OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jordi Mboula Queralt

Jordi Mboula Queralt (Granollers, 6 de març de 1999) és un futbolista professional català que juga com a migcampista al Racing de Santander.

## Carrera de club
### Inicis

Nascut a Catalunya de pare congolès i mare catalana, Mboula els pares van conèixer a la Xina, i va estar dos anys de la seva joventut allà. A l'edat de 9 anys, Mboula va començar a jugar a futbol amb el club local Ametlla CF durant sis mesos, abans d'unir-se a l'EC Granollers per un any, i finalment al FC Barcelona.

### Mònaco

Membre de La Masia del Barça Mboula va marxar a l'AS Monaco el 21 de juliol de 2017, amb contracte fins al 2022. Va fer el seu debut com a professional amb el Mònaco en un partit de Ligue 1 empatat 0–0 a casa contra l'Amiens SC el 28 d'abril de 2018, i entrant com a substitut de Rony Lopes pels sis minuts finals. El 19 de maig, en l'últim partit de la temporada, va reemplaçar el mateix jugador en temps afegit i va marcar el seu primer gol en un 3–0 contra el descendit Troyes AC.
El 15 de juliol de 2019, Mboula va ser cedit a l'equip belga Cercle Brugge K.S.V. per un any. El següent 29 gener, va retornar a Espanya després d'acordar una cessió per sis mesos amb la SD Huesca de Segona divisió.

### RCD Mallorca

El 17 de setembre de 2020, Mboula va signar un contracte de quatre anys amb RCD Mallorca, recentment descendit a la segona divisió.

## Carrera internacional

Mboula formà part de l'equip d'Espanya sub-17 que fou finalista a l'Europeu sub-17 de la UEFA de 2016 a l'Azerbaitjan. Va marcar en el partit inaugural, guanyat per 2–0 contra els Països Baixos.

## Referències

* ↑ UEFA.com. «Youth League wonderkid Mboula signs for Monaco».
* ↑ «Monaco sign Jordi Mboula from Barcelona».
* ↑ «LFP.fr - Ligue de Football Professionnel - Ligue 1 Conforama - Saison 2017/2018 - 35ème journée - AS Monaco / Amiens SC». www.lfp.fr.
* ↑ «Ligue 1: Depay fires Lyon into Champions League as Troyes go down». , 19-05-2018.
* ↑ «Jordi Mboula prêté au Cercle Bruges» (en francès). AS Monaco, 15-07-2019. [Consulta: 21 febrer 2020].
* ↑ «Jordi Mboula is loaned to Huesca». AS Monaco, 29-01-2020. Arxivat de l'original el 1 de febrer 2020. [Consulta: 21 febrer 2020].
* ↑ «RCD Mallorca complete the signing of Jordi Mboula». RCD Mallorca, 17-09-2020 [Consulta: 17 setembre 2020].
* ↑ «Mboula, Ruiz fire Spain to victory over the Dutch». UEFA, 06-05-2016 [Consulta: 5 maig 2020].

## Enllaços externs

* MENTRE Perfil de Mònaco
* Jordi Mboula Queralt a BDFutbol
* Estadístiques sobre mboula-queralt-jordi a la lliga francesa, LFP.fr, (francès)
* Jordi Mboula Queralt a L'Équipe Football (francès)
# Rogério Ferrari

Rogério Ferrari (Ipiaú, estat de Bahia, Brasil, 1965) és un fotoperiodista brasiler.
Tot i tenir formació acadèmica en Antropologia a la Universitat Federal de Bahia, debuta en el sector periodístic treballant per a importants mitjans de comunicació nacionals (les revistes Veja i CartaCapital) com també internacionals (les revistes Acción de l'Argentina i El Tiempo de Mèxic), així com per les agències de notícies Reuters i Prensa Latina, de Cuba.
Des de 1986 fa reportatges fotogràfics al Brasil, i a diverses parts del món, que inclouen la resistència de pobles i moviments socials, entre ells: les Madres de Plaza de Mayo, Eco 92, la crisi dels balseros cubans, la intervenció de les Forces Armades a Rio de Janeiro; les dones maies de Mèxic i Guatemala, la revolta zapatista de Chiapas, els refugiats del Kurdistan o l'ocupació israeliana de Palestina.

## Exposicions

* Nicarágua Livre, a Salvador (Bahia) (1988)
* O Muro Desde o Fim, a Salvador, estat de São Paulo i Ilhéus (1990-1991)
* Veneza e Outras Máscaras, a Salvador, estat de São Paulo i Ilhéus (1991-1992)
* Verde Trem – Eco 92, a l'estat de Rio de Janeiro (1992)
* Coletiva – Salão Nacional de Fotografia, Salvador (1994)
* Salvador Daqui, Santiago de Cuba (1995)
* O Sonho Renasce das Montanhas – A Rebelião Zapatista, Salvador, Buenos Aires (1996-1997)
* Palestina - A Eloquência do Sangue, a Salvador, Porto Alegre, Florianópolis i Brasília (2005)

## Selecció de llibres publicats

* Palestine, existences-résistances (Le Passager Clandestin, 2008; pròleg de Dominique Vidal i text de Leila Khaled)
* Sahraouis, existences-résistances (Le Passager Clandestin, 2010; pròleg d'Omar Ali Yara)
* Ciganos (Movimento Contínuo, 2011)

## Referències

* ↑ Ramos, Fabricio. «Palestina, a eloquência do sangue – de Rogério Ferrari» (en portuguès). BahiaDoc.com.br, 09-06-2012. Arxivat de l'original el 1 de desembre 2020. [Consulta: 22 novembre 2018].
* ↑ «Résister pour pouvoir vivre» (en francès). Bastamag.net, 11-01-2009. [Consulta: 21 novembre 2018].

## Enllaços externs

* Rogério Ferrari - Lloc web oficial
* Foto Galeria de Rogério Ferrari Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine. (portuguès)
* Institut de la Cultura Àrab - Entrevista a Rogério Ferrari Arxivat 2007-10-08 a Wayback Machine. (portuguès)
# Gong Kai

    Advertiment: Cal tenir present que en els noms xinesos el cognom va al davant (en aquest cas Gong.
Gong Kai (xinès simplificat: 龚开; xinès tradicional: 龔開; pinyin: Gōng Kāi). Fou un pintor i cal·lígraf que va néixer l'any 1222 a Huaiyin, província de Jiangsu i va morir vers el 1307. En els darrers anys de la dinastia Song, quan encara existia (coneguda com la dinastia Song del Sud) tenia un càrrec menor governamental. Arran de la desaparició de la dinastia Song i el domini de la nova dinastia Yuan es va dedicar a la pintura però va perdre el seu estatus social, ja que era considerat un lleial a l'antiga dinastia. Per ser un “i-min” va viure pobrament.
Les obres atribuïdes a Gong es pensen que són del període Yuan. Va residir a Hangzhou escrivint i pintant. Malvivint de la seva activitat artística. Alguns dels seus treballs s'han considerat un mitjà per criticar als nous governants. Entre les seves pintures destaca “El cavall demacrat” (Museu de Municipal d'Osaka).

## Bibliografia

* "The Art Book of Chinese Painting".Ed Long River Press
* “Three Thousand Years of Chinese Painting.” Barnhart, R. M. et al. (1997).New Haven,Yale University Press. ISBN 0-300-07013-6 page 142
* “Siyah Qalem and Gong Kai: An Istanbul Album Painter and a Chinese Painter of the Mongolian Period “ de Nancy Shatzman Steinhardt. Muqarnas volum IV: An Annual on Islamic Art and Architecture. Oleg Grabar, ed. Leiden: E.J. Brill.1987

## Enllaços externs

* http://arts.cultural-china.com/en/77Arts6714.html Arxivat 2012-05-25 a Wayback Machine.
* http://depts.washington.edu/chinaciv/painting/tschfigu.htm
# Dasiúrids

Els dasiúrids (Dasyuridae) són una família de marsupials natius a Austràlia i Nova Guinea, incloent 61 espècies dividides en 15 gèneres. Molts són petits i semblants als ratolins, però també inclou els gats marsupials, de la mida dels gats. Es troben a molts tipus d'hàbitats, com prats, boscos i muntanyes.

## Taxonomia

Dasyuridae
                        * Subfamília Dasyurinae
                           * Tribu Dasyurini
                              * Gènere Dasycercus
                              * Gènere Dasykaluta
                              * Gènere Dasyuroides
                              * Gènere Dasyurus
                              * Gènere Glaucodon †
                              * Gènere Myoictis
                              * Gènere Neophascogale
                              * Gènere Parantechinus
                              * Gènere Phascolosorex
                              * Gènere Pseudantechinus
                              * Gènere Sarcophilus
                           * Tribu Phascogalini
                              * Gènere Antechinus
                              * Gènere Micromurexia
                              * Gènere Murexechinus
                              * Gènere Murexia
                              * Gènere Paramurexia
                              * Gènere Phascomurexia
                              * Gènere Phascogale
                        * Subfamília Sminthopsinae
                           * Tribu Planigalini
                              * Gènere Planigale
                           * Tribu Sminthopsini
                              * Gènere Antechinomys
                              * Gènere Ningaui
                              * Gènere Sminthopsis
    Fonts: Wikispecies, AnAge, Animal Diversity Web.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 23-37. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Wikispecies: Dasyuridae
* ↑ AnAge: Dasyuridae
* ↑ ADW: Dasyuridae Classification

## Bibliografia

* Brands, S.J. (comp.) 1989-2005. Systema Naturae 2000. The Taxonomicon Arxivat 2011-01-25 a Wayback Machine.. Universal Taxonomic Services, Amsterdam, Holanda. Acceso: 4 de octubre de 2007.
* McKenna, M.C.; Bell, S.K. (1997), Classification of Mammals Above the Species Level.; Columbia University Press (Nova York). 0-231-11013-8.
* Myers, P. (2001). "Dasyuridae" (On-line) Animal Diversity Web. Accés: 07-10-2007.
* Wilson, D.E.; Reeder D.M. (editors). (2005). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (3a edició), Johns Hopkins University Press. 1-800-537-5487.
Espècies vivents de dasiüromorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Família Dasyuridae, subfamília Dasyurinae :
Família Dasyuridae, subfamília Sminthopsinae :
Família Myrmecobiidae :
# Freixe de la Masia Gurdem

El Freixe de la Masia Gurdem és un arbre monumental del terme municipal d'Abella de la Conca, al Pallars Jussà. Pertany al poble d'Abella de la Conca, però és a prop de la Torre d'Eroles.
Està situat a 977,3 metres d'altitud, 30 metres al nord-est de la Masia Gurdem, entre la masia i el riu d'Abella. És al peu del camí d'accés a la masia des de la Carretera del Bosc d'Abella.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim purament descriptiu, contemporani: és el freixe situat davant mateix de la Masia Gurdem, on està explicat l'origen de Gurdem.

## Enllaços externs

* El Freixe de la Masia Gurdem en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# París-Roubaix 1960

La París-Roubaix 1960 fou la 58a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 10 d'abril de 1960 i fou guanyada pel belga Pino Cerami, que s'imposà en solitari a l'arribada a Roubaix. Segon i tercer arribaren el francès Tino Sabbadini i el català Miquel Poblet.
78 ciclistes acabaren la cursa.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Pino Cerami | Peugeot-BP-Dunlop | 6h 01' 45" |
| 2 | Tino Sabbadini | Mercier-BP-Hutchinson | + 14" |
| 3 | Miquel Poblet | Ignis | + 55" |
| 4 | Jean Forestier | Helyett-Leroux | m. t. |
| 5 | Henri de Wolf | Helyett-Leroux | m. t. |
| 6 | Frans Aerenhouts | Mercier-BP-Hutchinson | m. t. |
| 7 | Gilbert Desmet | Carpano | m. t. |
| 8 | Jacques Anquetil | Helyett-Leroux | m. t. |
| 9 | Tom Simpson | Rapha-Gitane | + 1' 03" |
| 10 | Raymond Impanis | Faema | + 1' 11" |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats a les-sports.info
* Resultats a cyclebase.nl
# Never Let Me Go

«Never Let Me Go» té aquests significats:
# Jordi Bruch i Franch

Jordi Bruch i Franch (Prats de Lluçanès, 1975) és alcalde de Prats de Lluçanès del 2019.
Músic de professió. Ha estat professor i director de l'Escola de Municipal de Música Josep Cirera i Armengol, i professor de l'Escola de Música i Arts del Lluçanès. Actua en solitari i en diferents formacions de música lleugera i de ball, és empresari de produccions musicals i de l'oci i també col·labora en el negoci que la família regenta a Prats. Tècnic especialista en Electrònica Industrial i, fruit del seu pas pel Conservatori Superior de Música del Liceu de Barcelona i per la Universitat de Barcelona, també és diplomat com a professor de Música.
En l'àmbit associatiu, ha estat membre de l'Associació de Mares i Pares d'Alumnes (AMPA) de l'Escola FEDAC Prats i de l'Institut Castell del Quer, membre del Consell Escolar Municipal, a més de participar en diferents iniciatives locals i culturals.
Ha estat cap de l'oposició en la legislatura 2015-2019 i és alcalde de Prats de Lluçanès des del 15 de juny de 2019. Bruch també exerceix de regidor d'Urbanisme, Via Pública, Bon Govern, Ocupació i Empresa.
Va revalidar l'alcaldia a les eleccions de 2023.

## Referències

* ↑ Lluçanès, Comunicació Ajuntament de Prats de. «Junts per Prats guanya les eleccions municipals amb un 41,58% dels vots», 27-05-2019. [Consulta: 20 novembre 2019].
* ↑ 324cat. «Municipals a Prats de Lluçanès: Bruch vol mantenir l'alcaldia de la nova capital de comarca», 09-05-2023. [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ «Composició del ple i del govern municipal». [Consulta: 20 novembre 2019].
# Rogério Mücke Ceni

Rogério Mücke Ceni (Pato Branco, Estat de Paraná, Brasil, 22 de gener de 1973) és un futbolista brasiler que juga de porter al São Paulo FC. Actualment és el porter més golejador de la història amb 131 gols, per sobre del paraguaià José Luis Chilavert, que va marcar 62 gols.

## Trajectòria
### Sinop FC

Va debutar com a futbolista l'any 1990 al Sinop FC, al final de temporada l'equip va guanyar el Campionat Matogrossense.

### São Paulo FC

Després de guanyar el Campionat Matogrossense amb el Sinop FC fitxa pel São Paulo FC. És suplent al São Paulo FC fins que el 1997 assumeix la titularitat. Amb l'equip tricolor fins ara ha aconseguit 5 Campionat paulista, 4 Campionat brasiler de futbol, 1 Torneig Rio-São Paulo, 3 Copa Libertadores, 2 Copes Intercontinentals, 2 Recopa Sudamericana, 1 Supercopa Sudamericana, 1 Copa Conmebol, 1 Copa Master de la Confederació Sud-americana de Futbol i 1 Copa Mundial de Clubs. El dia 27 de març de l'any 2011 en un partit contra el SC Corinthians, va marcar el gol 100 de la seva carrera amb un llançament de falta directe, el partit va acabar amb un resultat de 2-1.

### Selecció nacional

Amb la canarinha Rogério Ceni ha jugat 17 partits i ha participat en els Mundials del 2002 i del 2006.

## Referències

* ↑ «Rogerio Ceni Profile». Goal.Com. Arxivat de l'original el 2020-05-24. [Consulta: 14 juny 2014].
* ↑ «Todos os brasileiros - 2002» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Todos os brasileiros - 2006» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Eduardo Paolozzi

Eduardo Luigi Paolozzi (Leith, 7 de març de 1924 - 22 d'abril de 2005) va ser un professor Sir, KBE RA, escultor i artista escocès.

## Biografia

Paolozzi va néixer a Leith al nord d'Edimburg, fill gran d'immigrants italians. Va estudiar al Edinburgh College of Art el 1943, després breument en la St Martin 's School of Art el 1944, i després a la Slade School of Art de Londres entre 1944 i 1947. Poc després es va instal·lar a París, França.
Surrealista, Paolozzi va cridar l'atenció pública en els anys 1960 en produir diverses serigrafies. Paolozzi va ser el fundador de l'Independent Group, que és considerat com a precursor del moviment britànic pop art dels 60. El seu collage de 1947 I was a rich man's plaything, de vegades és etiquetat com la primera mostra real de l'art pop, tot i que ell ha descrit la seva obra com a surrealista. Posteriorment es faria més conegut com a escultor. Paolozzi és conegut per crear bastants estàtues realistes, però amb elements rectilinis (sovint cúbics) agregats o remoguts, o formes humanes desconstruïdes d'una manera cubista.
Paolozzi va ser professor d'escultura a diveres institucions com ara el College de Berkeley de la Universitat de Califòrnia, el Royal College of Art de Londres, la Fachhochschule de Colònia i l'Acadèmia de Belles Arts de Múnic.

## Publicacions

* Eduardo Paolozzi per Eduardo Paolozzi, Tate, London 1971 ASIN B00103A8RG
* Recurring themes per Eduardo Paolozzi Rizzoli (1984) ISBN 978-0847805730
* Metafisikal Translations per Eduardo Paolozzi, Lelpra, London 1962 ASIN B002MNOJQY

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.150. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 6 desembre 2014].
* ↑ Fitxa de l'obra a la web de la Tate

## Enllaços externs

* Reportatge a la BBC
# Toblerone

El toblerone és el nom de la marca comercial d'una rajola de xocolata comercialitzada des de 1990 per l'empresa Kraft. Él seu envàs té forma de prisma triangular i se sol vendre en botigues d'aeroports. El nom del producte és un acrònim resultant de la combinació del cognom Tobler amb la paraula italiana torrone (torró).

## Història

Els toblerones van ser creats per Theodor Tobler i Emil Baumann a Berna. Els van dissenyar amb xocolata amb llet i trossets d'ametlles i mel amb una forma triangular distintiva. Theodor Tobler va demanar una patent per al procés de fabricació de Toblerone a Berna el 1906.
La marca Toblerone va ser registrada com a marca el 1909, a l'Institut Federal de Propietat Intel·lectual de Berna. La companyia Tobler va ser independent durant molts anys. El 1970 la companyia Tobler va unir-se a Suchard per convertir-se en Interfood. Una fusió posterior amb la Jacobs la convertí en Jacobs Suchard. Kraft va adquirir la majoria de Jacobs Suchard, incloent-hi Toblerone, el 1990.

## Simbologia

La forma triangular de la muntanya del Matterhorn, als Alps suïssos, es creu que va inspirar a Theodor Tobler per a fer la forma del toblerone. No obstant això, d'acord amb els fills, la forma triangular s'inspirà en la forma piramidal en què les ballarines del Folies Bergère es van disposar al final d'un espectacle que Theodor havia vist. La imatge d'un os que està amagat al Matterhorn simbolitza la ciutat del seu origen.

## Vegeu també

* Xocolates Valor
* Xocolates Lacasa

## Referències

* ↑ Cult. Iconos de una generación (paper) (en castellà). Madrid: Edimat libros, 2008, p.273. ISBN 978-84-9794-079-5 [Consulta: 28 octubre 2014].
* ↑ (anglès) Patent del Toblerone (Berna, 1906)
* ↑ (anglès) Toblerone: 1909. Com va començar tot: Xocolata Tobler
* ↑ (anglès) Toblerone - Xocolata - El nostre secret Arxivat 2009-11-01 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Toblerone
* Història de l'embalatge del Toblerone
# Frank Vercauteren

Frank Vercauteren, conegut com a Franky Vercauteren, (Sint-Jans-Molenbeek, 28 d'octubre de 1956) és un exfutbolista belga de la dècada de 1980 i posteriorment entrenador.
Fou 63 cops internacional amb la selecció belga de futbol, amb la qual disputà els Mundials de 1982 i 1986 i l'Eurocopa de 1984. Pel que fa a clubs, defensà els colors del RSC Anderlecht amb qui guanyà dues Recopes europees, una Copa de la UEFA, i dues supercopes d'Europa. Més tard destacà al FC Nantes i Molenbeek.
Com a entrenador ha destacat al KV Mechelen, Anderlecht, la selecció belga, KRC Genk, o Krylia Sovetov Samara.

## Palmarès

Com a jugador

### Anderlecht

* Lliga belga de futbol:
** 1980-81, 1984-85, 1985-86, 1986-87
* Copa belga de futbol:
** 1975, 1976
* Supercopa belga de futbol:
** 1985, 1987
* Recopa d'Europa de futbol:
** 1975-76, 1977-78
* Copa de la UEFA:
** 1982-83
* Supercopa d'Europa de futbol:
** 1976, 1978
Com a entrenador

### Anderlecht

* Lliga belga de futbol:
** 2005-06, 2006-07
* Supercopa belga de futbol:
** 2006, 2007

### Genk

* Lliga belga de futbol:
** 2010-11
* Supercopa belga de futbol:
** 2011

### Krylia Sovetov

* Segona Divisió russa:
** 2014-15

## Referències

* ↑ Entrevista/biografia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a skynet.be(neerlandès)
* ↑ Perfil a footballdatabase.eu
* ↑ Genk pip Standard to Belgian title by Berend Scholten on UEFA.com
* ↑ «Франк Веркотерен - новый главный тренер "Крыльев Советов"» (en rus). FC Krylia Sovetov Samara. [Consulta: 9 abril 2017].
# Papamosques mugimaki

El papamosques de Mugimaki (Ficedula mugimaki) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) que habita els boscos d'Àsia oriental, criant al sud-est de Sibèria, Sakhalín, Mongòlia i nord-est de la Xina. Passa l'hivern al sud de la Xina, Sud-est asiàtic, Filipines i Indonèsia. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques mugimaki». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ Fitxa del papamosques de Mugimaki a Birdguides Arxivat 2012-11-08 a Wayback Machine. Rev. 09/01/2013 (anglès)
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 706. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Mugimaki Flycatcher. Ficedula mugimaki» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 26 juny 2022].
# Hong Sook-ja

    En aquest nom coreà, el cognom és Hong.
Hong Sook-ja (Seül, 15 de juliol de 1933) és una política, professora universitària, activista pels drets de la dona i escriptora sud-coreana. Va ser nomenada la primera dona diplomàtica de Corea del Sud i, més tard, es va convertir en la primera dona candidata a la presidència que es va presentar a les eleccions, en fer-ho en les primeres eleccions democràtiques del país en l'any 1987.

## Trajectòria

Es va graduar en la Universitat de Dongguk en 1955 i en la de Boston en 1958, després d'estudiar ciències polítiques i relacions internacionals. A continuació, va treballar per al ministeri d'Afers exteriors de Corea i es va convertir en la vicecònsol del Consolat de Corea a Nova York en 1965. Des de 1979 va ser professora en la universitat coreana que es va graduar. De 1986 a 1988 va ser presidenta del Consell Internacional de Dones.

## Candidatura a la presidència

L'11 de novembre de 1987, el Partit Socialdemòcrata va celebrar la seva 13a convenció provisional de nominació per a les eleccions presidencials i va triar a Hong com a candidata presidencial. D'aquesta manera, es va convertir en la primera dona candidata a la presidència en la constitució de la República de Corea.
El dia de la seva elecció com a candidata del Partit Socialdemòcrata, Hong va pronunciar un discurs en el qual va dir que «les presidentes crearan miracles polítics». També va prometre donar suport a les eleccions directes, però promovent el sistema de gabinet. Hong també va dir que encoratjaria a les ministres i promouria polítiques audaces per a l'alliberament de la dona. No obstant això, Hong va ser relegada pels altres candidats masculins, rebent poca atenció dels mitjans de comunicació. El 5 de desembre es va retirar de la carrera presidencial, explicant que mai havia tingut la intenció de convertir-se en presidenta de Corea. Era conscient que el Partit Socialdemòcrata no era prou gran i influent com per a convertir-la en presidenta de Corea del Sud, i també va reconèixer que no seria possible que fos elegida presidenta en la mesura en què Corea continuava sent una societat dominada pels homes. Hong va fer costat al candidat Kim Young-sam i va dir en un míting que «la principal tasca a la qual ens enfrontem ara és acabar amb la dictadura militar. Per a això, he decidit fer costat al candidat principal, sense tenir en compte les meves diferències ideològiques amb ell». No obstant això, Kim Young-sam va perdre davant el general Roh Tae-woo.

## Referències

* 1 2 «Hong Suk Ja: Pursuing Women's Rights in South Korea». [Consulta: 22 novembre 2016].
* ↑ Kim Wonhong: A study on the voting behavior of Korean Women after independence Arxivat 2005-11-04 a Wayback Machine.. 2001.
* ↑ 社民黨 대통령 후보 洪淑子씨 선출, 《동아일보》, 1987년 11월 11일
* ↑ ［박근혜 시대］ 朴, 최초의 '여성·부녀·독신' 대통령… 3번째 TK 출신, 《뉴스1》, 2012년 12월 19일