OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Geophagus grammepareius

Geophagus grammepareius és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Orinoco.

## Referències

* ↑ Heckel, J. J. 1840. Johann Natterer's neue Flussfische Brasilien's nach den Beobachtungen und Mittheilungen des Entdeckers beschrieben (Erste Abtheilung, Die Labroiden). Ann. Wien. Mus. Naturges. v. 2: 325-471, Pls. 29-30.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Kniajpogost

Kniajpogost (en rus: Княжпогост) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 114 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# To

«To» té aquests significats:
* To (acústica), qualitat que permet distingir dos sons
* To (interval musical), distància entre dues notes naturals consecutives a excepció de l'interval de semitò (mig to) que es forma entre mi-fa i si-do
* To o tonalitat (música), sistema jeràrquic de relacions harmòniques i melòdiques que s'estableix entre les notes musicals, el
* To quantitat de llum en un color, vegeu matís (color)
* Riu To, a Birmània
* To (lingüística), fenomen en què l'altura de la veu té valor fonològic
Viccionari
# Martin Hoffmann

Martin Hoffmann (Gommern, 22 de març de 1955) és un exfutbolista de la República Democràtica Alemanya de la dècada de 1970 i posteriorment entrenador de futbol.

## Trajectòria esportiva

Hoffmann jugà entre 1968 i 1987 sempre al mateix club, 1. FC Magdeburg de l'Alemanya Oriental, disputant un total de 255 partits i marcant 78 gols. Guanyà la lliga de la RDA el 1974 i 1975, i la copa el 1978, 1979 i 1983. El seu major triomf pel que fa a clubs, fou la victòria a la Recopa d'Europa en la qual derrotà l'AC Milan per 2-0 el 8 de maig de 1974 a Rotterdam.
Fou internacional amb la selecció de futbol de la RDA amb la qual disputà 62 partits i marcà 15 gols entre 1973 i 1981. Disputà el Mundial de 1974, jugant sis partits i marcant un gol davant Xile. El 1976 formà part de la selecció de la RDA campiona olímpica a Mont-real, competició en la qual jugà 5 partits i marcà un gol a la final davant Polònia.
També fou entrenador del seu club de tota la vida, el Magdeburg, entre 1994 i 1996 i de 2002 a 2003. La temporada 1996-97 també dirigí breument el club Parchimer FC.

## Palmarès

Magdeburg
* Recopa d'Europa de futbol: 1
** 1974
* Lliga de la RDA de futbol: 2
** 1973-74, 1974-75
* Copa de la RDA de futbol: 3
** 1977-78, 1978-79, 1982-83
RDA
* Medalla d'or als Jocs Olímpics d'Estiu: 1
** 1976

## Referències

* ↑ Matthias Arnhold. «Martin Hoffmann - International Appearances». rsssf.com, 18-04-2004. [Consulta: 15 abril 2009].
* ↑ «1974 FIFA World Cup Germany : Match Report - German DR - Chile». FIFA.com. Arxivat de l'original el 2009-01-22. [Consulta: 15 abril 2009].
* ↑ «FIFA Player Statistics - Martin Hoffmann». FIFA.com. Arxivat de l'original el 2008-10-18. [Consulta: 15 abril 2009].
* ↑ «Kurz notiert» (en alemany). Berliner Zeitung, 01-02-1997. [Consulta: 15 abril 2009].
Martin Hoffmann - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de la República Democràtica Alemanya – Copa del Món de Futbol 1974
1 Croy •
2 Kurbjuweit •
3 Bransch •
4 Weise •
5 Fritsche •
6 Schnuphase •
7 Pommerenke •
8 Löwe •
9 Ducke •
10 Kreische •
11 Streich (c) •
12 Wätzlich •
13 Lauck •
14 Sparwasser •
15 Vogel •
16 Irmscher •
17 Hamann •
18 Kische •
19 Seguin •
20 Hoffmann •
21 Blochwitz •
22 Friese •
Entrenador: Buschner :
# Travelers Rest

Travelers Rest és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 4.099 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Travelers Rest tenia 4.099 habitants, 1.563 habitatges i 1.137 famílies. La densitat de població era de 359,7 habitants/km².
Dels 1.563 habitatges en un 38% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,6% hi vivien parelles casades, en un 18,6% dones solteres, i en un 27,2% no eren unitats familiars. En el 22,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,9% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 10,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.917 $ i la renda mediana per família de 38.229 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.377 $ mentre que les dones 22.634 $. La renda per capita de la població era de 15.704 $. Entorn del 12,2% de les famílies i el 15,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Travelers Rest». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Travelers Rest». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kiss (desambiguació)

«Kiss» té aquests significats:
* Música:
** Kiss, grup estatunidenc de hard rock fundat el 1973 a Nova York
** Kiss (disc), àlbum de debut de la banda Kiss
** Kiss Kiss Kiss, cançó de Yoko Ono
* Cinema:
** Kiss (pel·lícula de 1963), dirigida per Andy Warhol
* Altres:
** Norbert Kiss, conegut com a Párvusz (Budapest, 1981), artista gràfic hongarès
** Kiss FM, emissora de ràdio
** Principi KISS, "Keep it simple, Stupid!"
Viccionari
# Mare de Déu d'Arbul

El santuari de la Mare de Déu d'Arbul pertany a l'antic terme de Fígols de Tremp, integrat actualment en el de Tremp, de la comarca del Pallars Jussà.
És un temple d'origen romànic situat a 932 m d'altitud, a l'antic lloc d'Arbul, al sud-oest de Montllobar i, per tant, a prop de Fígols de Tremp. És dalt d'un turó que domina els barrancs Gros i d'Eloi, al límit del terme de Tremp i prop del límit amb Castell de Mur i Sant Esteve de la Sarga.
El primer diumenge de maig se celebra un important aplec en aquest santuari, antigament dels més concorreguts de la comarca.
El santuari, juntament amb les restes del Castell d'Arbul, de la casa de Miravet d'Arbul i del proper Mas de Francisquet, constitueix el centre del que havia estat el poble d'Arbul, d'hàbitat disseminat.

## Etimologia

La primera part d'aquest topònim s'explica per l'advocació religiosa del santuari, dedicat a la Mare de Déu. Pel que fa a la segona part, Arbul és un dels topònims més controvertits de tot el Pallars. Segons Joan Coromines, no ha de ser Arbull, sinó Arbul o Erbul. Segons aquest lingüista, sens dubte la màxima autoritat en lexicologia històrica del català, aquest topònim prové de les arrels basques erb- (llebre) i lohi (llot), que hauria format el mot Erbuloi (llot de la llebre o aiguamoll de la llebre), que vindria a coincidir amb els topònims romànics Fontllebrera o Vall-llebrera.
El topònim aprovat en el nomenclàtor de toponímia major de Catalunya és Arbul.

## Bibliografia

* BURON, Vicenç. Esglésies i castells romànics del Pirineu català i Andorra: Guia. Tremp: Garsineu Edicions, 1994 (Biblioteca pirinenca; 10). ISBN 84-88294-28-X
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9
* PAGÈS, M. "Tremp. Fígols de la Conca", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Referències

* ↑ COROMINES, Joan. "Arboló". Dins Onomasticon Cataloniae. Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de parla catalana. II A-Be. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa d'Estalvis i de Pensions de Barcelona "La Caixa", 1994. ISBN 84-7256-889-X
* ↑ http://www10.gencat.net/ptop/AppJava/cat/documentacio/llengua/toponimia/nomenclator/pjussa.jsp Arxivat 2010-07-05 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Mare de Déu d'Arbul al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Titus

«Titus» té aquests significats:
* Titus (pel·lícula), adaptació cinematogràfica de 1999 de Titus Andrònic Shakespeare
* Titus (videojocs), companyia distribuïdora de videojocs
* Titus Andrònic, de William Shakespeare
* Titus (aranya), gènere d'aranya de la família dels gnafòsids
* Biografies:
** Titus (usurpador), usurpador romà
** Titus Livi, historiador romà del segle I aC
** Titus (personatge bíblic) o Sant Titus, company i deixeble de Sant Pau de Tars
** Tit Flavi Sabí Vespasià, emperador romà fill de Vespasià
** Tit Anni Lusc, diversos personatges
** Tit Didi, diversos personatges
** Tit Flavi, diversos personatges
** Tit Labiè, diversos personatges
** Tit Manli Torquat, diversos personatges
** Tit Quint Capitolí Barbat, diversos personatges
** Tit Quint Cincinnat Capitolí, diversos personatges
** Tit Quint Penne Capitolí Crispí, diversos personatges
** Tit Veturi, diversos personatges
** Tit Virgini Tricost Celiomontà, diversos personatges
# Mercat captiu

En economia, s'anomena mercat captiu a aquell en el qual hi ha una sèrie de barreres d'entrada que impedeixen la competència, i converteixen al mercat en un monopoli o oligopoli. És el contrari al lliure mercat. La forma més habitual de crear un mercat captiu és a través d'aranzels, si bé no és l'única. També cal posar altres barreres d'entrada com a especificacions tècniques, requisits que les empreses han de complir per operar en aquest mercat o altres.
# Kismet (pel·lícula de 1955)

Kismet és una pel·lícula musical estatunidenca de Vincente Minnelli i Stanley Donen (no surt als crèdits) estrenada el 1955. És una nova versió de la comèdia d'Edward Knoblock, que ja havia estat portada al cinema mut amb dues versions del mateix títol, dirigides per Leedham Bantock (1914) i Louis J. Gasnier (1920).

## Argument

Inspirada en els contes de "Les 1001 nits", explica la història d'un poeta de carrer que es veu implicat sense voler en un complot per assassinar el Califa mentre la seva filla Marsinah s'hi enamora, ja que s'ha disfressat de jardiner. Dieterle torna amb el tema que ja havia tocat a El príncep i el captaire (1937), amb Errol Flynn i Claude Rains de protagonistes. Vincente Minnelli, el convertiria en un espectacle musical adaptant un muntatge de Broadway.

## Repartiment

* Howard Keel: Hajj
* Ann Blyth: Marsinah
* Dolores Gray: Lalume
* Vic Damone: El Califa
* Monty Woolley: Omar
* Sebastian Cabot: Wazir
* Jay C. Flippen: Jawan
* Mike Mazurki: Policia en cap
* Jack Elam: Hassan-Ben
* Ted de Corsia: Subaltern de policia
* Reiko Sato: 1a Princesa d'Ababu
* Patricia Dunn: 2a Princesa d'Ababu
* Wonci Ell: 3a Princesa d'Ababu
* Julie Robinson: Zubbediya

## Rebuda

* A mitjans de 1950, l'opereta havia passat de moda; Kismet, la versió cinematogràfica de l'exitós musical de Broadway, va tractar de fer més acceptable el seu origen mitjançant la injecció d'una gran dosi de comèdia, però el resultat és massa rígid, lent i afectat per funcionar. Per empitjorar les coses, a part d'alguns balls sensuals i sunousos del coreògraf Jack Cole, hi ha ben poc de la calor que ofereix la versió teatral. Vincente Minnelli, poc compromès en aquest film, n'és el responsable d'un resultat avorrit i sense inspiració, encara que hi ha alguns atractius, com ara la decoració opulenta, un punt fort de Minelli.

## Referències

* ↑ Allrovi. Kismet (en anglès). Allrovi.
# Maria Isabel d'Àustria-Toscana

Maria Isabel d'Àustria-Toscana, princesa de les Dues Sicílies (Florència 1834 - Bürgenstock, prop de Lucerna 1901). Arxiduquessa d'Àustria i princesa de la Toscana amb els tractaments d'altesa reial i imperial. Es casà amb el comte de Trapani, el príncep Francesc de Borbó-Dues Sicílies.
Nascuda a Florència, capital del gran ducat de la Toscana, el dia 21 de maig de 1834, essent filla del gran duc Leopold II de Toscana i de la princesa Antonieta de Borbó-Dues Sicílies. Maria Isabel era neta per via paterna del gran duc Ferran III de Toscana i de la princesa Lluïsa de Borbó-Dues Sicílies mentre que per via materna ho era del rei Francesc I de les Dues Sicílies i de la infanta Maria Isabel d'Espanya.
El dia 10 d'abril de 1850 es casà a Florència amb el príncep Francesc de Borbó-Dues Sicílies, comte de Trapani, i fill del rei Francesc I de les Dues Sicílies i de la infanta Maria Isabel d'Espanya. La parella tingué sis fills:
L'any 1861 partí a l'exili amb el seu marit i s'instal·laren a Roma sota la protecció del Papa Pius IX. Quan l'any 1870 els Estats Pontificis foren ocupats per les tropes del rei Víctor Manuel II d'Itàlia, els prínceps de les Dues Sicílies hagueren de partir de nou a l'exili instal·lant-se aquesta vegada a França.
La princesa morí a Suïssa, a prop de Lucerna, l'any 1901, a l'edat de 67 anys.
# Mercat central de Riga

El Mercat central de Riga (en letó: Rīgas Centrāltirgus) és segons diverses fonts el major mercat i basar d'Europa i està localitzat a Riga, Letònia. Es tracta d'una de les estructures més notables del segle XX a Letònia i va ser inclosa a la llista de Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO, junt amb el Centre històric de Riga el 1998. Va ser concebut des de 1922 i es va construir entre el 1924 i el 1930. Les principals estructures del mercat són cinc pavellons construïts mitjançant la reutilització dels vells hangars Zepelín alemanys i la incorporació dels estils Neoclàssic i Art déco. El mercat té 72.300 metres quadrats i més de 3.000 estands comercials. La societat anònima Rīgas Centrāltirgus n'és actualment la propietària en nom de la municipalitat de Riga i el President de la Junta des de 2010 és Anatolijs Abramovs.
Ara com ara, a causa de l'expansió dels supermercats, el mercat es troba en procés de canvi i és vist com un lloc de compres barat a Riga, tanmateix l'Ajuntament de Riga ha expressat la prioritat de preservar la missió del mercat i el seu valor cultural. L'objectiu principal del Consell d'Administració de la societat és augmentar-ne el nombre de clients.

## Referències

* 1 2 Bambals, Rihards. «Rīgas Centrāltirgus raibā vēsture» (en letó). Arxivat de l'original el 2016-06-10. [Consulta: 2 gener 2015].
* ↑ «Par Rīgas Centrāltirgus vadītāju iecelts Anatolijs Abramovs» (en letó). Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 2 gener 2015].

## Vegeu també

* Economia de Letònia
# Triangle escalè

Un triangle és escalè quan té els tres costats de longitud diferent.
Segons com sigui el seu angle més petit, un triangle escalè pot ser acutangle, rectangle o obtusangle.
Els tres angles interns d'un triangle escalè són sempre diferents.
# Guan Daosheng (cràter)

Guan Daosheng és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 43,6 km de diàmetre. Porta el nom de Guan Daosheng (1262-1319), poetessa, cal·lígrafa i pintora xinesa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Guan Daosheng». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Komatsu Ltd.

Komatsu Limited és una companyia japonesa que fabrica principalment maquinària per a la indústria de la construcció i de la mineria, però també per a l'ús militar, industrial, per a la premsa, tecnologies làser i mòduls termoelèctrics.
Komatsu és la segona major empresa manufacturera d'equips per a la construcció i la mineria del món després de Caterpillar. A certes àrees geogràfiques (Japó, Xina, Orient Mitjà), Komatsu té major porció de mercat que Caterpillar. Les seves oficines centrals se situen en Akasaka, Minato-ku, Tòquio (Japó).
El seu nom va ser pres de la ciutat de Komatsu, on es va fundar la companyia en 1917. Les seves principals plantes estan localitzades en aquesta ciutat. Komatsu fabrica el buldòzer més gran del món, el model D575. La companyia té una facturació de 2.0 bilions de dòlars i emplea 46.730 treballadors.
# Maria Ivogün

Maria Ivogün (Budapest, Hongria, 18 de novembre de 1891 - Beatenberg, Suïssa, 3 d'octubre de 1987) fou una soprano de coloratura hongaresa.
Filla d'una soprano notable, Ida van Gunther, s'educà musicalment en l'Acadèmia de Viena sota la direcció de Bruno Walter, debutant el 1913 en els Festivals Mozart, celebrats a Múnic. De bell timbre de veu, l'extraordinària netedat i brillantor de la seva vocalització, sumades al seu personal atractiu i un positiu talent musical, li conquistaren ràpidament una sòlida reputació en tot el continent europeu.
Un dels seus més entusiastes admiradors fou el compositor Richard Strauss, que l'elegí per la part de Zerbinetta en la primera representació de la seva òpera Ariadne auf Naxos en estrenar-se a Viena el 1916.
Fou molt apreciada per directors com Wilhelm Furtwängler, Erich Kleiber. Pertanyia a una generació de sopranos molt notables de color-atures d'escola germànica com Elisabeth Schumann, Frieda Hempel, Lotte Schöne i Selma Kurz.
Va ser una ideal Zerbinetta de Ariadne auf Naxos, la Reina de la nit de La flauta màgica de Mozart, Gilda a Rigoletto, Zerlina a Don Giovanni, Konstanze a El rapte del serrall i Rosina d'El barber de Sevilla de Gioachino Rossini.
Va actuar moltes temporades en l'Òpera de Múnic, estrenant allí les òperes Els ocells de Walter Braunfels; Palestrina, de Hans Erich Pfitzner, i Der Ring des Polykrates d'Erich Wolfgang Korngold.

## Vida privada

Va estar casada amb el tenor Karl Erb i després amb el pianista Michael Raucheisen i en retirar-se de l'escena fou famosa mestra de cant a Berlín Viena, entre llurs alumnes si contaren Elisabeth Schwarzkopf, Rita Streich, Renate Holm i Evelyn Lear.

## Referències

* Apendix nº. 6 pàg. 479, de l'Enciclopèdia ESPASA (ISBN 84-239-4576-6)
# Succowia

Succowia és un gènere de plantes amb flors dins la família brassicàcia. És un gènere monotípic amb una sola espècie: Succcowia balearica que es troba a les Balears, País Valencià i Catalunya, a la vegetació dels Països catalans és autòctona i endèmica:

## Descripció

Herba anual erecta més o menys ramificada de 20 a 60 cm d'alçada;fullesesferoïdal de 3-4 mm de diàmetre, cobert d'agullons.

## Hàbitat

Màquies poc denses replans ombrívols de les roques en contrades mediterrànies marítimes d'hivern poc fredde 0n a 500 m d'altitud.

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans Barcelona 1990
# San Leo

San Leo és una ciutat d'Itàlia a la regió de l'Emília-Romanya, província de Rímini, que té uns tres mil habitants. Està situada a 589 metres. Es troba a 32 km de Rímini, a la vall del Marecchia sobre una gran roca amb un sol accés, i a la punta de la qual hi ha la fortalesa restaurada el 1463 per Francesco di Giorgio Martini per ordre de Frederic III Montefeltro. Al començament del segle xiii hi va viure Sant Francesc d'Assís (1213).
Entre els monuments destaquen l'església preromànica (Piave), Il duomo (catedral llombarda del segle XII), el convent franciscà de San Igne, el convent dominic de Monte di Pietracuta, i l'església de Montemaggio amb el convent dels frares menors de Montemaggio.
Té un Museu d'art sacre recentment obert al Palau Medici. La fortalesa té una pinacoteca.

## Història

San Leo fou el nom d'una fortalesa i ciutat construïda al Montis Feretris (Montefeltro). Un predicador de Dalmàcia, San Leone, va evangelitzar la regió a la primera meitat del segle IV i per això la vila es va dir San Leo. San Leone va morir vers el 360 i les seves restes es conserven a Il Duomo (catedral) de San Leo. Vitiges va instal·lar a la ciutat una guarnició de 500 homes que foren derrotats per Belisari el 538. Després del romans d'Orient va passar als llombards i d'aquestos als francs que la van cedir a l'església el 756 (de fet el 774).
El cristianisme es va propagar però el bisbat no es va crear fins al 826 i es va dir bisbat de Monte Feretri, mentre la ciutat es deia sovint Montis Feretris i també San Leo. Del 962 al desembre del 963 el Rei Berengari II d'Itàlia, que havia fugit de Pavia, fou assetjat a San Leo per l'emperador Otó I de Germània. San Leo va capitular per fam al cap de dos anys de setge. A partir d'aquesta època ja només se la coneix com a San Leo. Era un feu de l'arquebisbe de Ravenna.
La ciutat fou donada al comte de Montecopiolo, una de les branques dels comtes de Carpegna i Pietrarubbia, per l'emperador Frederic I Barba-roja després del 1155 i abans del 1160. El motiu de la donació fou que Antonio I comte de Montecopiolo havia reprimit un tumult popular a Roma, durant la coronació imperial. El comte Antoni I va agafar el nom de comte de Montefeltro. San Leo fou una senyoria dins els dominis dels Montefeltro i capital del comtat de Montefeltro. Al segle xv el comtat va quedar de facto integrat dins el ducat d'Urbino. Fou ocupada el 1502 per Cèsar Borja a causa de la traïció d'un soldat i uns anys després pels Medici. El 1631 San Leo va tornar al papa i el 1797 fou ocupada per França i integrada a la República Romana (1798-1807) i al Regne napolònic d'Itàlia (1807-1814). El 1860 va passar a Itàlia. Del 1861 al 1906 la fortalesa fou una presó de l'estat.
San Leo va pertànyer a la regió de les Marques fins al 2009, quan va passar baix l'administració de l'Emília-Romanya.

## Referències

* ↑ Llei 117 del 3 d'agost de 2009 del Parlament italià (italià)
# Marçó de Baix

El Marçó de Baix és un edifici de Centelles (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una petita casa amb teulada a dues vessants i forma simètrica.
Hi ha dos portals a la planta baixa i tres finestres al primer pis, on també hi ha una eixida amb barana de fusta.
Tots els marcs són de calç imitant la pedra treballada. El material emprat en la seva construcció és molt pobre, consistint sobretot en totxana, pedra i tàpia.

## Referències

* 1 2 3 «Marçó de Baix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 març 2019].