OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barbus cercops

Barbus cercops és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Kenya i Ruanda.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ «Barbus cercops». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ De Vos, L. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1990. Petits Barbus (Pisces, Cyprinidae) du Rwanda. Rev. Hydrobiol. Trop. 23(2):141-159.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# 1250
## Esdeveniments

* 6 d'abril - Fariskur, Sultanat d'Egipteː Batalla de Fariskur; desfeta definitiva dels cristians, comandats per Lluís IX de França, durant la Setena Croada.
* 15 d'agost - El rei Jaume I concedeix a Xàtiva (la Costera) el privilegi d'organitzar una fira comercial.

## Naixements
### Països Catalans

* 17 de gener - Lauria-Basilicata o Scalea-Calàbria: Roger de Llúria, militar d'origen lucanès, educat a la cort dels reis d'Aragó a Barcelona (m. 1305).

### Resta del món
## Referències

* ↑ Galbinst, Yuri. Islam: du sultanat mamelouk à l'émirat de Cordoue (en francès). Cambridge Stanford Books.
# Maddalena Buonsignori

Maddalena Buonsignori va ser una professora de dret de la Universitat de Bolonya del segle xiv.
Buonsignori va ensenyar jurisprudència el 1380. En aquesta època, altres dones van tenir oportunitats similars a la Universitat de Bolonya, però aquestes oportunitat eren per a l'escola. Va escriure un tractat en llatí, De Legibus Connubialibus, on va explorar la situació jurídica de les dones en el seu temps des de diversos punts de vista.

## Referències

* 1 2 Woman: In All Ages and in All Countries, Volume 6. Rittenhouse Press, 1908, p. 104.
* ↑ Porter, Charlotte Endymion. Shakespeariana; a Critical and Contemporary Review of Shakespearian Literature, Volume 3. Nova York: L. Scott Publishing Company, 1886, p. 498.
# Lennie Bluett

Lennie Bluett (Los Angeles, Califòrnia, 21 de gener de 1919 - Ibídem, 1 de gener de 2016) va ser un actor de cinema, pianista, ballarí i cantant estatunidenc. La seva mare era la cuinera de Humphrey Bogart. A l'edat de 16 anys Bluett va començar a tocar el piano en les festes de Bogart.
Va formar un grup amb els seus amics anomenat "Four Dreamers". Nat King Cole solia tocar amb el grup. Lennie va interpretar a un soldat en Allò que el vent s'endugué en 1939. La seva carrera va consistir en petits papers a causa de les limitades oportunitats que hi havia pels afroamericans en aquest temps. Es va traslladar a Vancouver amb la finalitat d'evitar ser reclutat en la Segona Guerra Mundial, i va tornar després. Va morir l'1 de gener de 2016 als 96 anys a Los Angeles.

## Referències

* ↑ Lennie Bluett, a soldier in 'Gone With the Wind,' Dies at 96
# Gregori I Boncompagni

Gregori I Boncompagni (Isola di Liri 7 de juliol de 1642 - Roma 1 de febrer de 1707) fou fill d'Ugo Boncompagni (duc de Sora i Arce, marquès de Vignola i comte d'Aquino des del 1636, i mort el 1676) i de Maria Ruffo, filla de Francesco Ruffo duc de Bagnara (nascuda a Bagnara el 1620 i morta a l'illa de Liri el 1705). Aquest matrimoni va tenir tretze fills.
Gregori I fou des del 1676 duc de Sora i Arce, marquès de Vignola i comte d'Aquino.
El 1666 es va casar a Alvito amb Giustina Gallio, filla de Tolomeo II duc d'Alvito, que va morir a Milà el 1679. El 19 d'octubre de 1681 es va casar amb Hipòlita I Ludovisi que el 1700 va heretar el Piombino, del que Gregorio fou príncep per dret de la seva dona, amb tots els títols inherents, fins a la seva mort el 1707.
La seva dona va morir el 29 de desembre de 1724. Va deixar vuit fills: Boncompagno Tolomeo (1667-1668), Ugo (1684-1686), Maria Eleonora I Buoncompgani que el va succeir, Constanza (1687 -1768, casada amb Vicenzo Giustiniani príncep de Bassano), Teresa (1692 -1744 casada amb Urbano Barberini príncep de Palestrina), Giulia (1695-1751 casada amb Marco Ottoboni duc de Fiano, i després amb Giovanni Battista Giustiniani príncep de Bassano), Anna Maria (1696-1752 casada amb Giovanni Vincenzo Salviati duc de Giuliano) i Lavinia Ludovica (1697-1773 casada amb Marino Caracciolo príncep de Santobuono).

## Referències

* ↑ «BONCOMPAGNI, Gregorio in "Dizionario Biografico"» (en italià). [Consulta: 29 abril 2021].
# Regió de Ruvuma

Ruvuma és una de les trenta regions administratives en les quals està dividida la República Unida de Tanzània. La seva principal població és la ciutat de Songea.

## Districtes

Aquesta regió es troba subdividida internament en quatre districtes:
* Mbinga
* Namtumbo
* Songea
* Tunduru

## Territori i Població

La regió de Ruvuma té una extensió de territori que abasta una superfície de 63.498 quilòmetres quadrats. A més aquesta regió administrativa té una població d'1.117.166 persones. La densitat poblacional és de 17,6 habitants per cada quilòmetre quadrat de la regió.

## Referències

* Ruvuma Region Homepage for the 2002 Tanzania National Census
# Visimar

Visimar, o Wisimar, (? -335) fou un cap vàndal del segle IV de la tribu dels asdings. El coneixement històric de la seva figura és molt escàs per la manca de fonts històriques, que, en tot cas, el qualifiquen com a rei vàndal, el primer que ressenya la història. Els territoris sota el seu comandament ocupaven una part de la província romana de Dàcia (les actual Transsilvània i Hongria oriental arribant pel riu Tisza fins a Ucraïna). Va morir durant l'avenç del rei de Terviges Geberic, (got), l'any 335.

## Bibliografia

* Geary, Patrick J. Readings in Medieval History. (Orchard Park: Broadview Press, 2003) p. 91.
* Dahn, Die Könige der Germanen I, 1860. S. 140 und die dort Angeführten.
# Barbus catenarius

Barbus catenarius és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Iàgodnoie (Krasnodar)

* Per a altres significats, vegeu «Iàgodnoie».
Iàgodnoie - Ягодное (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al sud-est de la desembocadura del riu Beissug a la mar d'Azov. És a 37 km a l'est de Primorsko-Akhtarsk i a 106 km al nord de Krasnodar.
Pertany a l'stanitsa d'Ólguinskaia.

## Enllaços externs

* Mapa a maps.vlasenko.net (rus).
* El municipi al lloc web del raion Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine. (rus).
# Locomotora dièsel

Una locomotora dièsel o tren dièsel és un tipus de locomotora de ferrocarril la qual és moguda per un motor dièsel el qual va ser inventat per Rudolf Diesel. S'han desenvolupat diversos tipus de locomotores dièsel.

## Primers temps

La primera locomotora amb motor de petroli es va construir per al Royal Arsenal, Woolwich, Anglaterra, el 1896, fent servir un motor dissenyat per Herbert Akroyd Stuart. No era estrictament una locomotora dièsel perquè usava un motor de bulb calent (també conegut com un semi-dièsel) però en va ser la precursora.
Les primeres locomotores accionades per motors de combustió interna utilitzaven gasolina com a combustible. Poc després que Rudolf Diesel patentés el su motor dièsel el 1892, es va considerar la seva aplicació a la propulsió dels ferrocarrils. Tanmateix el progrés va ser lent, per la seva pobra relació entre l'energia proporcionada i el pes en els primers motors i també per la dificultat inherent en aplicar l'energia mecànica a múltiples rodes conductores.
Millores graduals en els motors dièsel (moltes d'elles desenvolupades per Sulzer Ltd. a Suïssa, amb qui el Dr. Diesel va estar associat durant un temps) reduïren la mida física i milloraren la relació de l'energia amb el pes fins que els motors dièsel van poder ser muntats en una lovcomotora. Cap a 1925 un petit nombre de locomotores dièsel de 600 cavalls ja operaven als Estats Units. El 1930, Armstrong Whitworth del Regne Unit va preparar dues locomotores de 1.200 cavalls, fent servir motors dissenyats per Sulzer, al ferrocarril del Gran Buenos Aires del Sud a Argentina.
Cap a mitjan dècada de 1950 les locomotores dièsel ja estaven en camí de ser el tipus de locomotora dominant en molts països, ja que oferien més flexibilitat i prestacions que les locomotores a vapor i també costos de manteniment més baixos que les locomotores elèctriques. Actualment, gairebé totes les locomotores dièsel són dièsel i elèctriques, encara que també el tipus dièsel-hidràulic es va fer servir àmpliament entre la dècada de 1950 i la de 1970.
La locomotora dièsel soviètica TEP80-0002 es diu que va tenir el rècord mundial de velocitat per a una locomotora dièsel, ja que va arribar a 271 km/h el 5 d'octubre de 1993.

## Referències

* ↑ Doherty, J M 1962: Diesel Locomotive Practice. Odhams Press
* ↑ Diesel, Rudolf. U.S. Patent No. 608,845, filed July 15, 1895, and issued August 9, 1898 Accessed via Google Patent Search at: US Patent #608,845 on February 8, 2007.

## Enllaços externs

* US Government test of GP38-2 locomotive with biodiesel fuel.
* A 1926 article The Diesel Engine in Railway Transportation on Diesel locomotives
* Diesel locomotive Arxivat 2015-09-01 a Wayback Machine.
# Hiriata (cràter)

Hiriata és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim polinesi, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Hiriata». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Unitat perifèrica de Kastorià

La unitat perifèrica de Kastorià (en grec: Νομός Καστοριάς) és una unitat perifèrica de Grècia. Es troba a la perifèria de Macedònia Occidental, la capital és Kastorià. Correspon a l'antiga prefectura de Kastorià.

## Municipis

| Municipi | codi YPES | Capital | Codi Postal | Prefix telefònic |
| Hàgia Triada | 2501 | Maniakoi | 521 00 | 24670-81 |
| Agioi Anargyroi | 2502 | Korisos | 520 52 | 24670-51 |
| Akrites | 2503 | Dipotamia | 520 58 | 24670-91 |
| Ion Dragoumis | 2508 | Vogatsiko | 520 53 | 24670-95 |
| Kastorià | 2509 | | 521 00 | 24670-2 through 3 |
| Kleisoura | 2511 | | 520 54 | 24670-94 |
| Korestia | 2512 | Makrochori | 520 55 | 24670-84 |
| Makednos | 2513 | Mavrochori | 520 56 | 24670-74 |
| Mesopotamia | 2504 | | 520 50 | 24670-61 |
| Nestorio | 2514 | | 520 51 | 24670-31 |
| Orestida | 2515 | Argos Orestiko | 522 00 | 24670-2 |
| Vitsi | 2506 | Tihio | 520 59 | 24670-72 |
| Arrenes | 2505 | Eptachori | 500 07 | 24670-72 |
| Gramos | 2507 | | 522 00 | 24670-42 |
| Kastraki | 2510 | Ieropigi | 520 50 | 24670-86 |
# El diari de Zlata

El diari de Zlata és un llibre que relata les vivències de Zlata Filipović, una nena de Sarajevo (Bòsnia i Hercegovina), durant la Guerra de Bòsnia. La seva autora ha estat anomenada a vegades l'"Anne Frank de Sarajevo", i el seu testimoni ha estat considerat una obra pedagògica contra la violència.
L'estiu de 1992 Zlata va ingressar en una escola provisional per als nens del seu barri. Llavors l'UNICEF buscava nens que haguessin escrit un diari de guerra. A través de la seva nova escola, El diari de Zlata va ser seleccionat per ser publicat al juliol de 1993. D'entre l'allau d'ofertes d'editors de tot el món, la família Filipović va acabar arribant a un acord amb Robert Laffont, una editorial parisenca. Amb l'ajuda de l'editorial i amb la complicitat del Govern francès i la presència de l'ONU a Bòsnia, a l'hivern de 1993 Zlata, Malik i Alice van poder fugir de la seva Sarajevo natal amb destinació a París. En els anys que han transcorregut des d'aquella escapada, Zlata ha estat reconeguda a tot el món com a defensora de la tolerància i de la pau. El seu diari ha estat traduït a més de trenta idiomes i ella ha viatjat a dotzenes de països per parlar de les seves experiències, del que ella anomena l'essència de les seves experiències compartides amb tots els nens i joves que es van quedar a Sarajevo. S'ha llicenciat a la Universitat d'Oxford i té un màster en Estudis de Pau Internacional del Trinity College de Dublín.

## Vegeu també

* Setge de Sarajevo

## Referències

* ↑ Filipović, Zlata. El diari de Zlata. Barcelona: Columna, 1994. ISBN 8478096655 ,9788478096657.
* ↑ «Escrits d'infantesa contra la violència». Avui, 27-10-2007. [Consulta: 3 març 2010].
* ↑ Vilanou, Conrado. Pedagogia del segle XX en femení. Universitat de Barcelona, 2000, pàg.79. ISBN 8447525023 ,9788447525027.
# Mercat (Arenys de Munt)

El Mercat és una obra racionalista d'Arenys de Munt (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici gran que dona a dos carrers. Consta d'una sola nau i per aprofitar el desnivell hi ha un semi-soterrani on hi ha les càmeres frigorífiques, magatzem i instal·lacions sanitàries.
les façanes- tant la del davant com la del darrere- estan pensades per donar més llum i ventilació a l'interior. Aquest està distribuït per dues fileres laterals per la venda de carn i comestibles i dos de centrals de peix, fruites i verdures.

## Història

Per a la construcció d'aquest edifici fou enderrocat l'antic ajuntament, en estat ruïnós.

## Referències

* 1 2 3 «Mercat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Visibilitat (desambiguació)

«Visibilitat» té aquests significats:
* Visibilitat en meteorologia, la mesura de la distància a la qual un objecte o la llum pot ser vista.
* Visibilitat en enginyeria sanitària és la mesura de la terbolesa.
* Visibilitat en màrqueting, és el mesurament de quant el públic veu un producte o el seu publicitat.
* Visibilitat d'un fet, col·lectiu de persones, etc., en sociologia, és que no s'amagui, negui, ni resti tabú.
* Visibilitat interferomètrica en òptica és la quantificació del contrast d'una interferència.
* El problema de visibilitat és, en programació, decidir quins elements d'una escena renderitzada són visibles i quins ocults.
Viccionari
# Javier Imbroda

Javier Imbroda (Melilla, 8 de gener de 1961 - Màlaga, 2 d'abril de 2022) Francisco Javier Imbroda Ortiz fou un entrenador de bàsquet espanyol i polític. Fou el sisè entrenador amb més partits dirigits a la Liga ACB. Va néixer en Melilla, Espanya. Va servir com a membre del Parlament andalus des de 2018. També va servir com el Ministre Regional de Cultura i Esports des de 2019, a la presidència de Juanma Moreno.
Imbroda va morir des de càncer de pròstata a Màlaga, el 2 d'abril de 2022, a l'edat de 61.

## Referències

* ↑ «Long-time Spanish coach Javier Imbroda passes away at 61». Basketnews. [Consulta: 4 abril 2022].
# Hiriburu

Hiriburu (en francès i oficialment Saint Pierre d'Irube) és un municipi d'Iparralde al territori de Lapurdi, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània). .
Limita a l'oest amb Milafranga, a l'est amb Mugerre i al nord amb Baiona.

## Demografia

Dades de població :
| 1901 | 1936 | 1954 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 829 | 936 | 963 | 1056 | 1469 | 2608 | 3164 | 3676 | 3873 |

## Llista d'alcaldes

Llsta d'alcaldes :
| Any de les eleccions | Nom |
| Les dades anteriors a 1995 no són conegudes ||
| 1995 | Pierre Mendiboure |
| 2001 | Alain Iriart |

## Patrimoni religiós

* Estela discoïdal
* Vitrall de l'església de Saint-Pierre
* Ibidem
* Ibidem

## Enllaços externs

* Saint Pierre d'Irube / Hiriburu
# Vall de Castellbò

La Vall de Castellbò és una vall de l'Alt Urgell, drenada per la riera de Castellbò que neix damunt el llogaret de Seix i aflueix per la dreta a la riera d'Aravell, tributària del Segre. La vall és retallada dins un bloc enlairat damunt la ribera de la Seu. És tancada, al nord, per un gran fondal solcat, a més pels barrancs de capçalera d'Albet, de Solanell i de Sendes i dominat pels puigs de Solanell i de Mongetes, a poc més de 2.000 metres cadascun.
Actualment la Vall de Castellbò pertany al municipi de Montferrer i Castellbò, i és una entitat municipal descentralitzada, anomenada vila i vall de Castellbò. Abans la Vall de Castellbò havia estat constituïda com a municipi sense incloure la vila de Castellbò, que era un municipi independent, fins que ambdós s'uniren el 1920 i més tard annexats a Montferrer i Castellbò.

## Vegeu també

* Vila i Vall de Castellbò

## Referències

* ↑ «Vall de Castellbò». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Vall de Castellbò». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Picaflors tacat

El picaflors tacat (Prionochilus maculatus) és una espècie d'ocell de la família dels dicèids (Dicaeidae) que habita boscos de la Península Malaia, Sumatra, incloent les petites illes properes, Borneo i les illes Natuna.

## Referències

* ↑ «Picaflors tacat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Bennett

«Bennett» té aquests significats:
* Toponímia:
** Bennett (Colorado), població dels Estats Units a l'estat de Colorado
** Bennett (Iowa), població dels Estats Units a l'estat d'Iowa
** Bennett Park, parc públic al barri de Washington Heights (Nova York)
* Biografies:
** Alan Bennett (Leeds, Anglaterra, 1934), dramaturg, actor, novel·lista i guionista britànic
** Charles Bennett (Shapwick, Dorset, Anglaterra, 1870 – Bournemouth, 1949), atleta britànic
** Charles Bennett (actor) (Dunedin, Nova Zelanda, 1889 - Hollywood, 1943), actor britànic
** Clayton Bennett (1959), home de negocis estatunidenc, president del consell del grup empresarial propietari dels Oklahoma City Thunder, franquícia de l'NBA que era anteriorment els Seattle SuperSonics
** David Bennett (Hamilton, 1970), polític neozelandès i diputat de la Cambra de Representants de Nova Zelanda
** Edward Turner Bennett (Hackney, 1797 - 1836), zoòleg i escriptor anglès
** Jeff Bennett o Jeffrey Glenn Bennett (Burbank, Califòrnia, 1962), actor de doblatge estatunidenc
** Joan Bennett (Palisades, Nova Jersey, 1910 - Scarsdale, Nova York, 1990), actriu
** Jonathan Bennett (Rossford, 1981), actor americà
** Lou Bennett (Filadèlfia, Estats Units, 1926 - Le Chesnay, França, 1997), músic
** Manu Bennett (Auckland, Nova Zelanda, 1969), actor de cinema
** Michael Bennett o Mick Bennett (Birmingham, 1949), ciclista anglès professional entre 1977 i 1984
** Paula Bennett (Wellington, 1969), política neozelandesa i diputada de la Cambra de Representants de Nova Zelanda des de les eleccions de 2005
** Philip Bennett (San Francisco, ?), periodista estatunidenc i professor universitari de periodisme i política pública
** Renee Bennett (Londres, ca. 1935), motociclista i comerciant anglesa
** Richard Bedford Bennett (Hopewell Hill, Nou Brunsvic, 1870 -), primer vescomte de Bennett, advocat i polític canadenc
** Richard Rodney Bennett (Broadstairs, Comtat de Kent, Anglaterra, 1936 - Nova York, Estats Units, 2012), pianista, compositor i arranjador britànic
** Robert Russell Bennett (Kansas City, Kansas, 1894 - Nova York, 1981), compositor i arranjador musical estatunidenc
** Sam Bennett (Wervik, Bèlgica, 1990), ciclista irlandès professional des del 2010
** William Sterndale Bennett (Sheffield, 1816 – Londres, 1875), compositor i organista anglès
# 37a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia

La 37a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia va tenir lloc el 14 de juny de 1993, patrocinada per Ràdio Nacional d'Espanya. En un intent de recuperar l'esplendor perdut els darrers anys, la cerimònia es va celebrar a l'Estació del Nord i fou presentada per Àngels Gonyalons i Carles Sabater. Fou retransmesa en diferit el dia 23 a la 2.
Hi va assistir el director de TVE Diego Carcedo i el de RNE Josep Maria Balcells i Gené, el ministre de cultura Jordi Solé Tura, el president del Parlament de Catalunya Joaquim Xicoy i el conseller de cultura Joan Guitart.

## Premis Sant Jordi

| Categoria | Premiat | Labor premiada |
| Millor pel·lícula espanyola | Belle Époque | Pel·lícula |
| Millor pel·lícula estrangera | Sense perdó | Clint Eastwood |
| Millor opera prima | Vacas | Julio Medem |
| Millor actor espanyol | Javier Bardem | Jamón, jamón |
| Millor actriu espanyola | Ariadna Gil | Amo tu cama rica |
| Millor actor estranger | Harvey Keitel | Reservoir Dogs |
| Millor actriu estrangera | Irène Jacob | La Double vie de Véronique |
| Premi Especial del jurat | El sol del membrillo | |
| Premi a la labor pel cinema espanyol | Joan Pineda i Sirvent | Aportació cultural a la recuperació del cinema clàssic |

## Referències

* ↑ Premios Sant Jordi de cine, El País, 23 de juny de 1993
* ↑ Los premios Sant Jordi recuperan su antigu esplendor, La Vanguardia, 16 de juny de 1993
* ↑ Premis Sant Jordi de Cinema 1992-1997, amb fotografies, al web de Carles Francino.

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1992
* Fotogramas de Plata 1992
* II Premis Turia
* VII Premis Goya
* II Premis de la Unión de Actores

## Enllaços externs

* Premis Sant Jordi 1993 a IMDB
# P. G. Wodehouse

P. G. Wodehouse (1881 - 1975) va ser un escriptor de novel·les humorístiques angleses. Assegurava que el seu estil lleuger seguia Èsquil i Shakespeare però amb tocs de comèdia contemporània. Les seves obres estan ambientades en el món de l'aristocràcia britànica i els temes giren al voltant de l'honor de classe, l'enginy i l'embolic amorós de tipus fulletó.
Molts personatges apareixen a diversos llibres, que formen sèries tot i que es poden llegir de forma independent. Les sèries més rellevants són:
* Les ambientades al Castell de Blandings, amb Lord Emsworth i la seva família
* Les que parlen sobre els clubs socials
* Les protagonitzades per Jeeves, el majordom
* Les de l'aristòcrata Psmith
* Les ambientades a internats anglesos

## Referències

* ↑ «Biografia de P. G. Wodehouse». [Consulta: 5 abril 2019].

## Enllaços externs

* Obres de P. G. Wodehouse al Projecte Gutenberg.
# Heylaan

Heylaan és una regió de Puntland creada pel govern de l'estat amb la part oriental de la part arrabassada a Somalilàndia el 1999.
La capital és Dhahar.
Ni Somalilàndia ni Maakhir reconeixen aquesta regió.

## Enllaços externs

* Dhahar a Revolvy
* Haylaan: Somalia