OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Noatun

Noatun és un reproductor multimèdia del projecte KDE. Noatun es basa en l'arquitectura d'extensions, les quals poden ser carregades i descarregades durant l'execució. Les extensions de Noatun s'encarreguen de tot el que és usable de l'aplicació. Les seves categories són: interfícies gràfiques, llista de reproducció, visualitzacions i altres.

## Enllaços externs

* Lloc web de Noatun Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine. (anglès)
# Pennsylvania Gazette

The Pennsylvania Gazette va ser un dels diaris nord-americans més destacats entre el 1728 (abans de la guerra d'independència dels Estats Units) i el 1800.

## Referències

* ↑ «Pennsylvania Gazette (1728-1800)» (en anglès). Biblioteca de l'Escola de Teologia de Harvard. [Consulta: 5 maig 2024].
# Dullay

El dullay és un continu dialectal (hi ha controvèrsia sobre si es tracta de dialectes d'un idioma o d'un grup de llengües emparentades) parlat a Etiòpia per unes 30000 persones que també rep el nom de werize. Pertany a les llengües cuixítiques, concretament a la seva branca oriental. Es tracta d'un idioma bàsicament oral, que s'escriu amb l'alfabet àrab quan es vol transcriure. Com altres idiomes de la seva família, presenta un ordre SOV a la frase, amb el verb al final de l'oració i amb una conjugació complexa en accidents.

## Vegeu també

* llengües cuixítiques
# El Puig (Jorba)

El Puig és una muntanya de 411 metres que es troba al municipi de Jorba, a la comarca de l'Anoia.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La misteriosa flama de la reina Loana

La misteriosa flama de la reina Loana (en l'edició original en italià: La misteriosa fiamma della regina Loana) és una novel·la d'Umberto Eco publicada el 2004.
La novel·la inclou moltes referències tant a l'alta com a la baixa cultura (sobretot el còmic de Flaix Gordon), i l'autor ha recorregut a les seues experiències en créixer en la Itàlia feixista de Mussolini. Com altres novel·les d'Eco, La Misteriosa flama de la reina Loana té molta intertextualitat. El títol mateix s'ha pres d'un episodi de Tim Tyler's Luck, inspirat al seu torn en la novel·la de H. Rider Haggard Ella. A diferència d'altres obres de ficció de l'autor, transcorre en l'edat contemporània (1991).

## Argument

Narra la història de Giambattista Bodoni, Yambo, un venedor de llibres antics milanés que perd la memòria episòdica per un atac de cor. Al començament de la novel·la, recorda tot el que ha llegit (doncs reté la memòria semàntica), i tot el que ha aprés en relació amb moviments (per exemple, raspallar-se, conduir, etc., doncs reté la memòria implícita), però no pot recordar la seua família, el seu passat, ni el seu propi nom.
Yambo decideix anar a Solara, la seua llar de la infantesa, que abandonà després d'una tragèdia familiar, per veure si pot redescobrir el seu passat perdut. Després de dies de cercar entre diaris, discs de vinil, llibres, revistes i còmics de la infantesa, fracassa a recuperar la memòria, tot i que reviu la història de la seua generació i la societat en què sos pares i iaio visqueren.
A punt d'abandonar la seua cerca, descobreix una còpia del Primer foli, original de 1623 entre els llibres del seu iaio, i això l'impacta i fa que revisca els records perduts de la infantesa. La secció final de la novel·la és, doncs, una exploració literària del fenomen tradicional pel qual la vida d'una persona passa per davant dels seus ulls, mentre Yambo lluita per recuperar l'única memòria que cerca més que totes les altres: la cara de la xica que estimà.

## Referències

* ↑ Capozzi, Rocco «The Mysterious Flame of Queen Loana : A Postmodern Historiographic Illustrated Novel of a Generation» (en anglès). Forum Italicum: A Journal of Italian Studies, 40, 2, 01-09-2006, pàg. 462–486. DOI: 10.1177/001458580604000215. ISSN: 0014-5858.
* ↑ Capozzi, Rocco. «Double coding memorabilia in The Mysterious Flame of Queen Loana». A: New Essays on Umberto Eco. Cambridge: Cambridge University Press, 2009, p. 127–140. DOI 10.1017/cbo9780511627033.009. ISBN 978-0-521-85209-8.
* ↑ Polisena, Araceli Noelia «Las listas en la Misteriosa llama de la reina loana de umberto eco. Propuesta de Lectura». Eikasía: revista de filosofía, 84, 2018, pàg. 159–186. ISSN: 1885-5679.
* ↑ Spruyt, M. «Umberto Eco’s The Mysterious Flame of Queen Loana: A conduit for culture, consciousness and cognition» (en anglès). Inkanyiso: Journal of Humanities and Social Sciences, 2, 1, 2010, pàg. 1–6. DOI: 10.4314/ijhss.v2i1.62114. ISSN: 2077-8317.
# Penyora

«Penyora» té aquests significats:
* Penyora (jocs), objecte que en determinats jocs el jugador que comet algun error deixa en dipòsit fins al final de la partida.
* Penyora (dret), dret que assegura al creditor el compliment del seu crèdit donant poder sobre la cosa donada en garantia.
* La Penyora, Castellçir) (Moianes)
Viccionari
# Rodolfo Bay Wright

Rodolfo Bay Wright (Cadis, 1910 - Palma, 2000), va ser un pilot d'aviació civil i fundador de la companyia aèria Spantax.

## Biografia

Fill de Carlos Cordt Bay Götzsche, cònsol general de Suècia i Dinamarca a Cadis, des de molt jove es va mostrar interessat en l'aviació. Amb 19 anys va aconseguir la llicència per pilotar un avió, començant a volar amb assiduïtat per sobre de la seva ciutat natal.
El 1930 va començar a treballar per la companyia Iberia, on hi va estar fins al 1967. Durant la Guerra Civil espanyola va lluitar al bàndol nacional com a pilot d'hidroavió, concretament a l'esquadró de la base de Pollença, sota comandament de Ramón Franco, a qui acompanyava en un altre aparell quan aquest va patir l'accident que li va costar la vida. Amb més de 35.000 hores de vol, més de 1.200 travessies a l'oceà Atlàntic i 12 milions de quilòmetres volats, va compatibilitzar la presidència de la companyia Spantax, que havia fundat conjuntament amb Marta Estades Sáez el 6 d'octubre de 1959, amb el comandament dels aleshores moderns aparells Convair 990.
La seva companyia es va convertir, a mitjans dels anys 70 del segle xx, en la segona aerolínia xàrter d'Europa; no obstant, la crisi del petroli de 1979, sumat a una flota de CV-990 ja obsoleta, van precipitar l'empresa de Bay Wright cap a la fallida. L'accident del Vol 995 de Spantax, el setembre del 1982, un McDonnell Douglas DC-10 amb matrícula EC-DEG, a Màlaga, que va provocar més de 50 víctimes mortals, va acabar d'enfonsar la companyia.
Va deixar la presidència de Spantax a finals del 1986, tot i que els nous dirigents tampoc van aconseguir millorar la situació, cessant les activitats el 29 de març del 1988. El 1992 va morir el seu fill primogènit, Rodolfo Bay Alfageme, també pilot de l'Spantax, en un accident d'automòbil a prop de Santa Maria del Camí (Mallorca).

## Referències

* ↑ mundodelaaviacion.wordpress.com Arxivat 2010-02-26 a Wayback Machine. En tiempos de Spantax
* ↑ Informe del accidente
# Hjalmar Söderberg

Hjalmar Emil Fredrik Söderberg (Estocolm, Suècia el 2 de juliol de 1869 - Copenhaguen, Dinamarca el 14 d'octubre de 1941) fou un novel·lista, autor dramàtic i periodista suec.
Va criticar el nazisme amb vehemència en un diari liberal suec anti-nazi.

## Traduccions al català

* El doctor Glas. Traducció de Carolina Moreno Tena. Adesiara editorial, Martorell, 2012.
# Les Pedreres (les Planes d'Hostoles)

Les Pedreres és un jaciment arqueològic del Paleolític Inferior i mitjà, que consisteix en un abric a la sortida de la C-63 entre Olot i Santa Coloma de Farners. L'accés és difícil, ja que el rodeja un terreny erm, a prop d'una gran roca abalmada d'aflorament terciari i enmig d'un bosc d'alzines de força pendent. Es tracta d'un abric a la riba esquerra del riu Brugent. Va ser descobert Ramon Sacrest, qui en l'any 1983/1984 va realitzar una excavació arqueològica, de la qual només es va poder documentar indústria lítica, a partir d'això va intervenir el Museu Comarcal de la Garrotxa l'any 1985 fent una prospecció al potencial jaciment i més tard una excavació d'urgència, ja que s'havia recuperat material lític en la intervenció de Ramon Sacrest, i també s'havia trobat altres materials en superficial.
Només hi va haver una intervenció oficial feta per una institució: any i durada: es va fer de l'1 al 3 de novembre de 1985 com a excavació d'urgència. La institució que l'executà va ser el Museu Comarcal de la Garrotxa amb els següents directors d'excavació: Gabriel Alcalde, Joan Descamps, Joan Oller, Ramon Buxó. Amb anterioritat hi va haver prospeccions superficials amb recollida de material per aficionats, l'excavació de Ramon Sacrest l'any 1983, després hi va haver la intervenció oficial del Museu Comarcal de la Garrotxa, i més tard també hi va haver recollida de material en prospeccions superficials dels membres del museu. El resultat de l'excavació va ser molt negatiu, l'estratigrafia constava d'un estrat argilós, protegit per una gran roca abaumada d'una extensió d'uns vuit m². Per el que se sap de les restes lítiques Soler (1989) va afirmar que eren restes abundants, de petita mesura i tallada quasi exclusivament en quars, possiblement d'indústria mosteriana, aquest material es troba en el Museu Comarcal de la Garrotxa (C/ Hospici, 8, a Olot).

## Referències externes

* Inventari del Patrimoni Cultural Immoble Català. Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni de la Generalitat de Catalunya
* https://egipci.cultura.gencat.cat

## Bibliografia

* Soler, N. «El Paleolític a la Garrotxa». Vitrina: Publicació del Museu Comarcal de la Garrotxa, 2, pàg. 37-48.
* Mapes extres del Institut Cartogràfic de Catalunya.

## Referències

* ↑ Inventari del Patrimoni Cultural Immoble Català. Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni de la Generalitat de Catalunya https://egipci.cultura.gencat.cat (accés: 04/05/2015).
# Detroit (desambiguació)

«Detroit» té aquests significats:
* Geografia:
** Detroit, ciutat situada al Comtat de Wayne a l'estat de Michigan dels Estats Units.
** Detroit (Alabama)
** Detroit (Illinois)
** Detroit (Maine)
** Detroit (Oregon)
** Detroit (Texas)
** Detroit Lakes, població dels Estats Units a l'estat de Minnesota.
* Esport:
** Detroit Falcons, equip de bàsquet.
** Detroit Pistons, equip de bàsquet de la NBA i tenen la seu a Detroit, Michigan.
** Circuit de Detroit, circuit urbà pels carrers de Detroit, Estats Units.
** Detroit Red Wings, equip professional d'hoquei sobre gel de Detroit (Michigan)
** Detroit Shock, equip de bàsquet femení estatunidenc amb base a Detroit, Michigan.
** Detroit Tigers, club professional de beisbol estatunidenc de la ciutat de Detroit.
* Espectacle
** Detroit Rock City, pel·lícula d'Adam Rifkin estrenada l'any 1999.
** Detroit (pel·lícula), pel·lícula de Kathryn Bigelow, estrenada l'any 2017
# Diòcesi de Tiraspol-Dubăsari

La Diòcesi de Tiraspol-Dubăsari és una eparquia de l'Església Ortodoxa Russa, que comprèn el territori de Transnístria, a Moldàvia. L'Església de la Nativitat, construïda a Tiraspol el 1999, és la seu d'aquesta jurisdicció, encapçalada pel bisbe Justinià amb el suport del Patriarcat de Moscou.

## Enllaços externs

* (rus) Web oficial de l'eparquia de Tiraspol-Dubăsari
# El Serrat de l'Ocata

* Per a altres significats, vegeu «el Serrat de l'Ocata (Figaró-Montmany)».
El Serrat de l'Ocata és un veïnat de masies disseminades que enllaça amb la urbanització del Serrat de l'Ametlla, convertida oficialment en barri de l'Ametlla i denominada avui dia, simplement, el Serrat o, oficialment, el Serrat de l'Ocata. Pertany al terme municipal de l'Ametlla del Vallès, al Vallès Oriental. Juntament amb el Serrat de l'Ametlla, formava un barri de 1.794 habitants, una quarta part de la població del terme, l'any 2005.
És al nord del terme municipal, a tocar dels termes municipals del Figaró-Montmany i Bigues i Riells. El barri original és un conjunt de masies del segle xiv properes al santuari de Puiggraciós, que es va estructurar com a veïnat aïllat respecte del cap del municipi. Estava dedicat a l'agricultura minifundista en terres dels turons contigus. Actualment queden íntegres encara no una dotzena de masies (Can Panxa Rossa, Can Rit, Can Calces, Can Tomeu, Can Roses, Can Xacó, Can Mestre, Can Joanet, Ca l'Arcís, Can Manel i Can Joan Badia), si bé les feines agrícoles s'han abandonat. Al sud-oest d'aquesta zona hi ha el mas Puigllonell, una gran finca originària del segle xii que a mitjans del segle xx va urbanitzar una bona part de les terres i va donar pas a la urbanització del Serrat, avui dia inserida en la trama urbana de l'Ametlla i, per tant, convertida en barri del poble. El Serrat acull una quarta part de la població del municipi.

## Referències

* ↑ «l'Ametlla del Vallès». Gran enciclopèdia catalana, S.d..

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Peschiera Borromeo

Peschiera Borromeo és un municipi italià, situat a la regió de la Llombardia i a la ciutat metropolitana de Milà. L'any 2004 tenia 20.129 habitants.
# Rodolf de Zähringen

Rodolf de Zähringen (1135 - Herdern (Friburg de Brisgòvia), 5 d'agost de 1191) fou arquebisbe de Magúncia (1160-1161) i príncep-bisbe del principat de Lieja de 1167 fins a la seva mort el 1191.
Era el fill de Conrad de Zähringen i de Clemència de Luxemburg-Namur. El 1160 el poble de Magúncia va elegir-lo com a successor d'Arnold de Selenhofen però l'emperador Frederic I no va reconèixer l'elecció, per causa de les tensions entre els Staufer i els Zähringen. Quan el Concili de Lodi del 1161 va anul·lar l'elecció de Rodolf i excomunicar-lo, Cristià de Magúncia va succeir-li.
El 1167 va proposar-se com a príncep-bisbe de Lieja, amb l'ajut de son germà Bertold, Balduí V d'Hainaut i Enric de Namur-Luxemburg. Durant el seu regne va transferir el crani de Lambert de Lieja com a relíquia a la Catedral de Friburg de Brisgòvia. Com que els seus projectes polítics dins de Sacre Imperi no tenien èxit, va concentrar-se al seu bisbat que considerava com un mitjà per enriquir-se. Un monjo predicador, Lambert el Quec, va oposar-se a la simonia bisbal i la luxúria dels canonges. Rodolf va empresonar-lo però el papa va decidir el seu alliberament.
Rodolf va participar en la Tercera Croada el 1188 i acompanyà l'emperador, Frederic I fins al camp d'Acre, tot i que no hi ha esments dels seus gestes militars. Al retorn va fer escala a Herdern, un feu seu a Brisgòvia. Durant l'estada va morir. Segons Cartellieri no era un gran bisbe i no va realitzar coses destacables, sinó alentir o impedir un moviment de reformació en perseguir Lambert el Quec.
Va ser sebollit a l'Abadia de Sant Pere de la Selva Negra.

## Vegeu també

* Llista dels bisbes de Tongeren, Maastricht i Lieja

## Notes

* ↑ Alexander Cartellieri, Allgemeine Deutsche Biographie, Rudolf (Bischof von Lüttich)., Leipzig, Duncker i Humboldt, 1875, pàgina 217 ss., ISBN 3-7995-7041-1
* ↑ Alexander Cartellieri, ibídem
# Hjalmarita

La hjalmarita és un mineral de la classe dels silicats que pertany i dona nom al grup del nom arrel hjalmarita.

## Característiques

La hjalmarita és un silicat de fórmula química {Na}(NaMn}{Mg₅}Si₈O$_{22}$(OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2017. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu suec d'història natural d'Estocolm (Suècia), amb el número de catàleg: nrm #g14150.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Långban, situada al municipi de Filipstad (Comtat de Värmland, Suècia). També ha estat descrita a la localitat austríaca d'Obernberg am Brenner, al Tirol, i a la mina japonesa de Taguchi, a la prefectura d'Aichi. Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hjalmarite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 juliol 2021].
# Notàrium

Notàrium és la fusió de diverses vèrtebres dorsals anteriors per a formar un bloc vertebral sòlid.
En general tots els pterosaures cretàcics el van desenvolupar per tal de provisionar una base robusta per a la cintura escapular, que estava molt desenvolupada, i per a la inserció dels músculs de l'ala.

## Referències

* ↑ «A pelvis at the front – the notarium» (en anglès), 05-06-2009. [Consulta: 16 juliol 2019].
# Còlit pitnegre

El còlit pitnegre o de pit negre (Oenanthe pleschanka) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) que habita en zones pedregoses amb escassa vegetació, vores de rius, deserts i terres de conreu des de Romania, cap a l'est, a través de l'est d'Ucraïna, sud de Rússia europea i asiàtica, Turkmenistan, el Kazakhstan, Uzbekistan i Afganistan, fins al nord de la Xina i Mongòlia. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «còlit pitnegre». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 20 gener 2021].
* ↑ «Còlit pitnegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2013 (català)
* ↑ Svensson, Lars; Mullarney, Killian; Zetterstrom, Dan; Pijoan. Guia d'ocells: Europa i regió mediterrània. Itàlia: Omega, 2010, p. 284. ISBN 978-84-282-1534-3.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 712. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Pied Wheatear. Oenanthe pleschanka» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 gener 2021].
# Gamli sáttmáli

Gamli sáttmáli (o Pacte antic en català) es coneix com l'acord que va formalitzar la unió d'Islàndia i Noruega sota la sobirania de la corona noruega, un procés que va durar entre 1262 i 1264 després d'una cruenta guerra civil durant el període de Sturlungaöld (Era dels Sturlung) que va afeblir l'autogovern de l'illa i va suposar la fi de l'Estat Lliure d'Islàndia en acceptar a Haakon IV de Noruega com a rei i sobirà, adoptant estructures d'organització feudal.
També conegut com a Gissurarsáttmáli (Pacte de Gissur), en referència a Gissur Þorvaldsson, un cabdill islandès que va encapçalar la facció local a favor de Noruega i es va convertir en el primer jarl de facto. Tanmateix, hi ha una confusió històrica, ja que Gamli sáttmáli és realment un tractat de 1302 mentre que l'esmentat Gissurarsáttmáli correspon a la signatura de 1262.
L'acord va tenir conseqüències històriques, després de la signatura entre els cabdills islandesos (goði), Haakon IV i el seu successor Magnus VI de Noruega, va suposar després de la unió d'Islàndia i Noruega, la consegüent unió amb Dinamarca el 1380 per la Unió de Kalmar.
Segons aquest acord, els islandesos estaven subjectes a impostos que devien a la corona noruega, però a canvi van tenir una llei que garantia la pau i assegurava l'intercanvi comercial entre noruecs i islandesos, tots dos iguals davant la llei. Les lleis de l'Estat Lliure d'Islàndia es van actualitzar i el 1281 es va publicar el llibre de les lleis anomenat Jónsbók.
L'acord es va renovar el 1302 sota el regnat de Haakon V de Noruega. La unió d'Islàndia amb Noruega (i després del Tractat de Kiel amb Dinamarca) es va mantenir fins al 1944, durant la Segona Guerra Mundial, quan es va fundar la república d'Islàndia.

## Referències

* ↑ Jessy L. Byock (2001), Viking Age Iceland, Penguin Books, ISBN 0141937653 p. 352

## Vegeu també

* Dret islandès

## Bibliografia

* Árni Daníel Júlíusson, Jón Ólafur Ísberg, Helgi Skúli Kjartansson Íslenskur sögu atlas: 1. bindi: Frá öndverðu til 18. aldar Almenna bókafélagið, Reykjavík 1989
* Patricia Pires Boulhosa Icelanders and the Kings of Norway: Medieval Sagas and Legal Texts, The Northern World, Brill Academic 2005
# El Sr. Rojo

El Sr. Rojo és el nom artístic de Mario Gaitán (Madrid, 26 de juliol de 1975) un Dj i Mc espanyol de Hip-hop.
Gran part de la seva carrera musical l'ha fet a força de punxar en molts bars i locals de Madrid, aconseguint un ampli reconeixement pel públic donada la seva afició al so de la vella escola i els grans èxits de principi dels 90 en els quals basava les seves sessions. La seva faceta com MC és menys coneguda, atès que mai ha fet pública una maqueta o realitzat cap col·laboració en algun disc de Hip hop espanyol.
La seva primera aparició en format professional com MC és amb un tema de títol "Llora por tus miserias" en la banda sonora original de Bagdad rap, un documental de producció espanyola que denuncia la guerra de l'Iraq amb una ambientació musical de música rap. Aquest tema va ser nominat als XX Premis Goya en la categoria de cançó original, un fet pres com un signe de reconeixement social al moviment hip-hop a Espanya.
El 2005 edita la seva primera referència professional en solitari, publicant un extended play amb la companyia "Rap Solo", de Violadores del Verso, titulat "Estado mental Madrid ciudad". Compta amb col·laboracions vocals de Rush (MC de Perros callejeros) i Kase.O i musicals de R de Rumba. L'aspecte musical d'aquest treball ofereix un so clàssic en recórrer a samplers propis, un mètode més laboriós i gairebé oblidat pels productors de música Hip-hop. Les lletres del Sr. Rojo són pessimistes, negres i amb tornades sobries, però amb un gran contingut crític i social.

## Discografia

* "Estado mental Madrid ciudad" (EP) (Rap Solo, 2005)
* "Madrid Aprieta" (LP) (Rap Solo, 2008)
* "M.A.D.R.I.D En El Centro" (LP) (Rap Solo, 2014)

## Col·laboracions

* Bagdad rap "Banda sonora original" (2005)
* Perros callejeros "Perdedores del barrio" (2005)
* D. Gómez "Música pa` vacilar" (2012)

## Referències

* ↑ El Señor Rojo a versosperfectos.com
* ↑ Rimas sobre la mala vida, El País, 5 de novembre de 2009

## Enllaços externs

* Pàgina oficial d'El Sr. Rojo Arxivat 2020-04-10 a Wayback Machine.
* Myspace d'El Sr. Rojo
# Laia Aguilar Sariol

Laia Aguilar Sariol, més coneguda com a Laia Aguilar (Barcelona, 1976), és una escriptora, guionista de sèries de televisió i professora catalana.

## Biografia

Llicenciada en Comunicació Audiovisual per la Universitat Ramon Llull, a més d'escriptora, és professora de l'Escola d'Escriptura de l'Ateneu Barcelonès i guionista de sèries de televisió. En el món de la televisió ha treballat en projectes diversos com ara El cor de la ciutat, Ventdelplà, El Príncipe o Merlí, entre d'altres. Anteriorment va publicar la novel·la Les bruixes de Viladrau (Ara Llibres) i Pare de família busca... (Al Revés). El 2016 va guanyar el Premi Carlemany per al foment de la lectura, amb l'obra Wolfgang (extraordinari). Wolfgang, la seva novel·la més personal, és una novel·la juvenil protagonitzada per un nen d'onze anys, Wolfgang, amb un coeficient intel·lectual de 152, al qual li agrada fer llistes de coses impossibles, conèixer com es podria viatjar a Neptú i pensar que algun dia es convertirà en un gran pianista, entre altres accions. Després de Wolfgang (Columna, 2017), va publicar la seva segona novel·la juvenil, Juno (Fanbooks, 2018) que fa d'altaveu de la solitud i la desesperança dels menors tutelats, explicant la vida d'una adolescent desemparada i enrabiada. El 2020 va rebre el Premi Josep Pla de narrativa per Pluja d'estels (Destino, 2020), una novel·la per a adults que relata el retrobament d'un grup d'amics, un cap de setmana, al cap de Creus, anys després d'un incident tràgic.

## Obres

* 2008: Les bruixes de Viladrau. Ara Llibres.
* 2014: Pare de família busca... Al Revés.
* 2017: Wolfgang (extraordinari). Columna. Premi Carlemany per al foment de la lectura 2016.
* 2018: Juno. Fanbooks
* 2019: Wolfgang. El secret del pare. Grup 62
* 2020: Pluja d'estels. Destino. Premi Josep Pla de narrativa 2020.

## Referències

* ↑ «Laia Aguilar guanya el premi Carlemany». El Punt Avui, 30-11-2016 [Consulta: 25 gener 2019].
* 1 2 Juanico, Núria «Laia Aguilar, escriptora, publica ‘Juno’ (Fanbooks)». Diari ARA, 29-12-2018 [Consulta: 25 gener 2019].
* ↑ «Laia Aguilar, VI Premi Carlemany per al foment de la lectura amb ‘Wolfgang’». VilaWeb, 29-11-2016 [Consulta: 25 gener 2019].
* ↑ «Laia Aguilar amb l'obra “Wolfgang” guanya el Premi Carlemany 2016». Govern d'Andorra, 29-11-2016 [Consulta: 25 gener 2019].
* ↑ «Laia Aguilar guanya el premi Josep Pla amb "Pluja d'estels"». VilaWeb.cat, 06-01-2020. [Consulta: 6 gener 2020].