OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Laura Massana i Mas

Laura Massana i Mas (Sallent, Bages, 5 de novembre 1965) és una treballadora social i política catalana, diputada al Parlament de Catalunya en la VIII, IX i X legislatures per ICV-EUiA.

## Biografia

Diplomada en treball social per la Universitat de Barcelona. Ha fet el màster «Expert europeu en formació», de la Universitat Politècnica de Catalunya. Ha treballat com a coordinadora de formació del centre de formació i promoció ocupacional Ceprom - Fundació Paco Puerto (1990-2004), del sindicat Comissions Obreres al Bages-Berguedà (1990-2004). Des del 2004 és assessora del Grup d'Iniciativa per Catalunya-Verds (ICV) a la Diputació de Barcelona.
Col·labora esporàdicament al diari Regió 7, és membre fundadora del grup d'esplai La Trepa, de Sallent, del qual ha estat presidenta (1985) i tresorera (1990); membre del grup El Carrilet, que organitza la festa de carnaval de Sallent, n'ha ocupat diversos càrrecs de la junta directiva (1983-1996). Ha estat monitora de les colònies d'estiu de la Generalitat en diversos indrets de Catalunya (1985-1991).
Adherida a ICV des del 1991, ha estat regidora de l'Ajuntament de Sallent (1991-1995), Presidenta de la Intercomarcal Bages-Berguedà-Solsonès i diputada al Parlament de Catalunya en dues legislatures, en què ha estat portaveu a les Comissions d'Acció Social, Infància, Joventut i també Empresa i Ocupació. Massana es presentà de número tretze de la coalició d'esquerres Catalunya Sí que es Pot a la llista de la circumscripció de Barcelona en les eleccions catalanes de 2015. En la número tres en la lista d'En Comú-Podem per a l'Ajuntament de Manresa en les Eleccions Municipals de 2023.

## Referències

* 1 2 3 4 Diputats de la VIII legislatura. 97. Massana Mas, Laura. Parlament de Catalunya, pàg. 110.
* ↑ «I. Sra. Laura Massana Mas». Parlament de Catalunya. [Consulta: setembre 2020].
* ↑ «Laura Massana - La Diputació - Diputació de Barcelona». [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ Escolà, E. «Laura Massana es compromet a treballar per la sortida de la crisi». ACN, 19-01-2011. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «Manresa En Comú Podem tanca una llista «molt diversa i plural»». Nació Manresa, 14-04-2023. [Consulta: 4 febrer 2024].
# Gonçal Soler i Bernabeu

Gonçal Soler i Bernabeu (Alcoi, 30 de gener del 1896 - Banyuls de la Marenda, 23 de juny del 1976) fou un sindicalista català. Era el marit de la dirigent anarcosindicalista Balbina Pi i el pare de la cantantautora Teresa Rebull.

## Biografia

Gonçal Soler era fill de Joaquim Soler i Figuerola i de Maria Bernabeu i Carbonell, treballadors, que van tenir sis fills: Maria, Gonçal, Rigobert, Romuald, Joaquim i Rogeli. Acabats els estudis primaris, començà a treballar en el ram del tèxtil com a teixidor. Establert a Sabadell, va esdevenir un dirigent de la Federació Local de Sindicats, al costat de Josep Rosas, Miquel Bertran i Josep Moix. Orador fàcil, també va escriure al periòdic Vertical, que va dirigir del 1933 al 25 de maig del 1934. Durant la guerra, va tenir un càrrec important al PSUC. Acabat el conflicte bèl·lic, el van detenir i empresonar a la Model, on fou condemnat a mort, però gràcies a la intervenció dels sabadellencs Josep Maria Marcet, Esteve Maria Relat i Antoni Tamborini, el van alliberar. Amb Balbina Pi van tenir tres filles: Teresa Rebull, Assutzena –Susanna– i Llibertat –Berta–. Passà els últims anys en diferents localitats franceses i el 1972 s'establí a Banyuls de la Marenda, per ser prop de la seva dona i les seves filles.

## Referències

* 1 2 Simó i Bach, Ricard. Sabadellencs morts en l'exili. Sabadell: Arts Gràfiques Agulló-Costa, Desembre de 1986, p. 185-187. ISBN 84-86636-00-0.
# Dinah (cràter)

Dinah és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 15,6 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim hebreu, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Dinah». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Ricard Sanmartín Bargues

Ricard Sanmartín Bargues (València, 11 de desembre de 1888 - València, 3 de juny de 1974) va ser un poeta i dramaturg valencià.
Estudià a l'Escola d'Artesans, i s'especialitzà en orfebreria, entrant a treballar amb onze anys com aprenent en un taller d'orfebreria en plata i or, cosa que el premetré més tard exercir la professió d'argenter tota la seua vida, en un local del carrer Tapineria de la ciutat de València, al costat de l'església de Santa Caterina.
Va ser president de la secció dels Cursos de Llengua Valenciana de Lo Rat Penat i membre de la junta directiva de l'Agrupació Valencianista de la Dreta (1933). Posteriorment milità en Acció Nacionalista Valenciana. L'any 1948 va fundar l'editorial Lletres Valencianes. En companyia del dibuixant Francesc Ramil López i del poeta Josep Maria Esteve Victòria fundà la revista fallera Pensat i Fet (1912-1972), primera revista fallera que va emprar una ortografia catalana correcta. Va ser un dels signataris de les Normes de Castelló. La seua poesia és de caràcter tradicional.

## Obres
### Poesia

* 1950 Airet d'abril
* 1960 Ressonàncies de l'Alguer
* 1962 La mel i la Tardor

### Teatre

* L'enredro de la ràdio
* La Volta a València

## Referències

* 1 2 3 http://www.memoriavalencianista.cat/plana.php?veure=bio&cmb_alf=235&lletra=S Arxivat 2016-03-15 a Wayback Machine.
* ↑ «Ricard Sanmartín i Bargues | enciclopedia.cat». [Consulta: 21 maig 2022].

## Bibliografia

* Sansano et al., G. [2005]. «Ricard Sanmartín Bargues». A: Teatre Popular Valencià. Recerca finançada per l'acció (AE99-05) de la Direcció General d'Ensenyaments i Investigació de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana.. Alacant: Institut Interuniversitari de Filologia Valenciana, 2005 [Consulta: 23 setembre 2007]. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine..
* Enciclopèdia Catalana
# Serguéievo

Serguéievo (en rus: Сергеево) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 4 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Pedro Nolasco Aurioles Aguado

Pedro Nolasco Aurioles Aguado (Ronda, 30 de novembre de 1818 - † Madrid, 1884) fou un advocat i polític espanyol, va ser ministre de Gracia i Justícia durant els regnats d'Isabel II i Alfons XII.

## Biografia

Després d'estudiar Dret en la Universitat de Sevilla exercí com a advocat a la seva ciutat natal fins a en 1844 es trasllada a Madrid on iniciarà la seva carrera política com a diputat pels districtes de Ronda i Campillos (Màlaga) a les eleccions de 1850; escó que tornaria a obtenir en diferents processos electorals fins a les eleccions generals espanyoles de 1879. També va ser senador per la circumscripció electoral de Màlaga en 1871 i 1872.
Va ser ministre de Gracia i Justícia entre el 9 de febrer i el 2 de març de 1863 en un govern que va presidir O'Donnell; i entre el 7 de març i el 9 de desembre de 1879 sota la presidència de Martínez Campos.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Pedro Nolasco Aurioles a xtec.es
# Disc de fragments

Un disc o anell de fragments és un disc circumestelar de pols en òrbita al voltant d'una estrella. A vegades aquests discs contenen anells prominents, com el que es veu en la imatge de Fomalhaut a la dreta. Els anells residuals s'han trobat tant al voltant d'estrelles madures com joves, així com almenys un disc residual en òrbita també ha evolucionat en una estrella de neutrons. Els discs residuals més nous poden constituir una fase en la formació d'un sistema planetari després de la fase de disc protoplanetari, quan els planetes terrestres poden acabar de créixer. També poden ser produïts i mantinguts com les restes de les col·lisions entre els planetesimals, també coneguts com a asteroides i cometes.
El 2001, unes 900 estrelles candidates poden contenir un disc residual. En general, es descobreixen en examinar el sistema d'estrelles en llum infraroja i a la recerca d'un excés de radiació més enllà de l'emesa per l'estrella. D'aquest excés s'infereix que la radiació de l'estrella que ha estat absorbida per la pols del disc, després es torna a radiar a mesura com a energia infraroja.
Els discos residuals sovint es descriuen com anàlegs massius a la pols que hi ha al sistema solar. Els discos residuals més coneguts tenen radis de 10–100 unitats astronòmiques (UA); que s'assemblen al cinturó de Kuiper del sistema solar, però amb molta més pols. Alguns discos residuals contenen un component de pols més calenta situada a 10 ua de l'estrella central. Aquesta pols és a vegades anomenada pols exozodiacal per analogia a la pols zodiacal del sistema solar.

## Vegeu també

* Disc d'acreció
* Cinturó d'asteroides
* Disc protoplanetari

## Referències

* ↑ Wang, Z.; Chakrabarty, D.; Kaplan, D. L.; Chakrabarty; Kaplan «A debris disk around an isolated young neutron star». Nature, 440, 7085, 2006, pàg. 772–775. arXiv: astro-ph/0604076. Bibcode: 2006astro.ph..4076W. DOI: 10.1038/nature04669. PMID: 16598251.
* ↑ «Spitzer Team Says Debris Disk Could Be Forming Infant Terrestrial Planets». NASA, 14-12-2005 [Consulta: 3 gener 2007]. Arxivat 2006-09-08 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2006-09-08. [Consulta: 12 maig 2014].
* ↑ «Spitzer Sees Dusty Aftermath of Pluto-Sized Collision». NASA, 10-01-2005 [Consulta: 3 gener 2007]. Arxivat 2006-09-08 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2006-09-08. [Consulta: 12 maig 2014].
* ↑ «Debris Disk Database». Royal Observatory Edinburgh. Arxivat de l'original el 2008-08-10. [Consulta: 3 gener 2007].

## Enllaços externs

* McCabe, Caer. «Catalog of Resolved Circumstellar Disks». NASA JPL, 30-05-2007. [Consulta: 17 juliol 2007].
# Serra de Vernissa

La serra de Vernissa és una petita serra a Xàtiva (País Valencià). Junt a la serra del Castell, a l'est del coll de Bixquert, forma una unitat orogràfica que s'integra en la serra Grossa de la qual s'estén paral·lela.
Les dues serres divideixen en dues meitats ben diferenciades el terme municipal de Xàtiva. La zona nord comprèn la vall del Canyoles, amb una cubeta plana limitada per zones muntanyoses de forts pendents en què es donen els conreus de regadiu i es localitzen els assentaments de població. La zona sud té un relleu més accidentat dividit en dues conques hidrogràfiques separades per una línia de cims de mitjana altura que uneix de nord a sud la Serra Vernissa i la Serra Grossa. La conca oest aboca al riu Canyoles i la conca est al riu Albaida.
Aquestes serres constitueixen el límit visual i funcional de la zona nord, sent una formació rocosa de fort impacte paisatgístic. En la serra Vernissa, a l'oest, destaca el pic de Vernissa (455 m) per la seua altura, i la Penya de Sant Dídac (378 m) per la seua peculiar formació rocosa en el cim.

## Referències

* «Serra de Vernissa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Pere Torres Torres

Pere Torres Torres, també conegut com a Casetes (Eivissa, 1952) és un polític eivissenc, senador per Eivissa en la IX legislatura.
Ha treballat com a director d'una oficina internacional d'una entitat financera. És un dels fundadors de la Plataforma Antiautopistes, ja que va ser un dels expropiats de l'autovia de l'aeroport. Fou escollit senador per Eivissa-Formentera com independent dins el PSIB-PSOE a les eleccions generals espanyoles de 2008, Fou membre titular de la Diputació Permanent Senat i durant uns mesos de 2010 portaveu del grup parlamentari mixt, però renuncià el març de 2011 i fou substituït per Margalida Font Aguiló.

## Referències

* ↑ Diario de Ibiza, 10-3-2008
* ↑ Pere Torres Torres: «Me sorprende mi resultado; hice una porra apostando que sacaría menos ventaja», Diario de Ibiza, 11 de març de 2008
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Formentera, de momento, sin senadora, El Periódico de Ibiza, 11 de gener de 2011
# Roy Sullivan

Roy Cleveland Sullivan (7 de febrer de 1912 - 28 de setembre de 1983) fou un guardaboscos nord-americà del Parc nacional de Shenandoah a Virgínia. Entre 1942 i 1977, li van caure set llamps al damunt en diferents ocasions i va sobreviure a totes elles. Per aquesta raó, es va guanyar el sobrenom del "Parallamps humà". El Llibre Guinness World Records va reconèixer a Sullivan com la persona registrada a que li han caigut més llamps.
Els llamps li van caure el 1942, 1969, 1970, 1972, 1973, 1976 i 1977.
El matí del 28 de setembre de 1983, Sullivan es va suïcidar disparant-se un tret al cap a l'edat de 71 anys.

## Referències

* ↑ «Lightning - Fire - Extreme Earth - Discovery Channel» (en anglès), 21-08-2009. Arxivat de l'original el 2009-08-21. [Consulta: 27 desembre 2020].
* ↑ Upi «ROY SULLIVAN (Published 1983)» (en anglès). The New York Times, 30-09-1983. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «Astrology Weekly: Roy Sullivan». [Consulta: 8 agost 2009].
* ↑ Dunkel, Tom; by, Illustrations; Stockton, Frank «Lightning strikes: A man hit seven times» (en anglès). Washington Post, 15-08-2013. ISSN: 0190-8286.
* ↑ «Roy Sullivan biography - 7 lightning strikes, astrology natal chart». [Consulta: 27 desembre 2020].
* ↑ «Roy C. Sullivan, 71, ex-ranger». The Philadelphia Inquirer [Philadelphia, Pennsylvania], 30-09-1983, pàg. 38.

## Enllaços externs

* Article sobre Sullivan en un diari argentí
* Article sobre Sullivan en un diari cubà
# Georg Eberhard Rumphius

Georg Eberhard Rumphius (originàriament: Rumpf; batejat cap a l'1 de novembre de 1627 – 15 de juny de 1702) va ser un botànic alemany que treballà per la Companyia Holandesa de l'Índia oriental en l'actual Indonèsia i és ben conegut per la seva obra Herbarium Amboinense. També va ser un etnògraf i va defensar el poble ambonès davant el colonialisme.

## Biografia

Rumphius es va criar a Wölfersheim i estudià al Gymnasium de Hanau. Des de jove coneixia bé la llengua neerlandesa. Va viure tres anys a Portugal, el 1649 retornà a Hanau.

## Mercader d'Ambon

El 1651 s'uní a la Companyia Holandesa de l'Índia Oriental (sota el nom de Jeuriaen Everhard Rumpf) el 1653 arribà a Batàvia i a les Illes Ambon el 1654. El 1657 tol oficial era d'enginyer. Pel seus estudis t com el Plinius Indicus (el Plini de les Índies).

## Herbarium Amboinense

Rumphius va ser l'autor de Het Amboinsche kruidboek o Herbarium Amboinense, un catàleg de la flora de l'illa Ambon (Amboina) dins l'actual Indonèsia), que va ser publicat pòsthumament el 1741. Aquesta obra cobreix 1.200 espècies. Posteriorment el seu treball va ajudar el de la classificació feta per Linnaeus. El seu treball dona la base per a l'estudi sobre la flora de les Moluques i la seva obra encara és citada actualment. També va enviar una col·lecció de conquilles als Medicis de la Toscana.
Al final de la seva vida va quedar cec pel glaucoma però continuà treballant. La seva família morí a cau sa d'un tsunami.

## Obres

* Herbarium Amboinense, 1747.
* Amboinsche Rariteitkamer (Amboina Gabinet de curiositats, 1705)
* Amboinsche Historie (Història d'Amboina)
* Amboinsche Lant-beschrijvinge (una geografia social)
* Illustració de la revisió a D'Amboinische Rariteitkamer... (Acta Eruditorum, 1706)Amboinsch Dierboek (llibre sobre animals d'Amboina, perdut)

## Referències

* ↑ Merrill, Elmer D.. An Interpretation of Rumphius's Herbarium Amboinense (Digitised, online, via biodiversitylibrary.org). Publication No. 9. Manila, Philippines: Department of Agriculture and Natural Resources, Bureau of Science, 1 Nov 1917, p. 1–595 [Consulta: 13 novembre 2013]. (citada a Monk,, K.A.; Fretes, Y.; Reksodiharjo-Lilley, G.. The Ecology of Nusa Tenggara and Maluku. Hong Kong: Periplus Editions Ltd., 1996, p. 4. ISBN 962-593-076-0. )
* 1 2 Monk,, K.A.; Fretes, Y.; Reksodiharjo-Lilley, G.. The Ecology of Nusa Tenggara and Maluku. Hong Kong: Periplus Editions Ltd., 1996, p. 4. ISBN 962-593-076-0.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Fonts

* Wehner, U., W. Zierau, & J. Arditti The merchant of Ambon: Plinius Indicus, in Orchid Biology: Reviews and Perspectives, pp 8–35. Tiiu Kull, Joseph Arditti, editors, Springer Verlag 2002
* Georg Eberhard Rumpf and E.M. Beekman (1999). The Ambonese curiosity cabinet - Georgius Everhardus Rumphius, Yale University Press (New Haven, Connecticut): cxii + 567 p. (ISBN 0300075340) English translation preceded by an account of his life and work and with annotations.
# Districte municipal de Varėna

El Districte municipal de Varėna (en lituà: Varėnos rajono savivaldybė) és un dels 60 municipis de Lituània, situat dins del comtat d'Alytus, i que forma part de la regió de Dzūkija.

## Història

Juntament amb la regió de Vílnius, una gran part del districte municipal de Varėna va ser al costat polonès de la frontera «no reconeguda recíprocament» durant el període d'entreguerres. Això es va deure principalment amb l'estratègica línia fèrria Varsòvia - Sant Petersburg. Al contrari que a les regions veïnes, on el nombre de polonesos és alta, el territori que avui comprèn el municipi sempre ha tingut una majoria de lituans. El Districte de Varėna, com se l'anomenava aleshores, es va formar durant la Unió Soviètica, amb la petita ciutat de Varėna escollida com a capital. Varėna va ser escollida per l'aleshores més antiga Senoji Varėna com capital, a causa de la seva proximitat a la via fèrria. Solament va esdevenir el centre de la regió a la dècada de 1970 quan es va sotmetre a la industrialització sota el lideratge soviètic. Durant una reforma del territori municipal va ser tornada a anomenar com a Districte municipal Varėna i algunes parts occidentals que va cedir al Municipi de Druskininkai.

## Geografia

La major part del municipi està coberta per boscos i pantans, és el municipi més gran i menys poblat de Lituània. El riu Miarkís passa a través del seu territori, n'hi ha més de 100 llacs i el bosc Dainava. Limita el municipi de Druskininkai a l'oest, el districte municipal d'Alytus al nord-oest, el districte municipal de Trakai al nord-est, i el districte municipal de Šalčininkai també a l'oest. Cap al sud comparteix una frontera amb Belarús.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
Comtat d'Alytus :
# SGS

SGS té els següents significats:
* Società di Ginnastica e Scherma Udinese, antic club de futbol d'Udine (Itàlia), antecessor de l'actual Udinese Calcio
* Società di Ginnastica e Scherma Fortitudo Roma, antic club de futbol de Roma
* Samsung Galaxy S, telèfon mòbil de la marca Samsung i qualsevol dels seus successors: SGS-II, SGS-III, SGS-4,...
* SGS S.A. (de l'antic nom en francès Société Générale de Surveillance), empresa multinacional de serveis de verificació amb seu a Ginebra (Suïssa)
* sgs també és el codi ISO 639-3 del samogitià, dialecte del lituà parlat a Samogítia
# Setè Govern d'Espanya durant la dictadura franquista

El Setè Govern d'Espanya durant la dictadura franquista va durar del 25 de febrer de 1956 al 10 de juliol de 1957.

## Fets destacats

Govern convocat després dels fets de 1956 que mostraren un fort enfrontament amb el món universitari i que provocaren la dimissió de Joaquín Ruiz Jiménez i Raimundo Fernández Cuesta. Hi havia un fort descontentament per l'augment de la inflació que intentaren pal·liar amb un augment del 20% dels salaris, però al final s'imposà l'adopció d'una nova política econòmica que provocarà la dimissió del govern i un radical canvi en la seva composició, per tal d'acabar amb l'economia d'autarquia i iniciar el Pla Nacional d'Estabilització Econòmica en 1959.

## Composició

* Cap d'Estat
       Francisco Franco Bahamonde
* Ministre Subsecretari de la Presidència
       Luis Carrero Blanco
* Ministre de la Governació
       Blas Pérez González
* Ministre d'Hisenda
       Francisco Gómez de Llano
* Ministre de Treball
       José Antonio Girón de Velasco
* Ministre d'Afers exteriors
       Alberto Martín Artajo
* Ministre de Justícia
       Antonio Iturmendi Bañales
* Ministre de l'Exèrcit
       Agustín Muñoz Grandes (militar)
* Ministre de l'Aire
       Eduardo González Gallarza
* Ministre de Marina
       Almirall Salvador Moreno Fernández
* Ministre d'Industria
       Joaquín Planells Riera
* Ministre de Comerç
       Manuel Arburúa de la Miyar
* Ministre d'Obres Públiques.
       Fernando Suárez de Tangil y Angulo
* Ministre d'Agricultura
       Rafael Cavestany de Anduaga
* Ministre d'Educació
       Jesús Rubio García-Mina
* Ministre Secretari General del Moviment
       José Luis Arrese Magra
* Ministre d'Informació i Turisme
       Gabriel Arias-Salgado y de Cubas

## Bibliografia

* Los 90 Ministros de Franco. Equipo Mundo. DOPESA, Barcelona, noviembre de 1971.

## Referències

* ↑ José María García Escudero, Manuel Espadas Burgos i José Luis Comellas: Historia general de España y América, Volumen 19, La Política, El Gobierno de 1957, páginas 110-112
* ↑ Ramón Tamames: Historia de España Alfaguara, Volumen VII, La Era de Franco. El gobierno del Plan de Estabilización. pàgines 511-515

## Enllaços externs

* Composició dels governs d'Espanya des de la Segona República
# Persecució a alta mar

Persecució a alta mar (títol original en anglès: The Sea Chase) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Farrow, estrenada el 1955. Ha estat doblada al català.

## Argument

1939, poc abans del desencadenament de la Segona Guerra Mundial, Carl Ehrlich capità del vaixell mercant alemany "Ergenstrass", que el seu antinazisme declarat ha privat del seu comandament militar, ha apostat amb el seu amic d'infantesa, el comandant Jeff Napier, que sortirà del port de Sydney forçant el bloqueig. Tanmateix, el cònsol d'Alemanya exigeix d'Ehrlich que prengui a bord Elsa von Schwepp, una aventurera que treballa si s'escau per als serveis secrets alemanys i que resulta ser la promesa de Napier. El capità de l'Ergenstrass ha rebut l'ordre de dipositar la seva passatgera en un port neutral. A un moment del film arriben a una illa de l'arxipèlag de les Tuamotu, de nom imaginari "Pom Pom Galli"

## Repartiment

* John Wayne: Capità Karl Ehrlich
* Lana Turner: Elsa Keller
* David Farrar: Comandant Jeff Napier
* Lyle Bettger: Cap Oficial Kirchner
* Tab Hunter:Cadet Wesser
* James Arness: Schlieter
* Richard Davalos: Cadet Walter Stemme
* John Qualen: Cap enginyer Schmitt
* Paul Fix: Max Heinz
* Lowell Gilmore: Comandant Evans
* Luis Van Rooten: Matz
* Alan Hale Jr.: Marin Wentz
* Wilton Graff: Conseller General Hepke
* Peter Whitney: Bachman
* Claude Akins: Winkler
* John Doucette: Bos'n
* Anthony Eustrel: Oficial anglès
Actors que no surten als crèdits:
* Jean De Briac: Governador francès.
* Gavin Muir: Oficial anglès.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Persecució a alta mar. esadir.cat.
* ↑ «The Sea Chase». The New York Times.
* ↑ McGhee, R.D.. John Wayne: Actor, Artist, Hero. McFarland, Incorporated, Publishers, 2016, p. 346. ISBN 978-1-4766-2824-0.
* ↑ Liebman, R. Vitaphone Films: A Catalogue of the Features and Shorts. McFarland, Incorporated, Publishers, 2010, p. 375. ISBN 978-0-7864-4697-1.

## Vegeu també

* Film sencer: The Sea Chase (1955) Arxivat 2019-04-04 a Wayback Machine.
# SGT

SGT té els següents significats:
* Societat General de Tramvies, companyia de ferrocarrils històrica del País Valencià
* Gran Teatre de Xangai (del seu nom en francès Shanghai Grand Theatre), teatre de la ciutat de Xangai, a la Xina
* SGT Net TV (de l'acrònim en castellà de Sociedad Gestora de Televisión), empresa de televisió digital terrestre operadora de Net TV a Espanya
* Super GT (acrònim de Super Gran Turisme), campionat d'automòbils esportius organitzat al Japó
* Síndrome de Gilles de la Tourette, trastorn neurològic hereditari
* Tecnologia de porta de silici (del seu nom en anglès Silicon-Gate Technology), tècnica utilitzada en la fabricació de transistors MOSFET
* SGT també és el codi de l'UCI del 0711 / Cycling, equip ciclista d'Alemanya
* Sgt també és l'abreviatura de la segnitita, mineral de la classe dels fosfats
* Sgt. també és l'abreviatura de sergent, grau militar de la categoria dels sotsoficials