OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parque Nacional do Pantanal

El Parc Nacional del Pantanal és un parc nacional situat a sud-oest de Mato Grosso, un estat de Brasil. Amb 136.028,00 hectàrees, té l'objectiu de protegir i preservar tot ecosistema del pantanal, així com la seva biodiversitat, mantenint l'equilibri dinàmic i la integritat ecològica dels ecosistemas continguts en el Parc.
L'Àrea de Conservació del Pantanal és considerada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO on inclou el Parc Nacional.

## Geografia
### Clima

Amb característiques tropicals continentals, la temperatura mitjana varia entre 23 °C i 25 °C, amb precipitació anual mitjana de 1.000 mm. El règim de pluges és tropical, presentant l'època seca, de maig a setembre, i la plujosa, d'octubre a abril, essent que al desembre i febrer són considerats els mesos més plujosos.

### Relleu

El pantanal, com un tot, es caracteritza per una enorme superfície d'acumulació, de topografia bastant plana i freqüentment subjecta a les inundacions, estsent la xarxa de drenatgem comandada pel riu Paraguai.

### Vegetació

Es caracteritza per una àrea de tensió ecològica de contacte entre les regions fitoecológica de la Savana o "Cerrado" i de la Floresta Estacional Semidecídua. La cobertura vegetal és classificada per Savana Gramíneo-Lenyosa, Floresta Semidecídua Aluvial i Floresta Semidecídua de les Terres Baixes.

### Fauna

El Pantanal Matogrossense és un dels ecosistemes més productius de Brasil. Les condicions ambientals afavoreixen l'establiment d'una gran varietat de fauna. S'hi pot observar fauna terrestre (capibara, cérvol dels pantans, jaguatirica, lontra, cutia), aus (garça moura, garça blanca) i rèptils (coures, Caimans).
# Garin lo Brun

Garin lo Brun (fl. primera meitat del segle XII) fou un trobador occità. Se'n conserven dues composicions.

## Vida

No es conserven referències a aquest personatge en documents d'arxiu. La vida diu que era del Velay, del bisbat del Puy de Santa Maria. Tanmateix, sembla que els seus orígens estarien a Chastèlnòu de Randon i que el seu pare seria Garin de Randon. De totes maneres, el que diu la vida també pot estar basat en el fet que la família tenia possessions al Velay i ell podria haver-hi passat temps. Garin lo Brun ja hauria mort el 1162 quan el seu germà Guilhem de Randon fa una donació a l'Orde del Temple perquè es facin misses per la seva ànima.

## Obra

De Garin lo Brun es conserva una tençó fingida entre Meysura ("Mesura", entesa com a prudència, etc) i Leujayria ("Lleugeresa", entesa com a frivolitat, etc). Garin planteja els dilemes entre el que aconsella una i l'altra; Mesura i Lleugeresa no intervenen directament sinó que se'n parla en tercera persona (Meysura·m ditz "Mesura em diu", etc). En la tornada, aquesta tençó va adreçada a Eble de Sanhas.
També se'n conserva un ensenhamen de 650 versos hexasíl·labs adreçat a les dames amb indicacions sobre el seu comportament (E·l termini d'estiu). A això fa referència la vida quan diu fo bons trobaire, e fo a maltraire de las dompnas com deguesson captener. És un dels ensenhamens més antics, o el més antic, que s'hagi conservat.
La vida acaba dient que no feu versos ni cançons sinó només tençons, afirmació que es pot basar en el fet que l'única peça que s'ha conservat, a part de l'ensenhamen, és una tençó.
* (163,1) Nueyt e iorn suy en pessamen (tençó fictícia)
* E·l termini d'estiu (ensenhamen)

## Referències

* ↑ Vegeu Carapezza, pàg. 1
* ↑ "pro anima fratris mei Garini Bruni" citat per Carapezza, pàg. 1
* ↑ Aquesta forma, estranya en el gènere, ha provocat algunes confusions en els cançoners. Vegeu la il·lustració d'I en aquesta pàgina, que atribueix la tençó a "Garins lo Brus e Mesura", com si Mesura fos un altre trobador
* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Francesco Carapezza, Garin lo Brun "Nueyt e iorn suy en pessamen" (BdT 163.1), in Lecturae tropatorum 1, 2008 ISSN 1974-4374

## Repertoris

* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Garin lo Brun és el número PC 163]
* Guido Favati (editor), Le biografie trovadoriche, testi provenzali dei secc. XIII e XIV, Bologna, Palmaverde, 1961, pàg. 123
* Martí de Riquer, Vidas y retratos de trovadores. Textos y miniaturas del siglo XIII, Barcelona, Círculo de Lectores, 1995 p. 158-159 [Reproducció de la vida, amb traducció a l'espanyol, i miniatura del cançoner I]

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz

## Enllaços externs

* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-163/163%20-%20Garin%20Lo%20Brun.htm
* Edició de l'ensenhamen de Carl Appel
# Love on the Run

Love on the Run és una pel·lícula estatunidenca dirigida per W.S. Van Dyke, estrenada el 1936. El rodatge es va desenvolupar del 19 d'agost al 12 de setembre de 1936 als estudis Metro-Goldwyn-Mayer situats a Culver City. Clark Gable va retrobar Franchot Tone, que havia treballat amb ell a Rebel·lió a bord (1935). Forma la parella principal amb Joan Crawford: es tracta de la seva sisena pel·lícula junts, en rodaran set en total.

## Argument

Comèdia d'aventures, la pel·lícula segueix les peripècies d'una rica i cèlebre jove dona que fuig del seu propi matrimoni i d'un periodista. L'acció arrenca a Londres on dos periodistes discuteixen: l'un (Clark Gable) marxa a cobrir el matrimoni d'una celebritat, l'altre (Franchot Tone), el vol de prova d'un baró, boig per aviació. Res no passa com estava previst. La jove (Joan Crawford) fuig abans del seu matrimoni, renunciant a un promès massa interessat pels seus diners. Clark Gable l'ajuda llavors i vola amb ella a bord de l'avió amagat del baró. L'avió aterra a França i mentrestant descobreixen els documents d'espionatge: saben d'ara endavant que el baró i la seva dona els perseguiran. Clark Gable enreda Joan Crawford en una carrera boja, tot dissimulant-li la seva identitat.

## Repartiment

* Joan Crawford: Sally Parker
* Clark Gable: Michael 'Mike' Anthony
* Franchot Tone: Barnabus W. 'Barney' Pells
* Reginald Owen: el baró Otto Spandermann
* Mona Barrie: la baronessa Hilda Spandermann
* Ivan Lebedeff: el príncep Igor
* Charles Judels: el tinent de policia
* William Demarest: l'editor Lees Berger
* Donald Meek: el tutor del palau de Fontainbleau
* Frank Puglia (no surt als crèdits): un criat
# Moisès (desambiguació)

Moisès (desambiguació) és el nom dels següents personatges:
* Moisès, patriarca d'Israel.
* Moisès de Roma, màrtir a Roma al 251.
* Moisès el Negre, sant d'origen africà.
# Macruroplus potronus

Macruroplus potronus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30,1 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu fins als 200 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Patagònia xilena.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ BioLib (castellà)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Nakamura, I., T. Inada, M. Takeda i H. Hatanaka, 1986. Important fishes trawled off Patagonia. Japan Marine Fishery Resource Research Center, Tòquio. 369 p.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Meille

Meille fou el nom d'una senyoria de Suïssa que van posseir els senyors de Grailly.
Deriva del lloc de Praz Melley a la comuna de Saint-Martin (Friburg), i al seu torn derivat de la paraula Melley, que és un pomer salvatge. Apareix escrit com Maillyz, Maylle, Maille, Maylle, Meillie i Meille.
# Jedó

Jedó (hebreu: עדו) va ser un profeta hebreu testimoni del cisma d'Israel, quan es va dividir el país entre Jeroboam, cap de deu tribus i fundador del Regne d'Israel, i Roboam, fill de Salomó que es quedà amb el Regne de Judà, que formaven les tribus de Judà i Benjamí.
Se li atribueix una Crònica dels regnats de Roboam i d'Abies, i se l'identifica amb Jedó el Vident, que va deixar un escrit sobre les seves visions relatives als regnats de Salomó i Jeroboam. En tenim noticia a través dels Llibres de Cròniques.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 173. ISBN 8481641618.
# Jeepster Records

Jeepster Records és una discogràfica britànica amb base a Londres, que ha publicat àlbums de grups de pop com Belle & Sebastian, Salako, Looper, The Gentle Waves i Snow Patrol.

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
# Jeenyo United Football Club

El Jeenyo United Football Club és un club de Somàlia de futbol de la ciutat de Mogadiscio.
El club va ser fundat el 1948 com a SC Genio Officina. Molts dels jugadors venien de la Societa' Calcio Mogadiscio i Amaruini. La temporada 1953-54 adoptà el nom Lavori Publici. L'any 1990 desaparegué, essent reviscolat l'11 de març de 2012.

## Palmarès

* Lliga somali de futbol:
** 1952, 1959-60, 1969, 1970, 1971, 1980-81
* Copa somali de futbol:
** 1977, 1980, 2014, 2016
* Supercopa somali de futbol:
** 2014

## Referències

* ↑ Campionato di Calcio 1953/54 RSSSF
* ↑ Somali Federation buoyed by Jeenyo United FC relaunch BBC Sport, 14 March 2012
* ↑ Jeenyo United FC alchetron.com
* ↑ «Somalia Champions». RSSSF.
* ↑ «Somalia Cup Winners». RSSSF.
# Isomorfisme musical

A matemàtiques, el isomorfisme musical és un isomorfisme entre el fibrat tangent $TM$ i el fibrat cotangent $T^{*}M$ d'una varietat riemanniana, que ve induït per la seva mètrica.

## Introducció

Una mètrica g en una varietat riemanniana M és un camp tensorial $g\in {\mathcal {T}}_{2}(M)$ que és simètric, no degenerat i definit positiu. En fixar un dels dos paràmetres com un vector $v_{p}\in T_{p}M$, s'obté un isomorfisme de espais vectorials:
    ${\hat {g}}_{p}:T_{p}M\longrightarrow T_{p}^{*}M$
definit per:
    ${\hat {g}}_{p}(v_{p})=g(v_{p},-)$
és a dir,
    $\langle {\hat {g}}_{p}(v_{p}),\omega _{p}\rangle =g_{p}(v_{p},\omega _{p})$
Globalment,
    ${\hat {g}}:TM\longrightarrow T^{*}M$
és un difeomorfisme.

## Motivació per al nom

L'isomorfisme ${\hat {g}}$ i la seva inversa ${\hat {g}}^{-1}$ s'anomenen isomorfismes musicals perquè pugen i baixen els índexs dels vectors. Per exemple, un vector de TM s'escriu com $\alpha ^{i}{\frac {\partial }{\partial x^{i}}}$ i un covector com $\alpha _{i}dx^{i}$, així que l'índex i puja i baixa en $\alpha$ de la mateixa manera que els símbols sostingut ($\sharp$) i bemoll ($\flat$) pugen i baixen un semitò.

## Gradient

Els isomorfismes musicals es poden utilitzar per definir el gradient d'una funció diferenciable sobre una varietat riemanniana M com a:
    $\nabla f=\mathrm {grad} \;f={\hat {g}}^{-1}\circ df=(df)^{\sharp }$

## Vegeu també

* Llei de pujar o baixar índexs (tensors)
# 136

El 136 (CXXXVI) fou un any de traspàs començat en dissabte del calendari julià.

## Esdeveniments

* Hadrià, emperador romà, refunda Jerusalem com Èlia Capitolina, n'expulsa els jueus i emprèn altres mesures per desjudeïtzar Síria Palestina en represàlia per la revolta de Bar Kokhebà.

## Referències

* ↑ Melton, 2014, «136».

## Bibliografia

* Melton, J. G. Faiths Across Time: 5,000 Years of Religious History (en anglès). Volum 1. ABC-CLIO, 2014. ISBN 978-1-61069-025-6.
# 1257
## Esdeveniments

* Fi de l'era Kōgen al Japó
* Convocatòria de les Corts Catalanes a Lleida

## Referències

* ↑ Benito i Monclús, Pere. Senyoria de la terra i tinença pagesa al Comtat de Barcelona, segles XI-XIII. Editorial CSIC, 2003, p. 425. ISBN 8400081927.
# Javier Horacio Pínola

Javier Pinola (Olivos, 24 de febrer de 1983) és un futbolista argentí, que ocupa la posició de defensa.
Comença a destacar al Chacarita Juniors del seu país natal, on juga 45 partits i marca un gol. El 2002 fitxa per l'Atlètic de Madrid, que primer l'incorpora al seu filial i després el fa debutar a primera divisió. Tot i això, no acaba de tindre massa fortuna al conjunt matalasser, on només apareix en dos partits.
Entre 2004 i 2005 juga de nou al seu país, al Racing Club, tot recuperant la titularitat. A partir del 2005 retorna al continent europeu, ara a l'1. FC Nuremberg de la Bundesliga alemanya.
Ha estat internacional amb la selecció argentina en una ocasió.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# 37è Festival Internacional de Cinema de Moscou

El 37è Festival Internacional de Cinema de Moscou es va celebrar entre el 19 i el 26 de juny de 2015. El jurat de la secció principal de la competició fou presidit pel realitzador francès Jean-Jacques Annaud. Las pel·lícula búlgara Karatsi d'Ivaylo Hristov va rebre el Jordi d'Or.

## Jurat

* Jean-Jacques Annaud ( França - President)
* Jacqueline Bisset ( Regne Unit)
* Fred Breinersdorfer ( Alemanya)
* Andrew Vajna ( Hongria)
* Aleksei Fedortxenko ( Rússia)

## Pel·lícules en competició

Les següents pel·lícules foren seleccionades per la competició:
| Pel·lícula | Director | País |
| Karatsi | Ivaylo Hristov | Bulgària |
| Armi elää! | Jörn Donner | Finlàndia |
| Arventur | Irina Evteeva | Rússia |
| Kimi wa iiko | Mipo Oh | Japó |
| Enklava | Goran Radovanovic | Alemanya, Sèrbia |
| Los héroes del mal | Zoe Berriatúa | Espanya |
| Milyy Khans, dorogoy Pyotr | Aleksandr Mindadze | Alemanya, Rússia |
| Orlean | Andrey Proshkin | Rússia |
| Rosita | Frederikke Aspöck | Dinamarca |
| The Road | Rana Salem | Líban |
| Darya va mahi parande | Mehrdad Ghafarzadeh | Iran |
| Toll Bar | Zhasulan Poshanov | Kazakhstan |

## Premis

* Jordi d'Or: Karatsi, d'Ivaylo Hristov
* Premi Especial del Jurat: Irina Evteeva, per Arventur
* Jordi de Plata:
** Millor Criector: Frederikke Aspöck per Rosita
** Millor Actor: Yerkebulan Daiyrov per Toll Bar
** Millor Actriu: Elena Lyadova per Orlean
* Premi Especial per una contribució especial al món del cinema: Jean-Jacques Annaud
* Premi Stanislavsky: Jacqueline Bisset

## Referències

* ↑ (anglès) «Festival international du film de Moscou (2015)». Festival Internacional de Cinema de Moscou (MIFF). Arxivat de l'original el 2015-09-11. [Consulta: 7 juliol 2019].
* ↑ MIFF. «37th Moscow Film Festival Competition Program». [Consulta: 5 octubre 2015].
* ↑ 'Losers' triumphs at Moscow International Film Festival, screendaily.com, 26 de juny de 2015

## Enllaços externs

* Festival Internacional de Cinema de Moscou: 2015 a Internet Movie Database
# Jean-Denis Attiret

Jean-Denis Attiret (Dole, França, 31 de juliol de 1702 - Pequín 8 de desembre de 1768), jesuïta missioner i pintor francès a la cort imperial de l'emperador Qianlong de la dinastia Qing.

## Biografia

Va nàixer en una família de tradició artística i va iniciar-se en l'art de la pintura en el taller del seu pare i posteriorment va anar a estudiar a Roma. L'any 1735 va ingressar a la Companyia de Jesús a Avinyó. Després de dos anys de noviciat el 8 de gener de 1738 va sortir del port de An Orient cap a la Xina on va arribar el 7 d'agost de 1738. El 1739 l''emperador Qianlong el va nomenar "pintor oficial de la Cort", on va treballar a les ordres d'un altra jesuïta pintor, l'italià Giuseppe Castiglione. Durant 31 anys al palau imperial va participar en grans projectes de decoració dels palaus d'estiu i l'ampliació de l'Antic Palau d'Estiu, originàriament anomenats Jardins Imperials (un Palau de Versalles en miniatura) on hi van col·laborar Castiglione i el jesuïta i astrònom francès Michel Benoist.
Attiret va pintar més de 200 retrats dels membres de la cort i també obres de caràcter religiós.
Attiret va adoptar el nom xinès de Wang Zhi Cheng, i més tard gràcies a l'amistat amb l'emperador va rebre el títol de "mandarí de 3ª classe".

## Referències

* 1 2 3 4 {{format ref}} http://www.opusmang.com La dynastie Qing et les peintres jésuítes]» (en francès), 9 d'octubre de 2011. [Consulta: octubre 2015].
* 1 2 «Jean-Denis Attiret un jésuite dolois du XVIIIe siècle à la cour de l'empereur de Chine» (en francès). [Consulta: octubre 2015].
* ↑ Chaussende, Damien. La Chine au XVIIIe siècle (en francès). Paris: Les Belles Lettres, 2013. ISBN 978-2-251-41051-7.
* 1 2 Dehergne S.J., Joseph «Répertoire des jésuites de Chine de 1552 à 1800.» (en francès). Bibliotheca Instituti Historici S.J. [Roma], XXXVII, 1973.
* ↑ «Entre la Cine et l'Europe: l'ouvre de Jean-Denis Attiret (1702-1768) missionaire et peintre à la cour de Chine» (en francès), 20-01-2015. [Consulta: octubre 2015].
* ↑ Li, Lillian M. «The Garden of Perfect Brightness-2» (en anglès), 2012. [Consulta: abril 2018].

## Bibliografia

* Leang, Christine. Embarquement pour la Chine: Histoires et destinées françaises dans l'Empire du Milieu. Ed. Pacifica, Paris 2013. ISBN 978-2-91-657813-2
* Beurdeley, Michel. Peintres Jésuítes en Chine au XVIIIe siècle. Ed. Anthese
* Dary, Anne, Gaulard, Bénédicte et Scheck. Catherine. Jean-Denis Attiret. Un dolois du XVIIIe siècle à la cour de l'empereur de Chine. ISBN 978-2-910598-18-1
* ↑ Lettres édifiantes et curieuses des jésuites de Chine : 1702-1776. París: Desjonquères, 2002. ISBN 2-84321-038-0.
# Jean Déré

Jean Déré (Niort, 23 de juny de 1886 - Mayenne, 6 de desembre de 1970) va ser un organista i compositor francès.

## Biografia

Jean Déré fou fortament influenciat des de la infància per un univers musical, va mostrar molt aviat un do per la música. Ingressant al Conservatori Nacional de Música de París als 11 anys, va obtenir medalles a les classes de Massenet i Widor.
Esdevingut professor i compositor a Niort, després a París, guanyà el Prix de Rome el 1919. Dedicant-se a l'ensenyament del contrapunt i de la fuga, el 1933 esdevingué un dels pioners de la retransmissió de grans concerts a la ràdio amb Igor Stravinski. De 1937 a 1956 va ser professor d'harmonia i teoria musical al Conservatori Nacional de Música de París. Va ser professor de Jacques Loussier.
És autor de peces per a piano, per a violí, per a orquestra i d'una òpera Le Mirage. També és autor de música de cinema, en particular Kœnigsmark (1923) i La Croisière jaune (1934).
Cavaller de la Legió d'Honor, va morir a Notre-Dame Saint-Jean a la comuna de Sainte-Suzanne (Mayenne) el 6 de desembre de 1970.
Un concert excepcional organitzat per l'associació "Musiques pour tous et la commune" va ser dedicat a la seva obra i als músics durant la Gran Guerra, a càrrec de Frédéric Borsarello i el trio Thalberg, el 17 de maig de 2015 a Sainte-Suzanne en el marc del Centenari de la guerra 1914-1918.

## Referències

* ↑ «N° de Notice : c-331135» (en francès). French Archives Nationales. [Consulta: 7 juliol 2024].
# Joaquim Nin i Tudó

Joaquim Nin i Tudó (Tarragona, 20 de desembre de 1843 - Barcelona, juny de 1919) va ser un militar, pedagog i escriptor català. Era germà del pintor Josep Nin i Tudó, pare del compositor Joaquim Nin i Castellanos, de l'Angela Nin i Castellanos i avi de l'escriptora Anaïs Nin i de l'aviador Guillermo Xuclà Nin.
Fou fill del militar Joaquim Maria de Nin i Güell (1817-1889), natural de Tarragona, i de Maria Anna Tudó i Sansalvador (1821-1886), de Móra la Nova.
Nin començà la carrera militar i l'any 1868 l'enviaren a Cuba, on va viure 12 anys. El 1878 va assolir el grau d'alferes de cavalleria i el 1883 es va llicenciar. Aquest mateix any, amb 40 anys, va abandonar l'exèrcit i es va establir a Barcelona, on es va dedicar a fer de mestre i a dirigir una escola. Va escriure en llengua castellana. Són seus els títols: Cartilla de moral para los niños (1877), Bellezas de la literatura española (1879), Colección de autógrafos (1880), Tratado de dibujo (1880), Para la mujer (1881) i Álbum de historia sagrada, Nociones de historia de España, Caridad y resignación i Poesías y pensamientos (1885). Paral·lelament va escriure articles en revistes catalanes i cubanes.
Es va casar amb la cubana de Camagüey Àngela Castellanos Perdomo.

## Referències

* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 23 maig 2020].
* ↑ «Joaquim Nin i Tudó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Registre de Defuncions de l'Ajuntament de Barcelona, defunció de Joaquim Maria Nin i Güell, any 1889, número de registre 5800. Joaquim Maria de Nin i Güell va morir el 13 d'agost de 1889.
* ↑ Registre de Defuncions de l'Ajuntament de Barcelona, any 1886, número de registre 5746. Anna Tudó va morir el 17 de setembre de 1886.
* ↑ «CARTA DE BARCELONA – D'Anaïs Nin a la cort portuguesa de Joan III o “El cistell de les cireres” – por Josep A. Vidal». A viagem dos argonautas. [Consulta: 14 gener 2015].
# Janusz Morgenstern

Janusz "Kuba" Morgenstern (Mikulińce, vora Ternòpil, actualment Ucraïna, 16 de novembre de 1922 – Varsòvia, 6 de setembre de 2011) va ser un director i productor de cinema polonès.
Va néixer en el si d'una família de jueus polonesos. El 1954 es va graduar a l'Escola Nacional de Cinema de Łódź. Va començar la seva carrera com a assistent d'Andrzej Wajda a Kanał el 1957. Va actuar com a segon director a Lotna, Pokolenie i Popiół i diament del propi Wajda (1958).
Durant els anys 1960 va treballar a la televisió polonesa, on esdevingué popular gràcies a l'èxit dels seus fulletons Stawka większa niż życie (codirigit amb Andrzej Konic, sèrie de 18 episodis que narra les aventures de Hans Kloss, oficial d'intel·ligència polonès amb uniforme de l'Abwehr durant la Segona Guerra Mundial), Kolumbowie i Polskie drogi. També va adaptar per televisió peces de teatre com Arsenic and Old Lace de Joseph Kesselring.
A partir de 1990 es va dedicar essencialment a la producció.

## Filmografia

* 1954: Rzodkiewki
* 1960: Przygoda w terenie
* 1960: Do widzenia, do jutra
* 1961: Ambulans (curtmetratge)
* 1962: Jutro premiera
* 1963: Dwa żebra Adama
* 1964: Życie raz jeszcze
* 1965: Potem nastąpi cisza
* 1967-1968: Stawka większa niż życie (sèrie de televisió)
* 1967: Jowita
* 1970: Kolumbowie (sèrie de televisió)
* 1972: Dama pikowa
* 1972: Trzeba zabić tę miłość
* 1974: S.O.S. (sèrie de televisió)
* 1976: Polskie drogi (sèrie de televisió)
* 1979: Godzina "W"
* 1980: Mniejsze niebo
* 1986: Legend of the White Horse
* 2000: Żółty szalik
* 2009: Mniejsze zło

## Referències

* ↑ FILMPOLSKI.PL Janusz Morgenstern
* ↑ tvp.pl. «Reżyser, który szeptał – wspomnienie o Januszu Morgensternie» (en polonès), 2012. [Consulta: 11 febrer 2017].
* ↑ «Rok temu zmarł Janusz Morgenstern» (en polonès). polskieradio.pl, 2012. [Consulta: 11 febrer 2017].