitet» (en suec). www.nordiska.uu.se. [Consulta: 30 setembre 2020].
* ↑ Gustavson, Helmer «Runfynd 1975». Samla, 1976 [Consulta: 30 setembre 2020].
# Barbastella

El gènere Barbastella pertany a la família dels vespertiliònids.

## Taxonomia

Aquest gènere està format per les següents 4 espècies:
* Ratpenat de bosc, Barbastella barbastellus
* Barbastella beijingensis
* Barbastella darjelingensis
* Barbastella leucomelas

## Referències

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.

## Enllaços externs

* Distribució mundial d'aquest gènere. (anglès)