OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Piprita de capell

El piprita de capell (Piprites pileata) és una espècie d'ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos de les terres baixes de la costa sud-oriental del Brasil i nord-est de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Piprita de capell». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# República Democràtica de Finlàndia

La República Democràtica de Finlàndia (en finès: Suomen kansanvaltainen tasavalta) va ser un estat titella de la Unió Soviètica, d'escassa durada i que no va arribar a ser reconegut.
Es va establir l'1 de desembre de 1939, en la, en aquelles dates ciutat finesa de Terijoki (que actualment és la ciutat russa de Zelenogorsk, part de la zona recreativa de Sant Petersburg en Rússia). Durant la seua curta vida, Otto Ville Kuusinen va ser el president i el cap de govern. Es va establir en la Carelia finesa que van ser ocupades per la Unió Soviètica durant la Guerra d'Hivern. El seu Govern es va conèixer com el Govern de Terijoki. La Unió Soviètica pretenia amb aquest estat controlar tota Finlàndia, argumentant que el de Terijoki era l'únic govern amb dret a governar en tota Finlàndia i que era a més capaç d'acabar la Guerra d'Hivern i restaurar la pau. No obstant això, abans de la fi de la guerra els governants soviètics van canviar d'idea i van acabar signant la pau amb el govern finès.
El 12 de març de 1940, s'uneix amb la República Socialista Soviètica Autònoma de Carèlia dins de la República Socialista Federativa Soviètica de Rússia per a formar la República Socialista Soviètica Carelo-Finesa, una república soviètica en si mateixa, després que Finlàndia cedira aquest territori a la Unió Soviètica en el Tractat de Pau de Moscou de 1940.

## Govern de Terijoki

| Ministre | En el càrrec |
| President i Ministre d'Afers Exteriors Otto Wille Kuusinen | 2.12.1939 – 12.3.1940 |
| Copresident i Ministre d'Economia Mauritz Rosenberg | 2.12.1939 – 12.3.1940 |
| Ministre de Defensa Akseli Anttila | 2.12.1939 – 12.3.1940 |
| Ministre d'nterior Tuure Lehén | 2.12.1939 – 12.3.1940 |
| Ministre d'Agricultura Armas Äikiä | 2.12.1939 – 12.3.1940 |
| Ministra d'Educació Inkeri Lehtinen | 2.12.1939 – 12.3.1940 |
| Ministre d'Afers de Carèlia Paavo Prokkonen | 2.12.1939 – 12.3.1940 |

## Vegeu també

* República Socialista dels Treballadors de Finlàndia Govern de part de Finlàndia en 1918, durant la Guerra Civil Finlandesa

## Bibliografia

* Deulonder, Xavier. A l'ombra del Mur de Berlín : l'Europa de l'Est sota el comunisme. Madrid: Bubok:, 2016. ISBN 9788468684789.
# Lignières

«Lignières» té aquests significats:
* Lignières (Aube), municipi al departament de l'Aube (regió de Gran Est, França)
* Lignières (Cher), municipi al departament de Cher (França)
* Lignières (Loir i Cher), municipi al departament de Loir i Cher (França)
* Lignières (Somme), municipi al departament del Somme (regió dels Alts de França, França)
* Lignières-sur-Aire, municipi al departament del Mosa (regió de Gran Est, França)
* Lignières-la-Carelle, municipi al departament del Sarthe (França)
* Lignières-Châtelain, municipi al departament del Somme (Alts de França)
* Lignières-Orgères, municipi al departament de Mayenne (França)
* Lignières-Sonneville, municipi al departament del Charente (regió de Nova Aquitània, França)
* Lignières-de-Touraine, municipi al departament de l'Indre i Loira (França)
* Lignières-en-Vimeu, municipi al departament del Somme (Alts de França)
* Cantó de Lignières, cantó al districte de Saint-Amand-Montrond (departament del Cher, França)
# Valleruela de Pedraza

Valleruela de Pedraza és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Té dues pedanies: Berzal i Tejadilla.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 75 | 78 | 64 | 67 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Gregorio Enebral Álvaro | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Gregorio Enebral Álvaro | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Manuel Jesús Acosta Elías

Manuel Jesús Acosta Elías (Barcelona, 1970) és un filòleg català, polític de Vox i diputat al Parlament de Catalunya.

## Referències

* ↑ «El 11 de Vox ante el bronco partido del Parlament: dos ligados a neonazis, un ex Ciu, un ex socio del PSC...» (en castellà), 16-02-2021. [Consulta: 17 maig 2022].
* ↑ Catalunya, Parlament de. «Fitxa del diputat/ada». [Consulta: 17 maig 2022].
# Jean Negulesco

Jean Negulesco, de nom Ioan Negulescu (Craiova, Romania, 26 de febrer de 1900 − Marbella, Espanya, 18 de juliol de 1993), va ser un director de cinema estatunidenc d'origen romanès.

## Biografia

El 1915, emigra a Viena però torna a Bucarest el 1919 i es decanta cap a la pintura. Es queda a París per estudiar arts plàstiques a l'Acadèmia Julian i treballa com a decorador per al teatre de Craiova en la temporada 1926-1927. El 1927 torna a Nova York per exposar-hi les seves pintures; s'estableix a Los Angeles on es fa retratista.
A partir dels anys 1930, és successivament ajudant de producció, director del segon equip i guionista.
Comença la seva carrera de director als Estats Units el 1939 amb Three and a day, a la Warner Bros, després va treballar amb Joan Crawford i John Garfield a Humoresque (1947) o amb Jane Wyman a Johnny Belinda (1948), film que va obtenir dotze nominacions als Oscar, entre elles la del millor director.
El 1946, es casa amb l'actriu i pin-up Dusty Anderson, amb qui viurà fins a la seva mort.
En els anys 1950, realitza pel·lícules per a 20th Century Fox, amb grans èxits com How to Marry a Millionnaire i Titanic (1953) així com Three Coins in the Fountain (1954).
La crítica de cinema Manuela Cernat diu de Jean Negulesco: «Era un excel·lent cuiner, tothom ho sabia, i quan convidava els seus amics a sopar a casa seva els seus amics, entre altres Katharine Hepburn, Spencer Tracy i Greta Garbo preparava sempre per a ells un plat romanès: les famoses sarmalute acompanyades de mamaliga».

## Filmografia

* 1941: Singapore Woman
* 1944: The Mask of Dimitrios
* 1944: The Conspirators
* 1946: Three Strangers
* 1946: Nobody Lives Forever
* 1946: Humoresque
* 1947: Deep Valley
* 1948: Johnny Belinda
* 1948: Road House
* 1949: Britannia Mews/The Forbidden Street/Affairs of Adelaide
* 1950: Three Came Home
* 1950: Under My Skin
* 1950: The Mudlark
* 1951: Take Care of My Little Girl
* 1952: Phone Call from a Stranger
* 1952: Lydia Bailey
* 1952: Lure of the Wilderness
* 1952: O'Henry's Full House - segment The Last Leaf
* 1953: Titanic
* 1953: Scandal at Scourie
* 1953: How to Marry a Millionaire
* 1954: Three Coins in the Fountain
* 1954: Woman's World
* 1955: Daddy Long Legs
* 1955: The Rains of Ranchipur
* 1956: The Dark Wave
* 1957: El nen del dofí (Boy on a Dolphin)
* 1958: The Gift of Love
* 1958: El regal de l'amor (A Certain Smile)
* 1959: Count Your Blessings
* 1959: The Best of Everything
* 1962: Jessica
* 1964: The Pleasure Seekers
* 1970: The Invincible Six
* 1970: Hello-Goodbye

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1949. Oscar al millor director per Johnny Belinda
* 1949. Lleó d'Or per Johnny Belinda
* 1952. Lleó d'Or per Phone Call from a Stranger

## Referències

* ↑ Alain Garel i François Guérif, Jean Negulesco. Una història d'amor La Revue du cinéma, n° 458, març 1990
* ↑ en principi per a L'Adéu a la bandera de Frank Borzage el 1932
* ↑ (romanès) Christine Lecu. «-dense/ Jean Negulescu; un director romanès a la història densa», 21-12-2010.
# Monoglicèrid

Un monoglicèrid, conegut amb més correcció com un monoacilglicerol, és un glicèrid que consta d'una cadena d'àcid gras enllaçat covalentment a una molècula de glicerol a través d'un enllaç èster.
A grans trets els monoglicèrids es poden dividir en dos grups; 1-monoacilglicerols i 2-monoacilglicerols, depenent de la posició de l'enllaç èster en el grup funcional del glicerol.
Els monogliceros es poden formar tant químicament per la indústria com en processos biològics. Es formen bioquímicament via l'alliberament d'àcids grassos del diacilglicerol per l'enzim diacilglicerol lipasa. Els monoacilglicerols es degraden per la monoacilglicerol lipasa.
Mono- i diglicèrids s'afegeixen de forma comuna a productes comercials alimentaris en petites quantitats. Ells fan d'emulsidors, ajudant a mesclar productes com l'oli i l'aigua que d'altra manera no ho farien pràcticament.
La font comercial pot ser o bé animal (per exemple el llard) o vegetal, i també es poden produir de manera sintètical. Sovint es troben en productes dels pans, begudes, gelats, xiclets, la margarina i altres. Quan es fan servir en els pans i els seus derivats els monoglicèrids milloren la pujada del volum quan fermenten i creen una crosta tova i llisa..
Unl monoacilglicerol especial el, 2-aracquidonoilglicerol, és un complet agonista dels receptors de cannabionides. Una altra monoacilglicerol important és el 2-oleoilglicerol, el qual és l'agonista del GPR119

## Vegeu també

* Lípids

## Referències

* ↑ «Monoacylglycerols». Cyberlipid Center. Arxivat de l'original el 2012-04-02. [Consulta: 13 febrer 2012].
* ↑ «Questions About Food Ingredients». Vegetarian Resource Group. [Consulta: 13 novembre 2011].
# Campionat del Món de motocròs 1981

La temporada de 1981 del Campionat del Món de motocròs fou la 25a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 12 Grans Premis, celebrats entre el 5 d'abril i el 9 d'agost.

## Sistema de puntuació

Barem de puntuació de 1977 a 1983:
| Posició12345678910 Punts1512108654321 | Resultats que computen Totes les mànegues |

## 500 cc
### Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | André Malherbe | Honda | 214 |
| 2 | Graham Noyce | Honda | 207 |
| 3 | Håkan Carlqvist | Yamaha | 201 |
| 4 | André Vromans | Yamaha | 154 |
| 5 | Jean-Jacques Bruno | Suzuki | 152 |
| 6 | Brad Lackey | Suzuki | 99 |
| 7 | Gerard Rond | KTM | 84 |
| 8 | Jaak Van Velthoven | KTM | 83 |
| 9 | Ivan Van Den Broeck | Maico | 48 |
| 10 | Gerrit Wolsink | Honda | 46 |

## 250 cc
### Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Neil Hudson | Yamaha | 235 |
| 2 | Georges Jobé | Suzuki | 233 |
| 3 | Kees Van Der Ven | KTM | 159 |
| 4 | Rolf Dieffenbach | Honda | 101 |
| 5 | Heinz Kinigadner | Puch | 80 |
| 6 | Mike Guerra | Husqvarna | 77 |
| 7 | Jean-Claude Laquaye | SWM | 65 |
| 8 | Dave Watson | Yamaha | 63 |
| 9 | Dimitar Rangelov | Husqvarna | 55 |
| 10 | Matti Tarkkonen | Yamaha | 51 |

## 125 cc
### Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Harry Everts | Suzuki | 211 |
| 2 | Eric Geboers | Suzuki | 197 |
| 3 | Michele Rinaldi | Gilera | 170 |
| 4 | Mark Velkeneers | Yamaha | 164 |
| 5 | Akira Watanabe | Suzuki | 146 |
| 6 | Giuseppe Andreani | KTM | 108 |
| 7 | Gaston Rahier | Gilera | 97 |
| 8 | Corrado Maddii | Aprilia | 71 |
| 9 | Jacky Vimond | Yamaha | 55 |
| 10 | Alain Lejeune | Cagiva | 43 |

## Resum: Podi final 1981

| | 500 cc | 500 cc | 250 cc | 250 cc | 125 cc | 125 cc |
| Campió | André Malherbe | Honda | Neil Hudson | Yamaha | Harry Everts | Suzuki |
| Subcampió | Graham Noyce | Honda | Georges Jobé | Suzuki | Eric Geboers | Suzuki |
| Tercer | Håkan Carlqvist | Yamaha | Kees Van Der Ven | KTM | Michele Rinaldi | Gilera |

## Referències

* G. Luque, Joan «Cross. Campeonatos del Mundo» (en castellà). El año SOLO MOTO'81. SOLO MOTO [Barcelona], 01-12-1981, p. 82-96, 189-190.
* «Palmares du Mondial Mx 3» (en francès). memotocross.fr, 2012. [Consulta: 4 gener 2013].
* «Palmares du Mondial Mx 1» (en francès). memotocross.fr, 2012. [Consulta: 4 gener 2013].
* «Palmares du Mondial Mx 2» (en francès). memotocross.fr, 2012. [Consulta: 4 gener 2013].
* «The 80's bikes, hard rock and Ronald Reagan» (en anglès). mxbikes.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2010. [Consulta: 20 febrer 2011].
# Volcà de Simon

El Volcà del Can Simó és un volcà situat al municipi de Santa Pau, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ «Volcà de Simon». Parcs naturals de Catalunya, 25-07-2022. [Consulta: 6 desembre 2023].
# Dèmocles

Dèmocles és el nom dels següents personatges:
* Dèmocles d'Atenes, orador atenenc
* Dèmocles el Bell, jove atenenc amant forçat de Demetri Poliorcetes
# 573

El 573 (DLXXIII) fou un any comú començat en diumenge del calendari julià.

## Esdeveniments

* Gregori de Tours és nomenat bisbe de Tours pel rei franc, Sigebert I.

## Referències

* ↑ Taylor, 2016, «GREGORY OF TOURS».

## Bibliografia

* Taylor, D. Roman Empire at War: A Compendium of Battles from 31 B.C. to A.D. 565 (en anglès). Pen & Sword, 2016. ISBN 9781473869103.
# Pompeia (filla de Sext Pompeu)

Pompeia (en llatí Pompeia) va ser la filla de Sext Pompeu Pius i d'Escribònia. Formava part de la gens Pompeia.
En el tractat de pau signat a Misenum l'any 39 aC entre Octavi i Sext Pompeu, va ser promesa a Marc Claudi Marcel, fill d'Octàvia (la germana d'Octavi) però l'enllaç mai es va arribar a celebrar. Va acompanyar al seu pare quan va fugir a Àsia l'any 36 aC. No se la menciona després d'aquest moment, però alguns comentaristes sospiten que es va casar amb Marc Livi Drus Libó amb el que hauria tingut a Luci Escriboni Libó Drus.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of greek and roman biography and mithology. Londres: John Murray, 1876, p. 473.
# Can Famades

Can Famades és una masia del municipi de Cornellà de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia de planta quadrada coberta amb teulada a quatre aigües, correspon al tipus III-1 de l'esquema de Danés i Torras.
Té una costa de planta baixa, pis i golfes. Aquestes constitueixen una filera d'arcades de mig punt, a manera de pòrtic, en la part de la façana. Les seves característiques són molt similars a les d'una altra masia "noble" de Cornellà: Can Vallhonrat. Can Famades està construïda en pedra de mida mitjana als murs, i gran i ben escairada a les cantonades i a les dovelles de la porta principal de mig punt, així com a les portes rectangulars laterals i a les finestres de tot de l'edifici. Les pedres dels murs apareixen força regulars i gairebé seques al primer pis, a partir del segon es tornen més irregulars i molt més barrejades amb argamassa de calç, per això estan recobertes per un arrebossat que imita carreus.

## Història

Els Famades eren una de les 10 o 12 famílies que cap al 1150-1170 integraven el consell local o parroquial que regia el terme de l'Hospitalet i que cada any designaven, entre ells, els tres jurats. També hi havia uns Famades l'any que es va construir el tercer terraplè per protegir la Marina de les inundacions del Llobregat i en aquella generació (1603-1617) que va atorgar carta de ciutadania a tots els caps de casa del terme. Van ser integrants els anomenats "patricis" que, imitant els Oliver, varen arrendar les masies (la dels Famades en aquell moment estava prop del torrent Gornal) per alçar casa a la Pobla entre els segles xvi i xvii, prop del camí ral (que avui pertany a Cornellà). L'actual Can Famades té unes inscripcions al seu interior amb les dates 1763-1769 però els orígens de l'edificació són del segle xvii.

## Referències

* 1 2 3 «Can Famades». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2015].
* ↑ «Masia Museu Serra (antigament Can Famades) (Cornellà de Llobregat - Baix Llobregat)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 25 desembre 2015].
# Hypsiboas goianus

Hypsiboas goianus és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Eterovick, P.C., Bastos, R. &, Silvano, D. 2004. Hypsiboas goianus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Dèime

Dèime (francès Deyme) és un municipi occità del Lauraguès, en el Llenguadoc, en el departament de l'Alta Garona, a la regió Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Vaudrivillers

Vaudrivillers és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 79 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vaudrivillers era de 79 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 40 habitatges, 34 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 1 estava desocupat. 37 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 34 habitatges principals, 30 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vaudrivillers el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 49 persones, 34 eren actives i 15 eren inactives. De les 34 persones actives 30 estaven ocupades (16 homes i 14 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 15 persones inactives 10 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de construcció i 1 d'una entitat de l'administració pública.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un electricista.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vaudrivillers a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vaudrivillers a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Oğuz Atay

Oğuz Atay (İnebolu, Província de Kastamonu, 12 d'octubre de 1934 - Istanbul, 13 de desembre de 1977) va ser un escriptor postmodern turc. Atay va arribar a la fama amb la seva novel·la Tutunamayanlar, que rebre el Premi de Novel·la de la TRT el 1970. La novel·la es considera una crítica irònica al món dels petits burguesos. Tutunamayanlar va ser traduïda a l'anglès (The Disconnected), alemany (Die Haltlosen) i neerlandès (Het leven in stukken).
Segons Yıldız Ecevit, professora universitària de literatura contemporània, Atay és un model per tots els escriptors moderns de la literatura turca. Per l'escriptora Perihan Mağden és "el nostre Dostoyevski".

## Altres obres

* Korkuyu Beklerken (Esperant la por, novel·la)
* Tehlikeli Oyunlar (Jocs perillosos, novel·la)
* Günlük (Diari, memòries)

## Obres sobre Atay

* Oğuz Atay'da Aydın Olgusu, Yıldız Ecevit, 1989.
* Ben buradayım−−: Oğuz Atay'ın biyografik ve kurmaca dünyası, Yıldız Ecevit, 2005.
* Geleceği Elinden Alınan Adam, Sefa Kaplan, 2014.
* İçimde Oğuz Atay ile Orhan Gencebay İkizi Yaşıyor, Murat Yalçın, 2013.

## Referències

* ↑ http://www.diken.com.tr/oguz-atayin-tutunamayanlarinin-ingilizcesi-satisa-sunuldu/
* ↑ https://www.vatandanhaber.com/kultur-sanat/tutunamayanlar-artik-ingilizce-oguz-atay-eserleri-tum-dunyada-h42626.html Arxivat 2017-04-21 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.faz.net/aktuell/feuilleton/buecher/neuer-roman-die-haltlosen-von-schriftsteller-oguz-atay-14586426.html
* ↑ http://www.literatuuruitturkije.nl/english/language-is-the-mirror-of-our-lives-oguz-atays-novel-tutunamayanlar-and-its-dutch-translation/
* ↑ Yıldız Ecevit. Ben buradayım−−: Oğuz Atay'ın biyografik ve kurmaca dünyası. İletişim, 2005, p. 568. ISBN 978-975-05-0321-4.
* ↑ Yil Diz Ecevit. Oguz atay'da aydin olgusu, 1989.
* ↑ Sefa Kaplan. Geleceği elinden alınan adam: Oğuz Atay. Dogan Kitap, 2014. ISBN 978-605-09-2271-4.
* ↑ Murat Yalçın. İçimde Oğuz Atay ile Orhan Gencebay İkizi Yaşıyor. Can Yayınları, 3 gener 2013. ISBN 978-975-07-3132-7.
# Calyampudi Radhakrishna Rao

Calyampudi Radhakrishna Rao (kannada: ಕಲ್ಯಂಪುಡಿ ರಾಧಾಕೃಷ್ಣ ರಾವ್) (Hoovina Hadagali, 10 de setembre de 1920 - Amherst, 22 d'agost de 2023), conegut com a C R Rao, fou un estadístic de l'Índia entre altres honors té la National Medal of Science dels estats units del 2002.

## Biografia

C. R. Rao va néixer a Hadagali, Karnataka, Índia. Va rebre el Master of Science (MSc) en matemàtica de la Universitat d'Andhra i el grau MSc en estadística per la Universitat de Calcuta el 1943.
Va ser director del Indian Statistical Institute.
Entre els seus descobriments hi ha la desigualtat de Cramér–Rao i el teorema Rao–Blackwell, tots dos relacionats amb la qualitat de l'estimador. Ha treballat també en l'estimació de l'anàlisi matemàtica multivariada i la geometria diferencial.

## Àrees de recerca

* Teoria de l'estimació
* Inferència estadística i model linears
* Anàlisi multivariant
* Disseny combinatori
* Bioestadística
* Genètica estadística
* Inversa generalitzada
* Equacions funcionals

## Referències

* ↑ http://www.amstat.org/about/statisticiansinhistory/index.cfm?fuseaction=biosinfo&BioID=13 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* UMN Arxivat 1999-09-04 at Archive-It
* Amstat Arxivat 2007-03-13 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Calyampudi Radhakrishna Rao» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* C. R. Rao Advanced Institute of Mathematics, India
* Prof. Rao's page at the University at Buffalo
# Hypsiboas exastis

Hypsiboas exastis és una espècie de granota de la família dels hílids. És endèmica del Brasil. El seu hàbitat natural inclou boscos tropicals o subtropicals secs i a baixa altitud, rius, maresmes intermitents d'aigua dolça, plantacions, jardins rurals i zones prèviament boscoses ara molt degradades.

## Referències

* ↑ Ulisses Caramaschi; Miguel Trefaut Rodrigues. Hypsiboas exastis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 15-09-2014.