OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Funció d'error

En matemàtiques, la funció d'error (també anomenada funció d'error de Gauss), sovint denotada per erf, és una funció complexa d'una variable complexa definida com:
$\operatorname {erf} z={\frac {2}{\sqrt {\pi }}}\int _{0}^{z}e^{-t^{2}}\,\mathrm {d} t.$
Aquesta integral és una funció sigmoide especial (no elemental) que apareix sovint en equacions de probabilitat, estadístiques i en derivades parcials. En moltes d'aquestes aplicacions, l'argument de la funció és un nombre real. Si l'argument de la funció és real, llavors el valor de la funció també és real.
En estadística, per a valors no negatius de x, la funció d'error té la següent interpretació: per a una variable aleatòria Y que té una distribució normal amb una mitjana μ igual a 0 i una desviació estàndard σ igual a $1/{\sqrt {2}}$, erf(x) és la probabilitat que Y caigui en el rang [−x, x].
Dues funcions estretament relacionades són la funció d'error complementària (erfc) definida com
$\operatorname {erfc} z=1-\operatorname {erf} z,$
i la funció d'error imaginari (erfi) definida com
$\operatorname {erfi} z=-i\operatorname {erf} iz,$
on i és la unitat imaginària.
El nom "funció d'error" i la seva abreviatura erf van ser proposats per JWL Glaisher l'any 1871 a causa de la seva connexió amb "la teoria de la probabilitat, i sobretot la teoria dels errors". El complement de la funció d'error també va ser discutit per Glaisher en una publicació separada el mateix any. Per a la "llei de la facilitat" dels errors la densitat dels quals ve donada per
$f(x)=\left({\frac {c}{\pi }}\right)^{\frac {1}{2}}e^{-cx^{2}}$

## Aplicacions

Quan els resultats d'una sèrie de mesures es descriuen mitjançant una distribució normal amb desviació estàndard σ i valor esperat 0, llavors $erf(a/\sigma /{\sqrt {2}})$ és la probabilitat que l'error d'una sola mesura estigui entre −a i +a, per a a positiva. Això és útil, per exemple, per determinar la taxa d'error de bits d'un sistema de comunicació digital.

## Referències

* ↑ Andrews, Larry C. Special functions of mathematics for engineers. SPIE Press, 1998, p. 110. ISBN 9780819426161.
* ↑ «Error functions» (en anglès). http://nlpc.stanford.edu. Arxivat de l'original el 2019-11-01. [Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ Abramowitz, Milton; Irene A. Stegun. Dover. Handbook of Mathematical Functions, 1972, p. 295-309.
* ↑ Glaisher, James Whitbread Lee London, Edinburgh, and Dublin Philosophical Magazine and Journal of Science, 42, 01-07-1871, pàg. 294–302. DOI: 10.1080/14786447108640568 [Consulta: 6 desembre 2017].
* ↑ Glaisher, James Whitbread Lee London, Edinburgh, and Dublin Philosophical Magazine and Journal of Science, 42, 01-09-1871, pàg. 421–436. DOI: 10.1080/14786447108640600 [Consulta: 6 desembre 2017].
# Funció d'ordre superior

En matemàtica o informàtica, les funcions d'ordre superior són funcions que compleixen una de dues:
* prendre una o més funcions com a entrada
* retornar una funció com a sortida
En Matemàtica aquestes funcions s'anomenen operadors o funcionals.
En Informàtica se'n poden crear en nombrosos llenguatges de programació però són particularment freqüents en els que incorporen el paradigma de la programació funcional.
# Fòntvielha (Mònaco)

Fòntvielha és un dels onze barris de Mònaco, situat a la part oest del principat.
És un barri integralment guanyat a la mar, projecte de l'arquitecte Manfredi Nicoletti. Una petita porció del terraplè de Fòntvielha pertany a la comuna de Caup d'Alh (França).
És igualment aquí on es troba el nou port recreatiu anomenat port de Fòntvielha.
Hi trobem habitatges amb caràcter molt luxós, i un gran nombre d'edificis domanials (sector públic) destinats a permetre als monegascs i nens del país.
* El port de Fòntvielha
* Fòntvielha
* L'estadi Louis II

## Llocs i monuments

* L'església de sant Nicolau de Fòntvielha
* L'estadi Louis II
# Fòrbia

Les fòrbies són plantes amb flor herbàcies que no són graminoides (poàcies, ciperàcies i juncàcies). Aquest terme es fa servir en biologia i ecologia vegetal, particularment el relació amb els herbassars i el sotabosc. La paraula deriva del mot grec φορβή (forbí), que significa 'pastura'. Les fòrbies pertanyen a un gremi, és a dir, un grup d'espècies vegetals amb formes vitals semblants. En determinats contextos ecològics, la pertinença a un mateix gremi pot tenir més importància que les relacions taxonòmiques entre diferents organismes.

## Referències

* ↑ Schröder, Hans. Grasslands: Ecology, Management and Restoration (en anglès). Commack (Nova York): Nova Science Publishers, 2009. ISBN 1-60692-024-3.
* ↑ Jaeger, Edmund C.. A source-book of biological names and terms (en anglès). Springfield (Illinois): Thomas, 1959. ISBN 0-398-06179-3.
* ↑ Scott, Robert Pickett; Henry, George Liddell and Scott's Greek-English Lexicon, Abridged: Original Edition, republished in larger and clearer typeface (en anglès). Simon Wallenburg Press, 2007. ISBN 1-84356-026-7.
# Fòntvielha

* Per a altres significats, vegeu «Fòntvielha (Mònaco)».
Fòntvielha (occità) o Fontvieille (francès) és un municipi francès al departament de les Boques del Roine (regió de Provença – Alps – Costa Blava).

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 613 | 1 900 | 1 728 | 2 044 | 2 056 | 2 165 | 2 142 | 2 402 | 2 492 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 479 | 2 788 | 3 248 | 2 566 | 2 565 | 2 596 | 2 840 | 2 591 | 2 541 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 2 515 | 2 252 | 2 104 | 2 027 | 2 057 | 2 079 | 2 079 | 2 064 | 2 244 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 2 388 | 2 440 | 2 935 | 3 374 | 3 642 | 3 431 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2001 | Fréderic Mison | PS |
| des del 2001 | Guy Frustier | |

## Referències

* ↑ Topònims occitans de les Boques del Roine
# Freieslebenita

La freieslebenita és un mineral de la classe dels sulfurs. El seu nom fa honor a Johann Carl Freiesleben (1774-1846), comissionat per a la mineria de Saxònia, Alemanya, que fou qui per primer cop descrigué aquest mineral obtingut a la mina Himmelsfürst, a Erbisdorf i Braünsdorf, prop de Freiberg, devers el 1773.

## Característiques

La freieslebenita és un mineral d'argent, plom, antimoni i sofre, un sulfur amb fórmula química AgPbSbS₃. És de color gris acer fosc, la seva duresa és de 2,5 a l'escala de Mohs, i la seva lluentor és metàl·lica. La seva densitat és de 6,20 a 6,23 g/cm³, i cristal·litza en el sistema monoclínic. Forma cristalls prismàtics, normalment estriats, i inclusions en galena i d'altres minerals de plata.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la freieslebenita pertany a «02.JB: Sulfosals de l'arquetip PbS, derivats de la galena, amb Pb» juntament amb els següents minerals: diaforita, cosalita, marrita, cannizzarita, wittita, junoita, neyita, nordströmita, nuffieldita, proudita, weibul·lita, felbertalita, rouxelita, angelaite, cuproneyita, geocronita, jordanita, kirkiita, tsugaruita, pillaita, zinkenita, scainiita, pellouxita, chovanita, aschamalmita, bursaita, eskimoita, fizelyita, gustavita, lil·lianita, ourayita, ramdohrita, roshchinita, schirmerita, treasurita, uchucchacuaita, ustarasita, vikingita, xilingolita, heyrovskýita, andorita IV, gratonita, marrucciïta, vurroïta i arsenquatrandorita.

## Formació

La freieslebenita es troba normalment en zones hidrotermals. Una troballa important de freieslebenite es troba al districte miner de Hiendelaencina, a Espanya. També se'n troba al Nord i a Sud-amèrica, i en tota Àsia i Europa. Es troba associada generalment amb argentita, siderita, freibergita, polibasita, aramayoïta, plata, pirargirita, galena, andorita i acantita.

## Referències

* ↑ «Freieslebenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 juliol 2014].
* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 3 abril 2012].
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Freieslebenite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 29 març 2012].
# Gafarró galtanegre

El gafarró galtanegre (Crithagra mennelli) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc miombo de l'oest i est d'Angola, extrem nord-est de Namíbia, sud-est de la República Democràtica del Congo, Zàmbia, sud-oest de Tanzània, Malawi, Zimbabwe, Botswana i centre i sud de Moçambic.

## Referències

* ↑ «Gafarró galtanegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Gafarró forestal

El gafarró forestal (Crithagra scotops) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Viu als clars del bosc de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Gafarró forestal». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Fundació Noguera

* No s'ha de confondre amb Fundació Ramon Noguera.
Fundació Noguera és una entitat cultural catalana sense ànim de lucre, creada a Barcelona el 1976 pel notari Raimon Noguera i de Guzman, que treballa per a difondre el patrimoni històric documental català i, molt especialment, el que ha generat l'activitat notarial al llarg dels segles. El 1998 li fou atorgada la Creu de Sant Jordi.
Ha publicat inventaris d'arxius notarials de Catalunya i ha fet edicions crítiques d'ordenacions, col·leccions i textos jurídics d'especial interès per a l'evolució del dret català, i s'encarrega de la publicació de la Revista d'Estudis Històrics i Documents dels Arxius de Protocols, fundada el 1948 per Raimon Noguera. També organitza Congressos d'història del notariat i convoca beques. Des del 2007 el president és Joan-Josep López Burniol.

## Referències

* ↑ DECRET 254/1998, de 30 de juliol, de concessió de la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya
# Fundació Nobel

La Fundació Nobel (suec: Nobelstiftelsen) és una institució privada fundada el 29 de juny de 1900 la qual finança i atorga els Premis Nobels. La Fundació es basa amb l'última voluntat d'Alfred Nobel, inventor de la dinamita.

## Referències

* ↑ Lemmel, Birgitta. «The Nobel Foundation: A Century of Growth and Change». Nobel Foundation, 29-06-2000. [Consulta: 23 març 2012].
* ↑ «The Nobel Foundation». Nobel Foundation. [Consulta: 23 març 2012]. «The Nobel Foundation is a private institution established in 1900 based on the will of Alfred Nobel. The Foundation manages the assets made available through the will for the awarding of the Nobel Prize in Physics, Chemistry, Physiology or Medicine, Literature and Peace. It represents the Nobel Institutions externally and administers informational activities and arrangements surrounding the presentation of the Nobel Prize.»

## Enllaços externs

* "The Nobel Foundation - Web oficial (anglès)
# Solea senegalensis

Solea senegalensis és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes de l'atlàntic oriental.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Riu Medvéditsa

* Per a altres significats, vegeu «Medvéditsa».
El Medvéditsa - (rus) Медведица - és un riu de Rússia, un afluent per l'esquerra del Volga. Passa per l'óblast de Tver. Té una llargària de 259 km i una conca de 5.570 km². Desemboca a l'embassament d'Úglitx.
# ¡Sublime decisión!

¡Sublime decisión! és una obra de teatre en tres actes escrita per Miguel Mihura i estrenada en el Teatro Infanta Isabel de Madrid el 9 d'abril de 1955.

## Argument

Florita és la típica dama espanyola de finals del segle xix, recaptosa i dona de la seva casa. No obstant això, un bon dia decideix emancipar-se i provar sort en el món laboral. Aconsegueix un lloc de treball en un local de l'Administració pública, sòrdid i masclista. Florita és criticada per tots, encara que finalment, altres dones s'uniran a ella, obrint-se una finestreta pública atesa exclusivament per senyores.

## Representacions destacades
### Teatre

* 1955, estrena. Intèrprets: Isabel Garcés, Irene Caba Alba, Pastor Serrador, Erasmo Pascual, Mariano Azaña, Irene Gutiérrez Caba, Julia Gutiérrez Caba, Rafaela Aparicio, Ana María Ventura, Emilio Gutiérrez.
* 1984. Intèrprets: Verónica Forqué, Margot Cottens, Ángel de Andrés, Pilar Bardem, Luis Barbero, Carmen Utrilla, Mimí Muñoz, Carmen Martínez Sierra, Marta Fernández Muro, Antonio Vico.
* 1991. Intèrprets: Emma Ozores, Encarna Abad, Luis Barbero, Queta Claver, Isabel Prinz, Francisco Racionero.

### Cinema

* Sólo para hombres (1960). Direcció: Fernando Fernán Gómez. Intèrprets: Fernando Fernán Gómez, Analía Gadé.

### Televisió

* 1963, a l'espai de TVE Primera fila. Intèrprets: Julia Gutiérrez Caba, Fernando Delgado, José María Escuer, Modesto Blanch, Margarita Calahorra.
* 1969, a l'espai de TVE Teatro de siempre. Intèrprets: Mary Paz Ballesteros, José Franco, Alicia Hermida, Gerardo Malla, Amparo Valle.
* 1987, a TVE. Intèrprets: Verónica Forqué, Antonio Vico, Margot Cottens, Ángel de Andrés, Luis Barbero, Marta Fernández Muro.

## Referències

* ↑ Sublime Decisión en el Infanta Isabel, ABC, 10 d'abril de 1955
* ↑ Denuncia del tópico, El País, 12 de novembre de 1984
* ↑ Tolerantes años 20, EL País, 6 d'agost de 1991
* ↑ Sublime decisión a "Primera fila", IMDB
* ↑ Sublime decisión a "Teatro de siempre", IMDB
* ↑ Sublime decisión a IMDB

## Enllaços externs

* VVAA Historia y antología del teatro español de posguerra.. Pàgina 52
# Plomall de mantell

Un plomall de mantell (en anglès: mantle plume) és un hipotètic diapir tèrmic que roques anormalment calentes empenyen i fusionen al límit del nucli del mantell (discontinuïtat de Gutenberg) i emergeixen a través del mantell de la Terra. Aquesta hipòtesi es va presentar l'any 1971 per explicar regions volcàniques que no es podien explicar per la teoria de la tectònica de plaques.
La hipòtesi dels plomalls de mantell no està universalment acceptada. Una altra hipòtesi per explicar regions volcàniques inusuals és el "Model de placa".

## Conceptes

El 1971, el geofísic W. Jason Morgan proposà la hipòtesi del plomall de mantell. En aquesta hipòtesi la convecció en el transport de la calor del mantell des del nucli fins a la superfície de la Terra en diapirs tèrmics.

### Localitats amb possibles plomalls del mantell

S'han suggerit moltes localitzacions. La teoria està inspirada pel sistema de volcans de Hawaii que està allunyat de qualsevol límit entre plaques. Islàndia també s'ha suggerit com localització però en aquest cas l'illa està en el límit entre plaques.

## Referències

* ↑ Based upon Figure 17 in Matyska, Ctirad; Yuen, David A. «Lower-mantle material properties and convection models of multiscale plumes». A: Foulger, G. R.. Plates, plumes, and planetary processes. Geological Society of America, 2007, p. 159. DOI 10.1130/2007.2430(08). ISBN 0-8137-2430-9.
* ↑ Morgan, W. J. «Deep mantle convection plumes and plate motions». Bull. Am. Assoc. Pet. Geol., 56, 1972, pàg. 203-213.
* 1 2 Foulger, G. R.. Plates vs. Plumes: A Geological Controversy. Wiley-Blackwell, 2010. ISBN 978-1-4051-6148-0.
* ↑ Courtillot, V.; Davaillie, A.; Besse, J.; Stock, J. «Three distinct types of hotspots in the Earth's mantle». Earth Sci. Planet. Lett., 205, 3–4, 2003, pàg. 295–308. Bibcode: 2003E&PSL.205..295C. DOI: 10.1016/S0012-821X(02)01048-8.

## Enllaços externs

* Large Igneous Provinces (LIPS)
* MantlePlumes.org
# Celestino Aós Braco

Celestino Aós Braco O.F.M. Cap. (6 d'abril de 1945, Artaiz, Navarra) és un bisbe catòlic, psicòleg, professor, teòleg i filòsof espanyol instal·lat a Xile. Fou nomenat el 25 de juliol del 2014 pel Papa Benet XVI bisbe de la diòcesi de Copiapó.
Va estudiar filosofia a Saragossa i teologia a Pamplona. De seguida entrà a la Universitat de Saragossa, però es diplomà en psicologia a la Universitat de Barcelona i quan acabà els estudis entrà a l'Orde dels Frares Menors Caputxins, on pronuncià els vots a Sangüesa el 1964 i els temporals el 1067 a Pamplona. Allà finalment fou ordenat sacerdot el 30 de març del 1968 per Mn Ignacio Larrañaga.
L'any 1983 fou enviat a Xile, on exercí de vicari de la parròquia de Longaví, superior de la comunitat de Los Ángeles, mossèn de la parròquia de Sant Miquel de Viña del Mar, mossèn de la Comarca de Recreo, vicari episcopal per a la vida consagrada de la diòcesi de Valparaíso i el 2008 vicari de San Francisco de Asís a Los Ángeles. A més a més ha estat també ecònom provincial dels caputxins a Xile, promotor de justícia del Tribunal Eclesiàstic de Valparaíso, jutge del Tribunal de l'Arxidiòcesi de Concepción i tresorer de l'Associació Xilena de Dret Canònic.
Actualment, des del 25 de juliol del 2014 és el bisbe de la diòcesi de Copiapó. Va rebre la consagració episcopal a la catedral diocesana el 18 d'octubre del mateix any a mans de Mn Ivo Scapolo, Mn Pablo Lizama Riquelme i Mn Gaspar Quintana Jorquera.
El 25 d'octubre de 2020, en finalitzar l'Àngelus, el papa Francesc anuncià la seva creació com a cardenal en un consistori a celebrar el 28 de novembre.; sent creat cardenal prevere de San Sisto.

## Referències

* ↑ «El navarro Celestino Aós es ordenado obispo de Copiapó en Chile». Diario de Navarra, 20-10-2014 [Consulta: 15 novembre 2017].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«», 25 ottobre 2020.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«», 28-11-2020.
# Riu Medellín

El riu Medellín, anomenat riu Porce durant la major part del seu curs, és un riu que travessa la ciutat colombiana de Medellín i la seva àrea metropolitana. Durant molts anys una organització anomenada Mi Río va estar involucrada en projectes de neteja del riu. Durant els primers 60 km, es coneix com el Medellín, i després es coneix com el Porce. És un afluent del riu Nechi, que desemboca al seu torn al riu Cauca.
Cada any, la il·luminació nadalenca de Medellín té lloc al riu Medellín. El riu té la presa de Porce III, que es va acabar l'any 2011.

## Referències

* ↑ «Qualifying rounds in Colombian project». International Water Power & Dam Construction, 19-08-2004. Arxivat de l'original el 25 Maig 2012. [Consulta: 9 juliol 2011].
* ↑ «Search News | IADB».
* ↑ «INGETEC S.A. - Ingenieros Consultores». Arxivat de l'original el 2007-10-24. [Consulta: 16 setembre 2008].
# Rivulus taeniatus

Rivulus taeniatus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Rivulus taeniatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Canon EF 200-400mm f/4L IS USM Extender 1.4x

El Canon EF 200-400mm f/4L IS USM és un teleobjectiu zoom de la sèrie L amb muntura Canon EF.
Aquest, va ser anunciat per Canon el 14 de maig de 2013, amb un preu de venta suggerit de 10.799€.
Aquest, és l'objectiu zoom de major focal de la muntura Canon EF.
Aquest objectiu s'utilitza sobretot per fotografia de fauna i esport.
El 2014, aquest objectiu va guanyar el premi de Technical Image Press Association (TIPA) com a millor objectiu professional per a càmeres rèflex.
El 2015, aquest objectiu va guanyar el premi de International Design Awards com a millor disseny d'objectiu.

## Característiques

Les seves característiques més destacades són:
* Distància focal: 200-400mm o 280-560mm (amb l'extensor 1.4x)
* Obertura: f/4 - 32 o f/5.6 - 45 (amb l'extensor 1.4x)
* Motor d'enfocament: USM (Motor d'enfocament ultrasònic, ràpid i silenciós)
* Estabilitzador d'imatge de 4 passes
* Distància mínima d'enfocament: 200cm
* Entre f/8 i f/11 és on l'objectiu dona la millorar qualitat òptic
* A 400mm i f/4 la lent ombreja una mica les cantonades, això es fa més notori a 560mm i f/5.6 (usant l'extensor 1,4x)

## Construcció

* El diafragma consta de 9 fulles, i les 25 lents de l'objectiu estan distribuïdes en 20 grups.
* Consta d'una lent de fluorita, quatre lents d'ultra baixa dispersió i un revestiment super spectra (ajuda a reduir els efectes fantasma).
* Aquest objectiu duu integrat un extensor de focal 1,4x commutable, el qual consta de 8 elements distribuïts en 4 grups, i dona una focal de 280-560 mm f/5.6.
* En total l'objectiu consta de 33 lents, distribuïdes en 24 grups.

## Accessoris compatibles

* Tapa E-180D
* Parasol ET-120 (WII)
* Filtres drop-in de 52mm
* Tapa posterior E
* Estoig 200-400
* Coberta de pluja ERC-E4L
* Extensor EF 1.4x III
* Extensor EF 2x III
* Tub d'extensió EF 12 II
* Tub d'extensió EF 25 II

## Objectius similars amb muntura EF

Els objectius més similars a aquest model, encara que no consten d'un extensor de focal incorporat i tenen més rang de distància focal son els següents:
* Sigma 200-500mm f/2.8 EX DG
* Tamron SP AF 200-500mm f/5-6.3 Di LD (IF)

## Referències

* 1 2 3 «Canon EF 200-400mm f/4L IS USM Extender 1.4x Specs» (en anglès). Dpreview.
* ↑ «Canon EF 200-400mm f/4L IS USM Extender 1.4x. Ficha Técnica» (en castellà). Todo fotografia.
* ↑ «La Linea del Tiempo de los Objetivos Canon Montura EF» (en castellà). Todo fotografia.
* ↑ «Canon EF 200-400mm f/4L IS USM Extender 1.4x» (en anglès). DxO mark.
* ↑ «XXIV premios TIPA 2014» (en castellà). Foto DNG.
* ↑ «EF 200-400 mm F4L IS U Ext» (en anglès). IF design.
* 1 2 «Canon EF 200-400mm f/4L IS USM Extender 1.4x» (en anglès). Photography life.
* ↑ «Canon 200-400mm f/4 L IS» (en anglès). Kenrockwell.
* ↑ «Canon EF 200-400mm f/4L IS USM Extender 1.4x Lens Review» (en anglès). The digital picture.
* ↑ «Canon EF 200-400mm f/4L IS USM Extender 1.4x Accesorios» (en castellà). Canon España. Arxivat de l'original el 2023-01-23. [Consulta: 23 gener 2023].
* ↑ «Sigma 200-500mm F2.8 EX DG Overview» (en anglès). Dpreview.
* ↑ «Tamron SP AF 200-500mm F/5-6.3 Di LD (IF) Overview» (en anglès). Dpreview.