OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fronimi d'Agde

Fronimi (Fronimius) fou bisbe d'Agde entre vers el 569 i el 585. Era tingut un religiós de notable mèrit i molt ben considerat i estimat. Era natiu del Berry però s'havia establert a la Septimània feia ja uns quants anys el 569.
El rei visigot Liuva I (568- 572) el va promocionar per obtenir l'elecció com a bisbe però més tard el seu germà Leovigild el va perseguir a causa del fet que Fronimi havia participat en el reafermament de la fe catòlica per part d'Ingunda, filla de la reina Brunilda d'Austràsia i germana del rei Khildebert II, que havia convertit al seu marit Hermenegild, fill de Leovigild. Inicialment el rei li va causar tota classe de molèsties i li va provocar diversos conflictes amb l'objecte d'obligar-lo a abandonar la seva seu, però el bisbe es va mantenir ferm. Llavors Atanagild va enviar un assassí a sou a Agde per matar a Fronimi, però aquest fou advertit i va fugir de la diòcesi (vers 580) anant a la part franca de les Gàl·lies on fou ben rebut pels bisbes francs; després va passar a la cort del rei Khildebert II que el va fer elegir bisbe de Vence vers 590, uns nou anys després de la seva sortida d'Agde.

## Vegeu també

* Llista de bisbes d'Agde.

## Bibliografia

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Horta (amanida)

Horta (χόρτα) o horta vrasta (χόρτα βραστά) és una amanida grega a base de verdures bullides.

## Etimologia

La paraula horta (χόρτα) és una transliteració en plural del grec modern de la paraula χόρτο, que significa herbes o verdures, especialment del tipus lletsons.

## Ingredients i preparació

Es prepara a base d'una barreja de fulles verdes de plantes comestibles. N'hi ha unes 80; cal destacar:
* Borratja o borraina (Borago officinalis)
* Bleda silvestre (Beta vulgaris subsp. maritima)
* Citró, herba groga o ravenissa negra (Hirschfeldia incana)
* Col verda (Brassica oleracea var. sabellica)
* Dent de lleó o llumenetes (Taraxacum officinale)
* Fonoll o fenoll (Foeniculum vulgare)
* Lletsó d'hort o llicsó (Sonchus oleraceus)
* Mostassa borda o mostalla borda (Sinapis arvensis)
* Morella vera (Solanum nigrum)
* Sarró o espinac de muntanya (Chenopodium bonus-henricus)
* Taperera (Capparis spinosa)
* Xicoira (Cichorium intybus)
Les combinacions depenen de la família, del lloc i de l'època de l'any. És un costum de la Grècia rural sortir al camp a collir fulles comestibles com qui va a buscar bolets.
Després de bullir les fulles es llença l'aigua i es deixen refredar mentre es posen a escórrer. Horta és un plat de color verd molt fosc que es serveix fred amanit amb oli d'oliva i suc de llimona. Els grecs gaudeixen d'aquest plat com a complement d'altres plats locals.

## Vegeu també

* Amanida grega
* Llista de plantes de fulla comestible
* Preboggion

## Referències

* Horta Vrasta: Boiled Leafy Green Salad Arxivat 2009-02-20 a Wayback Machine. (anglès)
* Senyora a un restaurant grec menjant horta
# Antena de Oro 2001

La XXIX Edició dels Premis Antena de Oro, entregats el 16 de juny de 2001 a l'Hipòdrom de la Costa del Sol a Mijas encara que corresponents a 2000 foren els següents:

## Televisió

* Alfredo Urdaci i Jesús Álvarez per Telediario.
* Concha García Campoy, per La gran ilusión.
* Agustín Bravo, per Bravo por la tarde.
* Club Megatrix.
* El Mundo TV.

## Ràdio

* Julio César Iglesias
* Manuel Antonio Rico
* Elena Markínez, per Un mundo sin barreraas.
* A toda radio, d'Onda Cero.
* Antonio Martín Benítez per La hora de Andalucía, a Canal Sur Radio
* Luis del Val Velilla per Hoy por hoy.

## Trajectòria professional

* Narciso Ibáñez Serrador
* María Teresa Campos
* José Hernández Vicente

## Extraordinari

* Luis del Olmo.

## Referències

* ↑ Premios Antena de Oro, El País, 16 de juny de 2001
* ↑ Entregadas las Antenas de Oro a los protagonistas de Radio y TV, ABC, 22 de març de 2001
# Joaquín José Marín Ruiz

Joaquín José Marín Ruiz (Fernán Núñez, Còrdova, 24 de setembre de 1989), més conegut com a Quini, és un futbolista professional andalús que juga com a defensa central per l'APS Atromitos.

## Carrera futbolística

Quini va jugar els seus primers anys sènior en el futbol aficionat, jugant com a davanter. La temporada 2011–12 va debutar com a professional, a la Segona divisió B, jugant regularment pel club local Lucena CF, jugant ja com a migcampista.
El 12 de juny de 2012, Quini va ingressar al Reial Madrid Castella de la segona divisió, amb un contracte per dos anys. Hi va debutar el 25 d'agost, jugant deu minuts en una victòria per 3–2 a casa contra el FC Barcelona B. Fou reconvertit amb èxit a defensa per l'entrenador Manolo Díaz, durant la temporada 2013–14.
L'11 de juny de 2014, Quini va signar un contracte per tres anys amb el club Rayo Vallecano de La Liga. Va jugar el seu primer partit a la màxima categoria el 25 d'agost, disputant els 90 minuts en un empat 0–0 a casa contra l'Atlètic de Madrid.
Quini va fitxar pel Granada CF per tres temporades del 28 de juny de 2017, després que el seu contracte expirés. Va jugar 31 partits, amb un gol, en la temporada del retorn a primera.
Quini va estar-se la major part de la temporada 2019–20 sense jugar, a causa d'una lesió de genoll.

## Referències

* ↑ «Quini, del Antequera, nueva incorporación del Lucena CF» (en castellà). Minuto 90, 27-06-2011. [Consulta: 27 novembre 2014].
* ↑ «Quini ficha por el Castilla para las dos próximas campañas» (en castellà). Diari AS, 12-06-2012. [Consulta: 20 juny 2014].
* ↑ «RM Castilla starts preseason». Reial Madrid C.F, 18-07-2012. [Consulta: 20 juny 2014].
* ↑ «Real Madrid Castilla 3–2 Barcelona B: La Fábrica merengue sonroja a La Masía blaugrana» (en castellà). Goal.com, 25-08-2012. [Consulta: 20 juny 2014].
* ↑ «Quini, el dueño del lateral derecho del Castilla». Diario Bernabéu, 04-02-2014. [Consulta: 27 novembre 2014].
* ↑ «Quini nuevo jugador del Rayo» (en castellà). Rayo Vallecano, 11-06-2014. Arxivat de l'original el 7 de març 2016. [Consulta: 20 juny 2014].
* ↑ «Atletico draw blank against Rayo». ESPN FC, 25-08-2014. [Consulta: 27 novembre 2014].
* ↑ «Comunicado | Quini ficha por el Granada CF por tres temporadas» (en castellà). Granada CF, 28-06-2017.
* ↑ Navarro, Antonio «Quini alcanza los 50 partidos de liga con el Granada» (en castellà). Ideal, 18-09-2019.
* ↑ Aguilera, Javier. «Quini ya ve la luz al final del túnel» (en castellà). Granada Hoy, 16-05-2020.

## Enllaços externs

* Joaquín José Marín Ruiz a BDFutbol
* Joaquín José Marín Ruiz, Fitxa a Soccerway
# SPS

SPS té els següents significats:
* Sindicat de Professors de Secundària, sindicat d'educació de Catalunya, integrat a l'ASPEPC-SPS
* Partit Socialdemòcrata de Suïssa (del nom en alemany Sozialdemokratische Partei der Schweiz), partit polític de Suïssa
* Sozialdemokratische Partei Südtirols, partit polític de Tirol del Sud
* Su Populu Sardu, partit polític de Sardenya
* Partit Socialista de Sèrbia (del nom en serbi Socijalistička Partija Srbije), partit polític de Sèrbia
* Partit Patriòtic Serbi (del nom en serbi Srpska Patriotska Stranka), partit polític serbi de Bòsnia i Hercegovina
* Unió de Forces de Dreta (del nom en rus Союз Правых Сил), partit polític de Rússia
* San Pedro Sula, segona ciutat més gran d'Hondures
* Sahara Press Service, agència de premsa oficial de la República Àrab Sahrauí Democràtica
* Super Proton Synchrotron, accelerador de partícules circular del CERN
* Service Propulsion System, sistema de propulsió del mòdul de comandament i servei Apollo
* Satèl·lit d'energia solar (del nom en anglès Solar Power Satellite), sistema d'obtenció d'energia solar espacial
* Subtitulació per a persones sordes, tipus de subtítols especials per a persones sordes
# Font pública (Capçanes)

La Font pública és una font de Capçanes (Priorat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Conjunt format per una arcada de mig punt adovellada que arrenca d'impostes, i que constitueix l'accés a dues aixetes i una pica de 1,8 m de llargada, adossades a la paret de la casa nº2 del carrer de la Font. Tot el fons és revestit de pedra. Les aixetes proporcionen sengles raigs d'aigua de forma contínua.

## Història

El dia del Dijous Sant del 1916 es va inaugurar, per la Societat d'Aigües Potables, la primera font del poble, a la Plaça de l'Església. Com que alguns habitants del pobles es van negar a pagar les quotes i derrames previstes per a la construcció, i els aldarulls populars augmentaren amb el temps, donant lloc, pel que sembla, a fets desagradables en extrem, hom va decidir, passats els anys, i en vista que la situació no canviava, de suprimir la font de la plaça - de lliure accés - i bastir-ne una altra dins el mur d'una casa particular, la qual cosa evitaria que tothom prengués sense permís. Així, el 1932, es construí aquesta font, encara en ús.

## Referències

* 1 2 «Font pública». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Font pública». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Front

«Front» té aquests significats:
* Front (anatomia), part superior de la cara
* Front o façana, part davantera d'un edifici
* Front (meteorologia) és la frontera entre dos sistemes climàtics diferents.
* Front polític definició assumida per determinats grups o organitzacions polítiques, amb un sentit similar a moviment, lliga o partit.
* Front (Torí), municipi de la província de Torí (Piemont).
* front (militar) línia on es troben i lluiten dos o més exèrcits enemics; se l'anomena així perquè els soldats que estan lluitant es troben davant dels altres membres de l'exèrcit.
* Front (Exèrcit Soviètic), durant la Segona Guerra Mundial, els grups d'exèrcits eren anomenats En l'actualitat, els historiadors es refereixen a aquestes unitats militars com a fronts soviètics, per no confondre'ls amb el terme front militar.
* Front per a l'Alliberament de Palestina
Viccionari
# Pas Pichachén

El Pas Pichachén (castellà: Paso Pichachén) és un coll fronterer entre les repúbliques de Xile i Argentina, situat en la serralada dels Andes a una altura de 2.060 metres sobre el nivell mitjà del mar. Uneix la VIII Regió del Bío-Bío, Xile amb la Província del Neuquén, Argentina.

## Galeria

* Pas Pichachén, costat argentí.
* Pas Pichachén, costat xilè.
* La Laguna del Laja

## Referències

* ↑ «Pasos fronterizos» (en castellà). Ministerio de Relaciones Exteriores de Chile. Arxivat de l'original el 2015-07-10. [Consulta: 6 març 2015].
* ↑ «Paso Internacional Pichachén» (en castellà). Gendarmeria Nacional Argentina. [Consulta: 6 març 2015].
# Arminoïdeus

Els arminoïdeus (Arminoidea) són una superfamília de gastròpodes nudibranquis. Arminoidea és l'única superfamília dins del clade Euarminida.

## Famílies

Un estudi publicat l'any 2000, va demostrar que l'Arminoidea és un grup parafil·lètic.
Arminoidea conté dues famílies:
* Família Arminidae
* Família Doridomorphidae

## Referències

* ↑ Charles F. Sturm, Timothy A. Pearce, Ángel Valdés. The Mollusks: A Guide to Their Study, Collection, and Preservation. Universal-Publishers.com, 2006. ISBN 1-58112-930-0.
* ↑ Wägele H. & Willan R. C. «Phylogeny of the Nudibranchia». Zoological Journal of the Linnean Society, 1, 1, 01-09-2000, pàg. 83–181. DOI: 10.1111/j.1096-3642.2000.tb02196.x.
* ↑ Plantilla:Bouchet 2005
# Marta Royo Espinet

Marta Royo Espinet (Barcelona, 1970) economista i publicitària formada a la Universitat de Barcelona, EADA i a ESADE. És professora del Grau de Comunicació de UOC.
Ha treballat en agències internacionals com Publicis, TBWA i Saatchi and Saatchi. És fundadora de Mosaiking Comunicació (2011) i autora del llibre "Aroma de marca", de Cossetània edicions (2018).
Col·labora en diversos mitjans de comunicació escrits i audiovisuals, explicant la seva experiència com emprenedora i parlant d'imatge, publicitat i comunicació, entre ells Betevé, Ràdio 4, Catalunya Ràdio i al blog del diari Ara.

## Publicacions

"Aroma de marca", de Cossetània edicions (2018).

## Referències

* ↑ «Marta Royo Espinet: «Hay que perder el miedo a la publicidad»». El Periódico de Cataluña, 02-05-2013.
* ↑ ««Catalan connections with Marcela Topor»». El Punt Avui, 14-02-2018.
* ↑ ««‘Anem de marques'»». Betvé, 13-02-2018.
* ↑ «Directe 4.0 - "ADR Emprenedors" i a "Música 4.0"». RTVE, 08-05-2014.
* ↑ «Revolució 4.0». Catalunya Ràdio.
* ↑ «2 minuts i ARA tornem». Diari Ara. Arxivat de l'original el 2018-08-05 [Consulta: 5 agost 2018].
* ↑ ««‘Aroma de marca’»». Mosaiking Comunicació.

## Enllaços externs

* Marta Royo Espinet - Lloc web oficial
# Carioferina

Les carioferines, en anglès: Karyopherins, són un grup de proteïnes implicades en el transport protic de molècules entre el citoplasma i el nucli cel·lular, de les cèl·lules eucariotes. L'interior del nucli s'anomena carioplasma (o nucleoplasma). Generalment el transport mediat per carioferines ocorre a través del porus nuclear La majoria de les proteïnes requereixen les carioferines per travessar el porus nuclear.
Les carioferines poden actuar com importins (és a dir ajudant les proteïnes a entrar al nucli) o exportins (és a dir, que ajuden les proteïnes a sortir del nucli). Pertanyen al The Nuclear Pore Complex Family en la classificació transporter classification database (TCDB).

## Gens humans en la família carioferina

* KPNA1
* KPNA2
* KPNA3
* KPNA4
* KPNA5
* KPNA6
* KPNB1
* CRM1

## Imatges addicionals

* El cicle Ran-GTP

## Referències

* ↑ http://www.tcdb.org/search/result.php?tc=9.A.14

## Enllaços externs

* «Carioferina» (en anglès). Medical Subject Headings.
* Illustrations at berkeley.edu Arxivat 2020-02-20 a Wayback Machine.
* Karyopherin animations Arxivat 2009-02-07 a Wayback Machine.
* Karyopherin illustrations Arxivat 2009-02-07 a Wayback Machine.
* 3D electron microscopy structures of exportin from the EM Data Bank(EMDB)
# Valeri del Bierzo

* Per a altres significats, vegeu «Sant Valeri».
Valeri del Bierzo o d'Astorga (Astorga, ca. 630 - San Pedro de Montes, 695), va ésser un eremita i teòleg visigot.

## Vida

Havia nascut a Astorga i de jove ja va ser molt devot. Deixeble de sant Fructuós de Braga, volgué ingressar en un monestir que havia fundat a Compludo, però no hi fou acceptat. Llavors va retirar-se a fer vida eremítica a una ermita prop del castell de La Piedra, no lluny d'Astorga. La seva vida apartada i austera li va donar fama de santedat i va començar a rebre visites de persones que volien rebre el seu consell i consol.
Valeri es retirà més lluny, a Ebronato, on els fidels li construeixen un petit oratori. Novament, atreu multituds, i un prevere hi és enviat per fer-se càrrec de l'església, però, envejós, amarga la vida a Valeri, que torna a marxar. A la comarca d'El Bierzo s'estableix prop del lloc on Fructuós havia fundat el monestir de San Pedro de los Montes. Tot i que primer no va ser ben acollit, va arribar a ésser-ne elegit abat.
El bisbe d'Astorga Isidor el crida perquè l'acompanyi al concili de Toledo, però abans d'anar-hi mor el bisbe i Valeri ja no hi va. Va morir al monestir de San Pedro, on van conservar-se les seves relíquies.

## Obres

Va escriure diverses obres hagiogràfiques i religioses:
* Laus Egeriae, panegíric de la monja Egèria
* Ordo querimoniae prefati discriminis, obra autobiogràfica basada en l'obra perduda d'Ildefons de Toledo Líber prosopopoeia imbecillitatis propriae
* Vita Sancti Fructuosi, on narra la vida de Fructuós de Braga
* Replicatio
* De genere monachorum, obra sobre la vida monàstica
* Epitameron proprium praefati discriminis
* Dicta ad Donadeum, recull de màximes i consells
* Poemata

## Referències

* 1 2 Vauchez, André; Mayeur, Jean-Marie; Venard, Marc; Pietri, Luce. Histoire du christianisme (en francès). vol.4: Évêques, moines et empereurs (610-1054):. Fleurus, 1993, p. 635. ISBN 2718907258.
* ↑ de Ferreras, Juan. Synopsis historica chronologica de Espana (en castellà). vol.3. Francisco de el Hierro, 1716, p. 390.
* ↑ Laus Egeriae
* ↑ García de Valdeavellano, Luis. Señores y burgueses en la Edad Media hispana (en castellà). Real Academia de la Historia, 2009, p. 85. ISBN 8496849538.

## Bibliografia

* Roger Collins. "The “Autobiographical” Works of Valerius of Bierzo: their Structure and Purpose" en Los Visigodos: historia y civilización (ed. A. González Blanco). Murcia: Universidad de Murcia, 1986. Reimpreso en Law, Culture and Regionalism in Early Medieval Spain. Variorum, 1992. ISBN 0 86078 308 1.

## Enllaços externs

* FCSH.unl.pt Ronaldo Amaral. Os “Padres do Deserto” na Galiza: apropriações e usos da Literatura Monástica Oriental na Autobiografía de Valério do Bierzo: implicações no Imaginário sobre o Mal. Arxivat 2008-02-14 a Wayback Machine.
* Libro.uca.edu Charles Julian Bishko. The Pactual Tradition in Hispanic Monasticism.
* "Valerius Bergidensis" en Bibliotheca Augustana
# Font pública (Granyena de les Garrigues)

Font pública és una obra de Granyena de les Garrigues (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una font de pedra no gaire gran, ubicada al costat del carrer, tocant al mur d'una casa. Està formada per una base de pedra i una altra llosa en forma d'estela de forma semicircular en la part superior. al centre de la pedra vertical hi ha una flor en relleu d'on surt el sortidor d'aigua. Per sobre hi ha una motllura i finalment la data 1905 en relleu. Al costat hi ha una pica fonda, avui utilitzada com a jardinera.

## Història

Aquesta font no és un fenomen aïllat, a la població n'hi ha algunes més (al costat de l'església); són el testimoni dels temps en què l'aigua pel consum de les cases era subministrada per les fonts.

## Referències

* 1 2 «Font pública». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 setembre 2016].
# Garimpeiro

Un garimpeiro (vocable del portuguès del Brasil) és un cercador de pedres precioses en garimpos, és a dir, explotacions minerals manuals o mecanitzades en llocs llunyans, sovint de manera il·legal. Aquesta activitat comporta un gran risc mediambiental, ja que acostuma a estar mancada de planificació o control, vessant materials tòxics.
Els garimpeiros són miners que viuen en condicions infrahumanes i arrisquen la seva vida fent servir maquinària pesada, sense preparació ni protecció suficient, en la cerca d'al·luvions i emprant substàncies com el mercuri, necessari per amalgamar l'or.
El mot garimpeiro és una derivació dels mots en portuguès grimpa i grimpeiro. Els grimpeiros eren fugitius que s'amagaven en la part més alta d'una teulada, la grimpa.

## Referències

* ↑ «Garimpo» (en portuguès). Lexico.pt. [Consulta: 31 juliol 2021].
* ↑ «Garimpo de ouro no rio Madeira deixa rastro de poluição por metais tóxicos» (en portuguès). Folha de S Paulo, 26-03-2019. [Consulta: 31 juliol 2021].
* ↑ «Toneladas de mercúrio entram clandestinamente no país para abastecer garimpo de ouro». G1 - Globo, 30-08-2020. [Consulta: 31 juliol 2021].
* ↑ Jeronimo, Gabriela Guimarães. As grimpas lexicais e seus diamantes linguísticos: o vocabulário do garimpo de diamantes no município de Três Ranchos-Goiás (1944-1981) (tesi). Universidade Federal de Goiás.
# Pas Internacional els Alliberadors

El Pas internacional els Alliberadors (castellà: Paso Internacional los Libertadores, també anomenat Cristo Redemptor) és un pas fronterer en la Serralada dels Andes entre Argentina i Xile. És la principal ruta entre les ciutats de Santiago (Xile) i Mendoza (Argentina), a més de permetre el pas de vehicles pesats entre tots dos països.
En el costat argentí, la ruta d'accés posseeix una lleu inclinació fins que finalment entra a un túnel que se situa en els 3220 msnm. Es pot obviar el túnel prenent una ruta destapada que puja al cim, on està situada la frontera i l'estàtua de Crist Redemptor a una altura de 4000 metres. El costat xilè presenta una gran quantitat de corbes per poder salvar la pronunciada pendent.

## Història

Inaugurat en 1980, el Túnel del Crist Redemptor de 3,08 km de llarg i a una altura de 3175 msnm, serveix com una important ruta terrestre entre Xile i Argentina, encara que sol ser tancat durant l'hivern a causa de la neu o per perill d'ensulsiades.
El seu nom prové de l'estàtua del Crist Redemptor dels Andes que se situa just en la frontera a gairebé 4000 msnm. En 1904, van inaugurar el monument que constitueix un símbol d'amistat argentí-xilena. Porta una inscripció amb part d'un missatge del papa Pius XII que diu: "Es desplomaran primer aquestes muntanyes abans que xilens i argentins trenquin la pau jurada al peu del Crist Redemptor".
L'obra va ser realitzada per l'escultor argentí Mateo Alonso, pesa 4 tones.

## Túnels alternatius

Per evitar un possible col·lapse del pas fronterer en cas d'una inhabilitació perllongada del túnel principal, s'ha proposat la construcció de dos nous túnels. El primer és el Túnel Juan Pablo II, que seria construït a 20 km de l'actual a una altura de 2250 msnm i tindria una longitud de 27,2 km. Aquest túnel uniria a les comunas de Horcones en l'Argentina, i Jonquera a Xile.
L'altre túnel proposat, anomenat Pas Les Llenyes, seria construït a 2050 msnm d'altura i tindria una longitud de 11,5 km; unint la comuna de Machalí a Xile, amb el poblat del Sosneado, proper a Sant Rafael, en l'Argentina.

## Galeria

* Pas de Crist Redemptor, costat argentí
* La boca xilena del túnel Crist Redemptor, a l'hivern.
* Pas de Crist Redemptor, costat xilè
* La boca argentina del túnel Crist Redemptor.

## Referències

* ↑ «Pasos fronterizos» (en castellà). Ministerio de Relaciones Exteriores de Chile. Arxivat de l'original el 2015-07-02. [Consulta: 2 juliol 2015].
* ↑ «PASO INTERNACIONAL "Cristo Redentor"» (en castellà). Gendarmeria Nacional Argentina. Arxivat de l'original el 2015-07-03. [Consulta: 2 juliol 2015].
* ↑ Guilisasti, Octavio Errázuriz. Las relaciones chileno-argentinas durante la presidencia de Riesco, 1901-1906. Andres Bello, 1968.
* ↑ «Ingresan proyecto para viabilizar construcción de túnel internacional "Paso Las Leñas"» (en castellà). El Rancahuaso, 05-05-2015. Arxivat de l'original el 2015-07-03. [Consulta: 2 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Estat actual dels passos fronterers i camins a Argentina Arxivat 2008-05-28 a Wayback Machine.