OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barville (Vosges)

Barville és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 82 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Barville era de 82 persones. Hi havia 40 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 59 habitatges, 40 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 10 estaven desocupats. 51 eren cases i 7 eren apartaments. Dels 40 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 15 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Barville el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 12 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 50 persones, 31 eren actives i 19 eren inactives. De les 31 persones actives 27 estaven ocupades (17 homes i 10 dones) i 4 estaven aturades (3 homes i 1 dona). De les 19 persones inactives 8 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de construcció.
L'any 2000 a Barville hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Barville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Barville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Batalla de Kara Killisse

La batalla de Kara Killisse (literalment «Església Negra»; en turc: Karakilise Muharebesi) va ser una batalla del front del Caucas lliurada al juliol de 1915, després de la batalla de Manazkert. En la literatura històrica russa, aquesta batalla es considera com a part de l' «operació de defensa d'Alashkert» (del 9 de juliol fins al 3 d'agost).
Abans de l'estiu de 1915, els russos van atacar les posicions otomanes del nord-est del llac Van, però les seves forces van resultar inferior a les del seu enemic i van ser derrotats en la batalla de Manazkert. Aquest èxit va animar els otomans, sota el comandament d'Abdul Kerim Paşa, per avançar contra els russos a la vall d'Eleşkirt mentre que els otomans perseguien les restes de l'exèrcit d'Oganovki través de les muntanyes d'Ağrı per fer fora als russos. El general Nikolai Iudénitx va aprofitar l'oportunitat per contraatacar des de l'oest amb 20.000 unitats de reforç de cosacs per envoltar-los.
En les següents batalles entre el 5 i 8 d'agost, els otomans es van retirar cap al sud, però els russos van aconseguir només una victòria parcial. Els otomans van perdre alguns canons, moltes provisions, 10.000 homes entre morts i ferits, i 6.000 van ser fetspresoners. Perquè els russos de no van poder obtenir un avantatge total, es van retirar de la ciutat de Van i els otomans la van ocupar el 3 d'agost.
Malgrat que la batalla no va ser decisiva i la situació va canviar poc, els russos la van percebre com una victòria, i es va impulsar la moral nacional russa. Aquesta petita victòria va proporcionar un respir a les contínues pèrdues al front oriental.

## Referències

* ↑ Tucker i Priscilla, 2005, p. 740.
* ↑ Clodfelter, 2002, p. 460.
* ↑ Tucker, 1998, p. 179.

## Bibliografia

* Clodfelter, Micheal. Warfare and Armed Conflicts: A Statistical Reference to Casualty and Other Figures, 1500-2000 (en anglès). McFarland, 2002. ISBN 0-7864-1204-6.
* Tucker, Spencer C. The Great War, 1914-1918 (en anglès). Indiana University Press, 1998. ISBN 978-0253211712.
* Tucker, Spencer C.; Priscilla, Mary Roberts. World War I: A Student Encyclopedia (en anglès). ABC-CLIO, 2005. ISBN 978-1851098798.
# Barabaix-Lévada

Barabaix-Lévada (en rus: Барабаш-Левада) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 271 habitants.

## Referències

* ↑ «Барабаш-Левадинское сельское поселение». Arxivat de l'original el 2014-02-02. [Consulta: 25 gener 2014].
# Barabanki

Barabankí (hindi: बाराबंकी, urdú: بارابنکی) és una ciutat de l'Índia, capital del districte de Barabanki, a Uttar Pradesh. La ciutat original estava a 1 km al nord de Nawabganj, i avui dia estan unides. Es troba a uns 30 km a l'est de Lucknow, capital d'Uttar Pradesh.
Població:
* 1881: 13.933 habitants
* 1901: 3.020 habitants
* 2001: No consta a les estadístiques, Nawabganj figura amb 75.087 habitants, Banki amb 16.997 i Satrikh amb 10.129, de manera que es pot estimar en uns 125.000 habitants.
Fins a la conquesta musulmana s'anomenava Jasnaul perquè fou fundada per un raja bhar de nom Jas Raja al segle xi. Els musulmans van dividir la regió de Kanauj en dotze trosos que es van disputar els dominis entre ells i foren coneguts com els Bara Banka (o Dotze Enfrontats); una altra teoria diu que Bara Banka voldria dir "Dotze Trosos de Jungla".
La ciutat està dividida en:
* Nawabganj
* Banki (Àrea urbana)
* Barel (vila)
* Satrikh (vila)
* Kurauli (vila)
* Suburbis

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Riu Elvas

El riu Elvas és un curs d'aigua que banya l'estat brasiler de Minas Gerais. És un afluent del riu das Mortes, que forma part de la conca hidrogràfica del riu Gran, un dels principals rius de la conca del riu Paranà.
Té una longitud de 79 km i desguassa una superfície de 876 km². La seva font es troba al municipi de Santa Rita d'Ibitipoca, a una altitud aproximada de 1.200 metres a la serra da Mantiqueira.
Al llarg del seu recorregut, el riu Elvas creua la ciutat d'Ibertioga i banya els municipis de São João del-Rei, Barbacena, Prados i Tiradentes. La seva desembocadura al riu das Mortes es troba al límit dels municipis de São João del-Rei i de Tiradentes.

## Referències

* ↑ ««Carta do Brasil SF-23-X-C-VI-1 Bias Fortes»» (en portuguès). Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística (IBGE). [Consulta: 16 març 2021].
* ↑ ««Carta do Brasil SF-23-X-C-III-3 Ibertioga»» (en portuguès). Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística (IBGE). [Consulta: 16 març 2021].
# Seymour Norte

Seymour Norte és una petita illa de l'arxipèlag de les Galápagos, a l'Equador. Es troba al nord de l'illa Baltra i es va formar per l'elevació d'una formació de lava submarina. Té una superfície d'1,9 km² i una elevació màxima de 28 metres. Està deshabitada. Hi ha una ruta de visitants d'aproximadament 2 km de longitud per a visites guiades que travessen l'interior de l'illa i exploren la costa rocosa.

## Història

L'illa va ser batejada amb aquest nom vers el 1794 pel capità britànic James Colnett en honor del noble anglès Lord Hugh Seymour. La propera illa Baltra anteriorment era coneguda com a Seymour Sud.

## Flora i fauna

Està coberta de vegetació baixa i arbustiva. L'illa acull una gran població de mascarell camablau i gavineta cua de tisora. Hi ha una població creixent d'iguana terrestre de les Galápagos, originàries de la veïna Baltra, i que han servit per repoblar aquest animal a l'illa de Santiago.

## Referències

* 1 2 «North Seymour». Galapagos Conservancy. galapagos.org. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ McEwen, Alec «The English Place-Names of the Galápagos». The Geographical Journal, 154, 2, 01-07-1988, pàg. 234. DOI: 10.2307/633849.
* ↑ «NORTH SEYMOUR ISLAND, GALAPAGOS». Animal Corner. animalcorner.co.. [Consulta: 2 juny 2017].
* ↑ «Threatened Galápagos Land Iguanas Return to Santiago Island En-Masse After 180-Year Absence». Island Conservation. [Consulta: 9 gener 2019].
* ↑ «Galápagos island gets its first iguanas since Darwin after mass-release». The Guardian. [Consulta: 9 gener 2019].
# Langayo

Langayo és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 531 | 490 | 426 | 398 |
# Casa Cerdà (Alins)

La Casa Cerdà és una obra d'Alins (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa a quatre vents, de grans dimensions, amb ample façana arrebossada orientada a l'est en la paret mestra perpendicular al cavall i proveïda en els dos pisos alts de balconades de fusta adossades a un cos més sortit i protegides per l'ample ràfec de la coberta a dues vessants. La balconada del primer pis presenta balustres perfilats i la del pis superior amb balustres escairats. A la planta baixa destinada al bestiar, s'obre el portal de l'estable i petites finestres per a la ventilació amb llinda de fusta. La porta d'accés al pis superior és en un extrem. Als pisos alts a més de les eixides a les dues balconades hi ha altres finestres i balcons, quasi tots practicats en la façana per a rebre la major insolació possible.

## Referències

* ↑ «Casa Cerdà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Eyüp Sabri Paixà

Eyüp Sabri Paşa (mort a Istanbul, 1890) fou un escriptor otomà.
Va estudiar a l'escola naval i va obtenir el rang d'oficial de la marina, servint durant un temps al Hedjaz i al Iemen arribant al greu de contraalmirall. Fou enterrat a Istanbul.
Va escriure diverses obres històriques i descriptives sobre Aràbia les més importants de les quals són una descripció de la Meca i Medina anomenada Mirat al-Haramayn, publicada a Istanbul en tres volums entre 1883 i 1888, i una història dels wahhabites titulada Tarikh-i Wahhabiyyan publicada a Istanbul el 1878, que és la principal obra de referència pel wahhabisme. Va escriure també una biografia de Mahoma (Mahmud al-Siyar, Edirne 1871)

## Enllaços externs

* Biografia a www.turkcebilgi.com (turc)
# Amphiprion bicinctus

Amphiprion bicinctus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes. És present a la Mar Roja (Oceà Índic occidental) i Chagos.
Viu en zones de clima tropical (31°N - 7°S), associat als esculls de corall, a 1-30 m de fondària i en simbiosi amb les anemones Entacmaea quadricolor, Heteractis aurora, Heteractis crispa, Heteractis magnifica i Stichodactyla gigantea. Els mascles poden assolir 14 cm de llargària total.
És ovípar i monògam. Pot ésser criat en captivitat.
* Amphiprion bicinctus

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Khalaf, M.A. 2005. Fish fauna of the Jordanian Coast, Gulf of Aqaba, Red Sea. Journal of King AbdulAziz University-Marine Sciences. Vol. 15.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994.
* ↑ Fautin, D.G. i G.R. Allen 1992. Field guide to anemonefishes and their host sea anemones. Western Australian Museum, Francis Street, Perth.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Thresher, R.E. 1984. Reproduction in reef fishes. T.F.H. Publications, Inc. Ltd., Neptune City, Nova Jersey. 399 p.
* ↑ Whiteman, E.A. i I.M. Côté 2004. Monogamy in marine fishes. Biol. Rev. 79:351-375.
* ↑ Young, F.A. 1990. Rearing the Red sea anemonefish Amphiprion bicinctus. Freshwat. Mar. Aquar. 5:136-137

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Les Cases Bessones (Sitges)

Les Cases Bessones és una obra de Sitges (Garraf) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de dos edificis contigus d'estructura idèntica, tot i que en diferències acusades a la planta baixa degudes a la modificació posteriors a la construcció original. En conjunt, però se'ls pot descriure com a edificis entre mitgeres de planta baixa i pis que presenten un balcó amb dues obertures rectangulars i barana que recorre tota la façana. Són, de fet, edificis d'estructura senzilla i sobris en la decoració exterior, limitada a les motllures, que emmarquen la part superior de les obertures del primer pis i a l'acabament sinuós de la façana, coronat amb una acant centrat.

## Història

D'acord amb la documentació que es conserva a l'Arxiu Històric Municipal de Sitges, Joan Duran i Ferret i Gregori Mirabent Hill van sol·licitar el 31-7-1916 permís a l'Ajuntament per a la construcció de dues cases. El projecte el signava el mestre d'obres Josep Graner. L'autorització es va concedir el 22-9-1916. L'obra que es va realitzar diferia del projecte inicial i,a més, altres modificacions efectuades al llarg dels anys han alterat en part l'estil arquitectònic original d'aquests edificis.

## Referències

* 1 2 «Les Cases Bessones». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Better Than a Thousand

Better Than a Thousand fou un grup de música hardcore format el 1997 per Ray Cappo, cantant de Youth of Today, i Graham Land i Ken Olden del grup Battery. Nasqué com un projecte musical paral·lel a Shelter amb què Cappo pretenia enregistrar un parell de cançons amb alguns amics i acabà en tres discos i tres gires mundials.

## Discografia

| Any | Títol | Discogràfica | Informació extra |
| 1997 | Just one | Revelation Records | Disc de debut |
| 1999 | Value Driven | Epitaph Records | Segon disc |
| 1999 | Self Worth | Grapes of Wrath | EP |
| 2004 | Discography | Super Soul Records | Discografia completa |

## Recopilacions

* Fight The World, Not Each Other (A Tribute to 7 Seconds) - In Your Face
* The Rebirth Of Hardcore: 1999 - I Can Make a Difference / Out of Fashion
* Anti-Racist Action: Stop Racism the benefit CD - Poison In Your Brain (LFKB remix)

## Referències

* ↑ Ramírez, Carlos. «Better Than a Thousand's 'Just One' + 'Value Driven' LPs to Be Reissued in Expanded Editions | Features» (en anglès), 28-04-2020. [Consulta: 25 novembre 2022].
* ↑ «Better Than A Thousand - Value Driven» (en anglès). Punknews.org, 15-11-2018. [Consulta: 25 novembre 2022].
# Bergþóra Árnadóttir

    En aquest nom islandès, el darrer nom és un patronímic, no pas un cognom. La manera de referir-se a aquesta persona és pel nom de pila.
Bergþóra Árnadóttir (15 de febrer de 1948 – 8 de març de 2007) fou una cantant i compositora islandesa de cançons tradicionals. Moltes de les seves cançons es van compondre amb lletres de poetes islandesos. A mitjans de la dècada del 1970, va realitzar en un dels primers espectacles musicals televisius islandesos, Kvartett Guðmundar Steingríms.
Fou la mare de Birgitta Jónsdóttir.

## Referències

* ↑ «Bergþóra Árnadóttir látin». [Consulta: 18 abril 2019].
* ↑ Ago, Paul4dirt 9 Years 8 Months. «Bergþóra Árnadóttir - Icelandic Folk Singer». [Consulta: 18 abril 2019].
# Les meves tardes amb la Margueritte

Les meves tardes amb la Margueritte (títol original en francès La Tête en friche) és una pel·lícula francesa dirigida per Jean Becker i estrenada l'any 2010.

## Argument

Basada en la novel·la homònima de Marie-Sabine Roger, explica la història de Germain Chazan (Gérard Depardieu), un home de 110 kg, que desconfia de les paraules i viu en una caravana, al fons del jardí de la seva mare. Ell passa el seu temps entre el cafè i el parc públic i és considerat per la majoria com un imbècil feliç. Però un dia, Margueritte (Gisèle Casadesus), una dona gran molt culta li fa descobrir l'univers dels llibres i les paraules. La seva relació amb els altres i amb si mateix canviarà.

## Repartiment

* Gérard Depardieu com a Germain Chazes
* Gisèle Casadesus com a Margueritte
* Claire Maurier com a Jacqueline
* Maurane com a Francine
* François-Xavier Demaison com a Gardini
* Anne Le Guernec com a Jacqueline
* Amandine Chauveau com a Jacqueline
* Sophie Guillemin com a Annette
* Florian Yven com a Germain
* Patrick Bouchitey com a Landremont
* Régis Laspalès com a M. Bayle
* Jean-François Stévenin com a Joseph
* Lyes Salem com a Youssef
* Matthieu Dahan com a Julien
* Bruno Ricci com a Marco
* Mélanie Bernier com a Stéphanie

## Recepció

Al web de l'agregador de crítiques Rotten Tomatoes, la pel·lícula té una mitjana d'aprovació del 85% basada en 60 crítiques, i una mitjana de 6,4/10. El consens crític del web manifesta que «és sentimental i trepidant, però això no n'hi ha prou per evitar que [la pel·lícula] sigui realment impactant». A Metacritic, la pel·lícula té una puntuació mitjana ponderada de 59 sobre 100, basada en 16 crítiques, indicant «crítiques mixtes o mitjanes».

## Referències

* 1 2 «Les meves tardes amb Margueritte». Ésadir.cat. [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ «La tête en friche (My Afternoons with Margueritte) (2011)» (en anglès). Rotten Tomatoes. [Consulta: 23 març 2018].
* ↑ «My Afternoons with Margueritte Reviews» (en anglès). Metacritic. [Consulta: 23 març 2018].
# Batavia (Iowa)

Batavia és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 500 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Batavia tenia 500 habitants, 219 habitatges, i 139 famílies. La densitat de població era de 327,2 habitants per km².
Dels 219 habitatges en un 29,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,6% hi vivien parelles casades, en un 5% dones solteres, i en un 36,1% no eren unitats familiars. En el 31,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,2% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.333 $ i la renda mediana per família de 39.063 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.125 $ mentre que les dones 21.319 $. La renda per capita de la població era de 18.970 $. Cap de les famílies i el 3,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Batavia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Batavia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Big Pun

Christopher Lee Rios (10 de novembre de 1971 - 7 de febrer de 2000), més conegut pel seu nom artístic Big Pun (abreviatura de Big Punisher), va ser un raper nord-americà. Sorgint de l'escena del hip hop underground al Bronx, va tenir protagonisme després del descobriment pel seu company raper del Bronx Fat Joe, i després va aparèixer convidat al seu àlbum de 1995 Jealous One's Envy.
Big Pun va signar amb el segell de Fat Joe, Terror Squad Productions i Loud Records el 1997 per publicar el seu àlbum d'estudi debut, Capital Punishment (1998) l'any següent. L'àlbum va rebre l'aclamació de la crítica i l'èxit comercial, va obtenir una nominació al millor àlbum de rap als 41è premis Grammy anuals, va assolir el cinquè lloc del Billboard 200 i es va convertir en el primer enregistrament de hip hop d'un solista llatí que va rebre la certificació de platí la Recording Industry Association of America (RIAA). El seu segon àlbum, Yeeeah Baby (2000) va assolir el tercer lloc del Billboard 200, tot i que Pun va morir dos mesos abans del seu llançament.

## Referències

* ↑ The Source: The Magazine of Hip-hop Music, Culture & Politics. Source Publications, Incorporated, 2000, p. 235.
* ↑ «Big Pun». Biography.com, August 9, 2017. Arxivat de l'original el August 10, 2017. [Consulta: August 9, 2017].
* ↑ «Gold & Platinum – Big Pun». RIAA. Arxivat de l'original el September 24, 2015. [Consulta: August 15, 2010].
# Big Rip

El big rip, gran esquinç o teoria de la gran extensió és una hipòtesi cosmològica sobre el destí final de l'univers, segons la qual, tota la matèria que compon l'univers, des dels estels i les galàxies fins als àtoms i les partícules subatòmiques, s'està separant progressivament a causa de l'expansió de l'univers i aquest procés es prolongarà indefinidament en el futur. En teoria, el factor d'escala de l'univers esdevé infinit en un temps finit en el futur.
La hipòtesi està essencialment basada en el tipus de l'energia fosca que hi ha a l'Univers. El valor clau és l'equació d'estat w, la proporció entre la pressió de l'energia fosca i la seva densitat energètica. Si w < 1, l'univers acabarà sent estripat. Aquesta energia rep el nom d'energia fantasma, una forma més extrema de quintaessència.
En un univers dominat per l'energia fantasma, el "teixit" de l'univers s'expandeix a un ritme cada vegada més alt. Nogensmenys, això implica que la mida de l'univers observable es redueix constantment; la distància a la vora de l'univers observable, que s'allunya a la velocitat de la llum de qualsevol punt es redueix més i més. Quan la mida de l'univers observable esdevé més petita que qualsevol estructura particular, ja no pot haver-hi interacció entre les parts més llunyanes de l'estructura, ni gravitacional ni electromagnètica (ni qualsevol de les forces nuclears), i l'estructura serà estripada.
Al principi, les galàxies quedarien separades l'una de l'altra. De fet, això està passant en aquests moments, amb galàxies que surten de l'univers observable (a uns 465.000 milions d'anys llum). Uns 60 milions d'anys abans de la fi, la gravetat seria massa feble per mantenir juntes la Via Làctia o altres galàxies individuals. Uns tres mesos abans del final, el sistema solar quedarà gravitacionalment lliure. Als últims minuts, els estels i els planetes s'estriparan, i un moment abans de la fi, els àtoms quedaran destruïts.
Els autors d'aquesta hipòtesi estimen que la fi de l'Univers com el coneixem tindrà lloc d'aquí a uns 50 000 milions d'anys.

## En religions monoteistes

En les religions monoteistes, és a dir, el cristianisme i l'islam, aquesta noció d'esquinçament coincidiria amb la fi del món o l'Apocalipsi.
Citat a l'Alcorà:
"Quan el cel es trenca, i les estrelles s'escampen, i els mars confonen les seves aigües, i els sepulcres s'enfonsen"
Sura Al-Infitar
Tingueu en compte que la paraula Al-Infitar en àrab significa ruptura o esquinçament
Aquí teniu una altra traducció dels primers versos
Quan el cel es trenca,
que les estrelles es dispersen,
Que els mars es desbordaran
I que els sepulcres seran capgirats,