OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mariano Cazurro García

Mariano Zacarías Cazurro García (Tordehumos, província de Valladolid, 5 de novembre de 1824 - Madrid, 13 d'agost de 1896) fou un autor de teatre i polític castellà, diputat a les Corts espanyoles durant el regnat d'Amadeu I d'Espanya i durant la restauració borbònica.
Fou director general d'Ultramar i subsecretari del Ministeri de Governació, càrrecs que compaginà amb la composició de comèdies de costums en castellà. També fou elegit diputat per Dénia a les eleccions generals espanyoles d'abril de 1872. No tornaria a participar en política fins a la restauració borbònica, quan fou elegit diputat pel districte de Villalón de Campos (província de Valladolid) a les eleccions generals espanyoles de 1879 i 1884.

## Obres

* La voluntad del difunto
* Los dos doctores
* La pensión de Ventura
* Trabajar por cuenta ajena
* Loa al héroe de Bailén

## Enllaços externs

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.148. ISBN 9788495484802.
* Diccionario del teatro de Manuel Gómez García, p. 170
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Bolgari

Bolgari (en rus: Болгары) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 7 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Giusfredi Bianchi

El Giusfredi Bianchi (codi UCI: GSB) és un equip ciclista femení italià. Creat al 2015, té categoria UCI Women's Team.

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2015 | 21è | Tetiana Riabtxenko (69a) |
| 2016 | 23è | Tetiana Riabtxenko (80a) |
| 2017 | 25è | Omer Shapira (189a) |
Al 2015 l'equip va participar en la Copa del món
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2015 | 20è | Anna Trevisi (52a) |
A partir del 2016, l'UCI Women's WorldTour va substituir la Copa del món
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2016 | 25è | Michela Pavin (85a) |
| 2017 | - | - |

## Composició de l'equip

2015 :
2016 :
2017 :

## Referències

* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Casa Genís (Palafrugell)

La Casa Genís és una obra neoclàssica de Palafrugell (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa cantonera de tres plantes. Als baixos hi trobem obertures d'arc rebaixat, balconades al primer pis i simples finestres al segon. Destaca la torreta octogonal sobre la teulada, damunt l'espai de l'escala central. Està coronada per una balustrada i al centre per una pilastra que té al cim una esfera damunt la qual hi ha la figura d'un àngel. La seva silueta és una fita dins el paisatge urbà de la vila.
A l'antiga porta principal, després convertida en finestra, hi llegim: J. GENIS / 1867.
Al costat de la casa hi ha un pati jardí, a la banda del carrer Cervantes.
La casa va ser rehabilitada l'any 2006. S'ha modificat lleument la distribució interior.

## Història

Els Genís són una família dedicada a la indústria del suro, vinguts d'Agullana. Establiren a Palafrugell la primera indústria dedicada a l'exportació directa a gran escala, amb filials a diferents països europeus.
La fàbrica Genís era situada a l'altre costat del mateix carrer Cervantes. L'empresa fou tancada a la dècada de 1970. La finca de la fàbrica fou adquirida per l'Ajuntament: actualment hi ha instal·lat part del centre cívic i l'arxiu històric municipal.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa Genís». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].
# Lothlórien

Lothlórien, abreujat com a Lórien, era el bosc de la Terra Mitjana que es troba en la confluència dels rius Celèbrant i Ànduin. Al final de la Tercera Edat era governat per Galàdriel i Cèleborn.
Els seus habitants originals eren elfs silvans, i inicialment havien batejat el bosc com a Laurelindórinan o Lórinand.
Lothlórien era famosa per tenir els arbres més alts de la Terra Mitjana, i per créixer-hi els únics mallorns a l'est de l'oceà, les llavors dels quals havien estat portades de Vàlinor per Galàdriel.

## Orígens

Els boscos de Laurelindórinan (Terra de la Vall de l'Or Cantant) eren habitats per elfs silvans de descendència nandorin, com aquells que habitaven el nord del Bosc Llobregós. Els seus assentaments inicials eren construccions primitives escampades per les dues ribes de l'Ànduin.

## El primer creuament de l'Ànduin

Abans del final de la Primera Edat, els elfs silvans es van desplaçar a la riba est de l'Ànduin, fugint del creixent poder i influència dels nans de Khazad-dûm. De mica en mica, però, la seva cultura i coneixements es va veure enriquida amb la progressiva arribada d'elfs síndarin des de l'oest de les muntanyes a la Segona Edat. Entre ells hi havia el seu primer senyor, Àmdir, i més endavant Galàdriel i Cèleborn que fugien de la destrucció per part de Sàuron del reialme d'Erègion. Amb el temps, l'elf silvà va anar sent substituint pel síndarin.
En la Darrera Aliança d'Elfs i Homes a la fi de la Segona Edat, Amdir i el senyor Òropher del Bosc Llobregós van contribuir a la victòria de l'Oest sobre Sàuron.

## El segon creuament de l'Ànduin

Segles després, amb el retorn de Sàuron a la fortalesa de Dol Gúldur, la riba est de l'Ànduin es va anar tornant perillosa. Els elfs liderats per Thrànduil (fill d'Òropher) van marxar cap al nord del Bosc Llobregós, i els elfs de Laurelindórinan van desplaçar-se a la riba oest del riu. El seu senyor Àmroth (fill d'Àmdir), no els va acompanyar i va marxar cap al sud a la recerca de la seva estimada Nímrodel.
Amb l'abandó del seu antic senyor, els elfs silvans van escollir Galàdriel i Cèleborn com els seus nous Senyor i Senyora. Galàdriel va canviar de nom el bosc i el regne a Lothlórien (Lórien Florit) en record dels jardins de Lórien a Vàlinor.
Sovint no s'escurçava a Lórien, que literalment significa "Terra d'or", però també es pot interpretar com a "somni".
Sota el govern de Cèleborn i Galàdriel Lórien va assolir el seu apogeu, gràcies a la protecció de l'Anell èlfic de Galàdriel que enriquia la terra i hi impedia l'entrada de criatures amb intencions malignes.

## El tercer creuament de l'Ànduin

A la Quarta Edat, després del retorn de Galàdriel a Vàlinor, els elfs de Lórien van passar a ser governats per Cèleborn en solitari, que els va liderar a l'oest del riu per fundar un nou reialme més extens al voltant de l'Àmon Lanc, que va ser conegut com a Lórien Est.

## Vegeu també

* Lorien
# Cinúria

* Aquest article tracta sobre la ciutat de l'argòlida. Vegeu-ne altres significats a «Cinúria d'Arcàdia».
Cinúria (en grec antic: Κυνουρία, llatí: Cynuria) era un districte de l'antiga Grècia situat a la part oriental del Peloponnès, entre l'Argòlida, Arcàdia i Lacònia, que prenia el nom de l'antiga tribu dels cinuris, una de les tribus més antigues de la península.
Heròdot considera els cinuris autòctons, però al mateix temps els anomena jonis. És possible que fossin assimilables als pelasgs. Eren poble tribal que vivia als vessants de les muntanyes, però sense un territori definit, atès que mai van establir un territori fixe. Després de la conquesta del Peloponnès pels doris, els cinuris, sotmesos pels argius, haurien esdevengut periecs. Quan Esparta va incrementar el seu poder, va voler dominar el districte, sobretot per la seva fertilitat; això va ser causa de lluites contra Argos. Cinúria era, doncs, de vegades en mans d'uns i de vegades dels altres. Els espartans la van posseir el segle ix aC, durant el regnat d'Equestrat, el fill d'Agis, però després el van perdre, i Argos el va conservar fins al voltant de l'any 547 aC, en una batalla entre 300 campions de cada bàndol, en què va passar als espartans. Més tard, els argius la van conquerir cap a l'any 500 aC, però la victòria de Cleòmenes sobre Argos, prop de Tirint, abans de la invasió persa, va assegurar als espartans la seva possessió per molt de temps.
El 431 aC els eginetes foragitats d'Egina pels atenesos van poder-se establir en aquest districte, que en aquell temps tenia dues ciutats: Tirea i Antene o Atene, segons diu Tucídides. Els refugiats van poder viure en aquell territori fins al 423 aC, quan els atenencs van atacar el districte quan van trobar als eginetes construint una fortalesa a la costa. Els eginetes es van poder escapar i es van refugiar a la ciutat alta (ἡ ἄνω πόλις), a uns 10 estadis de la costa, però els atenesos els van seguir, van ocupar la ciutat, la van destruir i van fer esclaus als seus habitants.
Filip II de Macedònia va donar el districte a Argos, i el va estendre fins a Glípia i Zàrax. Continuava en mans dels argius en temps de Pausànias, però les disputes frontereres amb Esparta no es van aturar.
A la regió s'han trobat ruïnes d'algunes ciutats, però no s'ha pogut determinar quina correspon a la principal, Tirea.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Cynuria». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 23 abril 2021].
* ↑ Pausanias. The Description of Greece. vol.1. R. Priestley, 1824, p. 234.
# Casa-bungalow Bosch-Sans

La Casa-bungalow Bosch-Sans és un edifici del municipi de l'Escala inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Està situada al sud-est del nucli urbà de la població de l'Escala, a l'extrem oriental de la urbanització de Montgó, molt a prop del límit municipal amb la vila de Torroella de Montgrí.

## Descripció

És una casa d'estiueig envoltada de jardí que presenta una planta rectangular. Tot i que en origen es tractava d'una única construcció, actualment consta de dos habitatges adossats, donat que se li va afegir un edifici idèntic a la part posterior. La coberta és a quatre vessants de teula, amb les vessants llargues més estretes que les curtes i molt poca pendent. L'edifici està distribuït en planta baixa i pis, amb dos porxos oberts al jardí a la part de llevant. Al pis hi ha dos balcons amb baranes de ferro. A ponent hi ha dues escales exteriors d'accés a la primera planta, cada una connectada amb la terrassa que dona accés a l'interior. Totes les obertures de l'edifici són rectangulars, amb persianes de fusta i porticons laminats. A la planta baixa destaca el placat de pedra poligonal que revesteix la part original de l'edifici. La resta del parament està arrebossat i pintat de blanc.

## Història

Aquesta casa d'estiueig fou projectada per Josep Esteve Corredor l'any 1964 per a Francisco de A. Bosch i Carmen Sans. Posteriorment la casa va ser dividida en dos habitatges adossats.

## Referències

* 1 2 3 «Casa-bungalow Bosch-Sans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Berea (Carolina del Sud)

Berea és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 14.158 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Berea tenia 14.158 habitants, 5.630 habitatges i 3.822 famílies. La densitat de població era de 718,3 habitants/km².
Dels 5.630 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,5% hi vivien parelles casades, en un 14,8% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 26,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,1% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 29,8% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.670 $ i la renda mediana per família de 38.723 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.137 $ mentre que les dones 21.849 $. La renda per capita de la població era de 16.512 $. Entorn del 12,8% de les famílies i el 16,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Berea». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Berea». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# KDevelop

KDevelop és un entorn integrat de desenvolupament (IDE: 'Integrated Development Environment' en anglès) per sistemes GNU/Linux i altres sistemes Unix. Està alliberat sota llicència GPL i escrit en C++.
A diferència de moltes interfícies de desenvolupament, KDevelop no té un compilador propi, sinó que depèn del GCC per produir codi binari.
La seva última versió es troba sota desenvolupament i suporta altres llenguatges de programació: C, C++, Java, SQL, Python, Perl, Pascal i Bash.

## Referències

* ↑ Sharma, Deepesh. «12 Incredibly Useful KDE Apps That Are Worth Trying». Makeusof, 12-07-2023. [Consulta: 4 febrer 2024].

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: KDevelop
* Lloc web oficial del projecte Kdevelop (anglès) (castellà)
# Schismatorhynchos holorhynchos

Schismatorhynchos holorhynchos és una espècie de peix d'aigua dolça de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els adults poden assolir fins a 14 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia a la conca dels rius Kinabatangan (Sabah, Malàisia) i Rejang (Sarawak, Malàisia).

## Referències

* ↑ Siebert, Darrell J.; Tjakrawidjaja, Agus H. «Revision of Schismatorhynchos Bleeker, 1855 (Teleostei, Cyprinidae), with the description of two new species from Borneo». Bulletin of the Natural History Museum. Zoology series., 64, 1998, pàg. 97–109. ISSN: 0968-0470.
* 1 2 3 Casal, Christine Marie V.; Reyes, Rodolfo B. «Schismatorhynchos holorhynchos Siebert & Tjakrawidjaja, 1998» (en anglès). FishBase.
* ↑ Martin-Smith, K.M.; Tan, H.H. «Diversity of freshwater fishes from eastern Sabah: annotated checklist for Danum valley and a consideration of inter- and intra-catchment variability» (en anglès). The Raffles Bulletin of Zoology, 46, 2, 1998, pàg. 573-604.
* ↑ Parenti, L.R.; Lim, K.K.P. «Fishes of the Rajang basin, Sarawak, Malaysia» (pdf) (en anglès). The Raffles Bulletin of Zoology, suplement 13, 2005, pàg. 175-208.
# Lothey

Lothey (en bretó Lotei) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 430 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 524 | 467 | 427 | 432 | 505 | 439 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Armand Louarn | |

## Personatges il·lustres

* Jakez Riou, escriptor en bretó.
# Clupeichthys perakensis

Clupeichthys perakensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels clupeids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 4 cm de llargària màxima.
* 12-18 radis tous a l'aleta dorsal i 16-27 a l'anal.

## Alimentació

Menja sobretot zooplàncton i insectes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, pelàgic i de clima tropical (6°N-3°N).

## Distribució geogràfica

Es troba a Malàisia (el riu Perak) i Indonèsia (Sumatra).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1855. Nalezingen op de vischfauna van Sumatra. Visschen van Lahat en Sibogha. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 9. 257-280.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Herre, A. W. C. T., 1936. Eleven new fishes from the Malay Peninsula. Bulletin of the Raffles Museum Núm. 12: 5-16, Pls. 1-11.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Vidthayanon, C., 2002. Peat swamp fishes of Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia, 136 p.
* ↑ Vidthayanon, C., 2002.
* ↑ Lim, K.K.P., P.K.L. Ng, M. Kottelat i M. Zakaria-Ismail, 1993. A preliminary working list of native freshwater fishes of Peninsular Malaysia with reference to some taxonomic notes. Asian Wetland Bureau, Institute of Advanced Studies, University of Malysia, Kuala Lumpur, Malàisia. 9 p.
* ↑ Kottelat, M. i A.J. Whitten, 1996. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi: additions and corrections. Periplus Editions, Hong Kong. 8 p.
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985. FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303. ISBN 92-5-102340-9.

## Bibliografia

* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994 SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, Itàlia, FAO. 103 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Manuel Granero i Valls

Manuel Granero i Valls (València, 4 d'abril de 1902 - Madrid, 7 de maig de 1922) fou un torero valencià.
Manuel Granero va néixer a València el dia 4 d'abril de 1902. De família acomodada, va cursar estudis de música arribant a tocar bé el violí. Bon violinista, deixà la música pels toros.
Va prendre l'alternativa el dia 28 de setembre de 1920 en La Maestranza de Sevilla. El seu padrí va ser Rafael Gómez "El Gallo", amb Manuel Jiménez "Chicuelo" de testimoni.
Va confirmar l'alternativa el dia 22 d'abril de 1921 a Madrid, amb toros de Gallardo. En aquesta ocasió Chicuelo va ser el seu padrí i va tenir a Carnicerito de testimoni.
En l'any 1921 va liderar l'escalafó de toreros. Esdevingué aviat un dels ídols de la tauromàquia, a la qual aportà una revaloració del toreig amb la dreta, malvist pels puristes, i difongué el pase de la firma.
El 7 de maig de 1922 torejava a Madrid al costat de Juan Luis de la Rosa i Marcial Lalanda. El segon toro de Granero, anomenat Pocapena, de la ramaderia del Duc de Veragua, el va agafar per la cuixa i el va deixar assegut, recolzada l'esquena en les taules. Llavors li va assestar una banyada que va penetrar per l'ull dret del torero i li va causar la mort.
En el seu honor es va aixecar un monument davant de la plaça de toros de València, obra de l'escultor Antonio Sagramento.
El 1922 Rafael Salvador realitzà sobre la seva figura el documental Gloria que mata.

## Enllaços externs

* Manuel Granero i Valls
* Manolo Granero a mundotoro Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Berea de Macedònia

Berea（grec antic: Βέροια o Βέρροια, llatí: Beroea) era una ciutat de Macedònia situada a la part nord del país al districte d'Emàtia, a la vora d'un afluent de l'Haliacmó i al peu del Mont Bèrmion, tal com diu Estrabó.
La tradició deia que la va fundar Beres, fill del mític Macèdon, o la filla del mític rei de Berea, fill al seu torn de Macèdon. Existia segurament des de l'entorn de l'any 1000 aC i va ser poblada pels briges fins que els van substituir els macedonis. És esmentada per primer cop quan l'atenenc Càl·lies la va atacar l'any 432 aC, però sense èxit, segons Tucídides. Sota el regne de Macedònia era la segona ciutat després de Pel·la. Després de la batalla de Pidna el 168 aC es va rendir al cònsol romà Luci Emili Paulus Macedònic i va ser inclosa a la tercera regió de Macedònia.
Pau de Tars i Silas es van retirar a aquesta ciutat de Tessalònica cap a l'any 54 o 55, on van trobar molt bona acollida per part dels residents jueus. Sòpater, un nadiu de la ciutat, va acompanyar a Pau a l'Àsia. Llucià de Samòsata descriu la ciutat i diu que era gran i populosa. La Taula de Peutinger diu que es trobava a uns 45 km (30.000 passes) de Pella i l'Itinerari d'Antoní diu que era a 75 km (51.000 passes) de Tessalònica. Dioclecià la va erigir en una de les dues capitals de Macedònia. Va ser una de les primeres ciutats gregues a tenir bisbe, en la persona d'Onèsim, probablement un llibert de Filèmon de Colosses. Sota els romans d'Orient era una de les ciutats importants del tema de Macedònia.
Al segle ix va caure en mans dels búlgars i va agafar el nom de Ber. El 1185 els normands de Sicília la van conquerir i el 1204 els croats llatins. Va passar als serbis a la meitat del segle xiii. Els otomans la van ocupar el 8 de maig de 1387, i l'anomenaren Karaferye, 'Berea negra'. Correspon a la moderna vila de Berea o Véria.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Beroea». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ Kazhdan, Alexander P. (ed.). The Oxford dictionary of Byzantium. volume 1. Nova York: Oxford University Press, 1991, p. 283-284. ISBN 9780195046526.
# Cathedral City

Cathedral City és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 42.647 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cathedral City tenia 42.647 habitants, 14.027 habitatges, i 9.622 famílies. La densitat de població era de 858,5 habitants/km².
Dels 14.027 habitatges en un 39,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,7% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 31,4% no eren unitats familiars. En el 23,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'11% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,63.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,1% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 17,3% de 45 a 60 i un 12,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.887 $ i la renda mediana per família de 42.461 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.598 $ mentre que les dones 25.289 $. La renda per capita de la població era de 16.215 $. Entorn del 10,2% de les famílies i el 13,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cathedral City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cathedral City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].