OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Internet Adult Film Database

La Internet Adult Film Database (IAFD) és una base de dades en línia d'informació pertanyent a la indústria del sexe nord-americà, que inclou actors i actrius, directors i pel·lícules, encara que les pel·lícules que no són estatunidenques també es poden trobar. És similar a la Internet Movie Database, en el sentit que és pública i permet la cerca.
La idea de muntar aquest banc de dades sobre el cinema pornogràfic va ser de Peter Van Aarle, mort el 18 de setembre de 2005. Peter va començar a formar aquesta base de dades l'any 1981. La primera versió de la IAFD publicada en línia va ser el 1995 gràcies als esforços de Ron Wilhelm.
La base de dades actual és de més o menys 52.000 fitxes de films i 37.000 fitxes d'estrelles porno.

## Referències

* ↑ «remembering peter van aarle». IAFD. [Consulta: January 5, 2008].
* ↑ «Adult Film Database». [Consulta: March 8, 2007].
* ↑ Eric Danville. The Penthouse Erotic Video Guide. Warner Books, 2003. ISBN 978-0-446-61293-7.

## Enllaços externs

* Internet Adult Film Database - Lloc web oficial
# Jahaziel

Jahaziel (en hebreu: יַחֲזִיאֵל Déu veu o Déu mira) és el nom de cinc personatges de la Bíblia. Quatre dels que porten aquest nom no es vinculen amb cap acció independent, sinó que simplement s'esmenten de passada: tres són sacerdots i un altre forma part d'una llista de guerrers. Però un Jahaziel, levita, va lliurar al rei una profecia divina.
El Segon llibre de les Cròniques recull un atac conjunt sobre el Regne de Judà per les nacions de Moab, Ammon i Edom en temps del rei Josafat. El rei va pregar amb gran fe al Senyor i va demanar la seva ajuda davant dels perills de la guerra. Reunit el poble, l'esperit del Senyor va baixar sobre Jahaziel, fill de Benaià, fill de Joel, fill de Matanià, de la tribu de Leví. Llavors Jahaziel va dir: "Escolta Judà i els habitants de Jerusalem i tots els súbdits del rei Josafat: així us diu el Senyor: "No temeu, deixeu de banda aquesta gran multitud d'enemics, ja que la batalla és la batalla de Déu i no la vostra".
L'endemà, Josafat va comandar els seus súbdits, exhortant-los a tenir fe en el Senyor i elogiant Déu. Quan s'acostaven al lloc de batalla, van veure els seus enemics que lluitaven uns contra els altres, i van tornar a Jerusalem amb alegria. Després d'això, el regne de Judà es va mantenir en pau gràcies a la intervenció divina.

## Referències

* ↑ Primer llibre de les Cròniques 16:6, 23:19, 24:23 i Llibre d'Esdres 8:5
* ↑ 1 Cròniques, 12:4
* ↑ 2 Cròniques 20:14-15
# Jahangira

Jahangira és una illa del Ganges, prop de Bhagalpur, districte de Bhagalpur, estat de Bihar, Índia, que destaca per les seves restes arqueològiques. Inclou un temple, un lingam i diverses escultures a la roca.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Jahjouh

Jahjouh (en àrab جحجوح, Jaḥjūḥ; en amazic ⵊⵃⵊⵓⵃ) és una comuna rural de la província d'El Hajeb, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.485 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2017. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Can Feu (Mataró)

Can Feu és una masia de Mataró (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Masia de planta baixa, pis i golfes amb coberta a dues aigües situada sobre una plataforma aterrassada respecte al terreny. La façana principal presenta quatre eixos compositius on se situen les obertures. Portalada d'arc pla amb clau central i brancals de pedra i balcó longitudinal central al primer pis. A la façana posterior se situa un porxo a la planta baixa i primer pis amb arc de mig punt i carpenells i balustres de ceràmica vidriada. A la paret s'observa pintures al fresc. La façana acaba amb un timpà triangular.

## Referències

* 1 2 «Can Feu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Anna Maria Cauwet-Marc

Anna Maria Cauwet-Marc (Perpinyà, 1938) és una botànica i cariòloga de la Catalunya Nord.
Estudiosa de la sistemàtica i la cariologia de les umbel·líferes, principalment de les pirinenques, ha dirigit d'ençà del 1978 el Laboratori de Botànica de la Universitat de Perpinyà; és professora emèrita de Biologia Vegetal a la Universitat de Perpinyà. Des de 1966 és membre de la Société Botanique de France.
Ha participat en seminaris sobre etnobotànica a Barcelona, ha fet estudis –i n'ha publicat articles– sobre la botànica dels arxipèlags macaronèsics de l'Atlàntic central pròxim a la Mediterrània i del Marroc i ha contribuït a l'edició de vocabularis quadrilingües català-castellà-francès-anglès.

## Referències

* ↑ «Anna Maria Cauwet-Marc». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: setembre 2019].
* ↑ «Liste des Membres de la Société Botanique De France». Bulletin de la Société Botanique de France. Lettres Botaniques, 132:2,, 1985, pàg. 161-192. DOI: 10.1080/01811797.1985.10824664.
* ↑ Cauwet-Marc, Anna Maria. Seminaris d'Estudis Universitaris. Barcelona: Institució Catalana d'Història Natural. Institut d'Estudis Catalans, maig de 1992.
* ↑ Cauwet-Marc, Anna Maria [et al.] «Contribution a l'etude du fruit des ferules marocaines». Acta Botanica Barcinonensia, 48, 2003, pàg. 5-13.
* ↑ Cauwet-Marc, Anna Maria [et al.]. Vocabulari de botànica català / castellà / francès / anglès. Institut Joan Lluís Vives. Serveis Lingüístics de la Universitat de Barcelona, 2004. ISBN 84-95817-09-8.
# Miquel Cazaña Llagostera

Miquel Cazaña Llagostera (Barcelona, 1980) és un il·lustrador i pintor català.
Net de la pintora realista Carmen Gandía, va estudiar disseny gràfic a l'Escola Pau Gargallo de Badalona i il·lustració a l'Escola Massana, on es va graduar amb matrícula d'honor amb el llibre De Barcelona al món.
En la seva desena exposició de pintura, Paisatges de l'ànima, afirmava que el seu propòsit és captar i plasmar la màgia I la bellesa de la realitat quotidiana, que moltes vegades passa desapercebuda.
Ha il·lustrat llibres, especialment novel·les i llibres infantils per a l'Editorial Luis Vives o Grupo SM. Ha fet un total de dotze exposicions en més de 50 espais diferents. Ha exposat, per exemple, en hospitals, locals de restauració, hotels i centres cívics. Fruit dels seus viatges al Marroc i a l'Índia són les exposicions Homenatge al Marroc, o l'exposició Homenatge a l'Índia, exposada el 2014 a l'Acadèmia de Belles Arts de Sabadell.
Viu a Navarra des de 2016, on ha exposat a la casa de cultura d'Elizondo el 2017 i el 2019. Va continuar exposant en altres llocs, el 2017 a la cadena d'hotels Eurostars, i el 2020 a l'Ateneo de Madrid.

## Referències

* ↑ «Experimentat amb la música». Festes de primavera del Clot - Camp de l'Arpa 2011, maig, juny, juliol 2011, pàg. 7.
* ↑ «Reivindiquen el llegat de la paisatgista Carme Gandia». El Punt Avui, 12-11-2015.
* 1 2 3 «Elizondo acoge una exposición con 45 obras del pintor Miquel Cazaña». Diario de Navarra, 22-07-2017.
* ↑ «El pintor Miquel Cazaña exposa la seva desena exposició individual al Centre Cívic Parc Sandaru». Barcelona Televisió, 14-03-2016.
* ↑ «Preferències de Ràdio 4. Entrevista a l'artista Miquel Cazaña. Minut 42». RTVE - Preferències de Ràdio 4, 16-03-2015.
* ↑ «Miquel Cazaña i Mr. Estrada busquen l'essència dels traços a l'Acadèmia de Belles Arts». Ràdio Sabadell, 14-10-2014. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 17 agost 2015].
* ↑ A. D. C. «Miquel Cazaña expone hasta el próximo sábado en Arizkunenea de Elizondo». El Diario Vasco, 13-07-2019.
* ↑ CatalunyaPress.cat. «L'Eurostars Monumental acull l'exposició de Miquel Cazaña». [Consulta: 12 juliol 2021].
* ↑ «El Ateneo de Madrid acoge una exposición de Miquel Cazaña» (en castellà). arteallimite.com. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Leda Mileva

Leda Mileva (en búlgar: Леда Милева) (Sofia, Bulgària, 5 de febrer de 1920 - 5 de febrer de 2013) fou una escriptora, traductora i diplomàtica búlgara. Era filla del poeta búlgar Geo Milev.
Va morir el 5 de febrer de 2013, el mateix dia del seu aniversari (als 93 anys), per causes que encara s'investiguen.

## Referències

* ↑ «Имена - Леда Милева чукна 90 с нова книга - Стандарт». Paper.standartnews.com. Arxivat de l'original el 4 de març de 2016. [Consulta: 27 gener 2013].
* ↑ «Леда Милева — автор и преводач — Моята библиотека». Chitanka.info. [Consulta: 27 gener 2013].
* ↑ «Bulgaria: Prominent Bulgarian Poet Leda Mileva Dies at 93» (en anglés). Sofia News Agency, 05-02-2013. [Consulta: 5 febrer 2013].

## Enllaços externs

* Ichikawa Danjūrō XII at Kabuki21.com.
# Cucal de Madagascar

El cucal de Madagascar (Centropus toulou) és una espècie d'ocell de la família dels cucúlids (Cuculidae) que habita selva, bosc i aiguamolls de Madagascar i oi les illes Assumpció i Aldabra, a les Seychelles.
# Captain Marvel

«Captain Marvel» té aquests significats:
* Captain Marvel (1939), superheroi de ficció creat per Fawcett Comics i en l'actualitat propietat de DC Comics, també conegut com a Shazam del 1972 ençà
** Adventures of Captain Marvel (1941), serial cinematogràfic en blanc i negre de dotze capítols
* Captain Marvel (1966), superheroi de ficció propietat de M. F. Enterprises
* Captain Marvel (1967), nom de diferents superherois de ficció propietat de Marvel Comics
** Captain Marvel, pel·lícula del 2019 protagonitzada per Brie Larson
# Carrer de la Serradora

El carrer de la Serradora (o de Serrería en castellà) és una via urbana de l'est de València situat entre l'avinguda del Port i l'encreuament amb l'avinguda de Blasco Ibáñez i l'inici del carrer del Marí Blas de Lezo, just a l'estació subterrània de València-Cabanyal.
El 1991 es va completar el soterrament de les vies baix els carrers d'Eivissa, de la Serradora, del Marí Blas de Lezo i de l'Enginyer Fausto Elio, obrint així completament el carrer i el pas dels Poblats Marítims a la resta de la ciutat. Aquest any l'antiga estació del Cabanyal va ser substituïda per la nova i soterrada estació de València-Cabanyal.
Hi ha dos fumerals com a restes del passat industrial del carrer i de totes les indústries que hi havia ací per la seua proximitat al port de València, però l'estació de València-Cabanyal és possiblement l'element més significatiu del carrer, a més de l'antiga estació que en l'actualitat és un centre cultural, el poliesportiu municipal "El Cabanyal que es troba també molt prop de l'estació, i un centre de salut.

## Referències

* ↑ Història d'Algirós Arxivat 2008-03-02 a Wayback Machine. per Carles Andreu Fernández Piñero.

## Enllaços externs

* Guia de carrers de l'Ajuntament Arxivat 2004-12-06 a Wayback Machine.
Geografia urbana de la ciutat de València :
# Casa al carrer Sant Antoni, 15 (Caldes de Malavella)

L'edifici situat al carrer Sant Antoni, 15 és una obra del municipi de Caldes de Malavella (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un edifici veí del també inventariat edifici del carrer Sant Antoni, 11.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres, situat al nucli urbà de Caldes de Malavella, al carrer Sant Antoni. L'edifici, de planta baixa i pis, està cobert per una teulada de taula àrab. A la façana principal, a la planta baixa, hi ha la porta d'entrada en arc de llinda o arc pla. Al costat dret, hi ha una finestra quadrangular. A la part superior de la finestra i de la porta, hi ha una decoració lineal en esgrafiat.
Al pis, sobre la porta d'entrada hi ha un balcó amb llosana de pedra, i barana de ferro forjat. S'hi accedeix a través d'una obertura en arc pla o de llinda. Al costat dret, hi ha una finestra en arc de mig punt, amb un ampit decorat amb rajola. Corona la façana un frontó en arc escarser, decorat amb un esgrafiat amb elements florals, al costat del qual hi ha dues baranes de ferro forjat recolzades sobre part de barana d'obra en arc de mig punt invertit, al costat del qual hi ha dos pilars amb elements de gerreria. La barana és només un coronament de la façana, no hi ha terrat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Anton, 15». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2014].
# Casa al carrer Sant Antoni, 53 (Valls)

La Casa al carrer Sant Antoni, 53 és una obra eclèctica de Valls (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa entre mitgeres, que consta de baixos comercials, entresòl i tres plantes més. Hi ha dos obertures per a cada planta. A l'entresòl, hi ha un balcó amb una mica de voladís, que està emmarcat per uns muntants i per una llinda rebaixada petris.
A la primera i segona plantes hi ha dos balcons. Els del primer pis custodien una plaça commemorativa en record del bisbe pare Palau, nascut en aquesta casa; Anton Palau i Termens, 27.07.1808/08.07.1882.- A la tercera planta, hi ha dues finestres. La façana queda rematada per una petita cornisa. També hi ha una cornisa en cadascuna de les plantes de l'edificació, l'immoble pot datar-se a inicis del segle xx.

## Història

Antoni Palau i Térmens fou bisbe de Vic i de Barcelona. La seva enorme rellevància feu que els vallencs li atorguessin l'honor de figurar a la Galeria del Vallencs Il·lustres, el 1891. El 1901 es col·locà la placa recordatoria esmentada a la façana de la casa que el va veure néixer, situada davant de l'església de Sant Antoni.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa al carrer Sant Antoni, 53». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].
# Carpovirus

Carpovirus Plus és el nom comercial d'un preparat de virus contra la carpocapsa altrament dit Cydia pomonella o corc de la poma. És un tipus d'insecticida biològic. El va crear l' Instituto de Microbiología y Zoología Agrícola (IMYZA) del INTA Castelar de l'Argentina,l'any 2000.
És un virus fet a partir de la granulosi vírica de la Carpocapsa, integrant de la família dels Baculovirus i és un paràsit intracel·lular, que només es multiplica a expenses del material nucelar de l'insecte hoste. Quan ingereixen aquest bioinsecticida, les larvs del lepidòpter deixen d'alimentar-se i resten inmòbils i acaben morint.
És inocu per als humans i altres insectes llevat dels lepidòpters.

## Referències

* http://www.interempresas.net/Horticola/Articulos/64270-Carpovirus-un-nuevo-insecticida-biologico-contra-carpocapsa.html
* http://www.agroroca.com/carpovirus.htm Arxivat 2015-11-07 a Wayback Machine.
# Carpí (peix)

El carpí o carpí ver (Carassius carassius) és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* És molt semblant a la carpa però sense barbetes.
* Té un color terrós amb reflexos daurats o vermells.
* De vegades es confon amb el carpí daurat o carpí vermell (Carassius auratus), sobretot les seues varietats de color més viu.
* Els mascles del carpí poden assolir els 64 cm de longitud total i els 3 kg de pes.

## Distribució geogràfica

El carpí prefereix les aïgues tranquil·les de corrent lenta o estancades. Es troba en rius, basses i estanys d'aigua dolça des de la península Ibèrica fins al nord de la Xina.
Hom sap que fou un dels peixos introduïts al llac de Banyoles a finals del s. XIX i al s. XX junt amb el peix sol, la carpa, el gardí, el black bass i la gambúsia. Però el carpí, amb el luci i el peix gat negre, no s'ha pogut detectar en les investigacions que s'han fet durant els darrers anys.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Catalana (català)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Koli, L., 1990. Suomen kalat. [Fishes of Finland] Werner Söderström Osakeyhtiö. Hèlsinki. 357 p. (en finès).
* ↑ Muus, B.J. i P. Dahlström, 1968. Süßwasserfische. BLV Verlagsgesellschaft, Múnic. 224 p.
* ↑ Fish Ecology and Conservation in Lake Banyoles(anglès)
* ↑ «Noves introduccions i poblament actual de peixos al Llac de Banyoles». Arxivat de l'original el 2007-09-19. [Consulta: 13 març 2009].

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Vostradovsky, J., 1973. Freshwater fishes. The Hamlyn Publishing Group Limited, Londres. 252 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
Viccionari
# Cargolet d'aiguamoll

El cargolet d'aiguamoll (Cistothorus palustris) és una espècie d'ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae) que ha estat inclòs al monotípic Telmatodytes. Habita els pantans d'aigua dolça i costaners, amb espadanyes, joncs, canyes i pastures altes del sud del Canadà i gran part dels Estats Units. Fan migracions cap al sud dels Estats Units en hivern. S'han descrit 15 subespècies:
* C. palustris aestuarinus (Swarth, 1917). Centre de Califòrnia.
* C. palustris browningi Rea, 1986. Des del Sud-oest de la Colúmbia Britànica fins al centre de Washington.
* C. palustris clarkae Unitt, Messer et Théry, 1996. Sud-oest de Califòrnia.
* C. palustris deserticola Rea, 1986. Sud-est de Califòrnia.
* C. palustris dissaeptus Bangs, 1902. Sud-est del Canadà i nord-est dels Estats Units.
* C. palustris griseus Brewster, 1893. Des de Carolina del Sud fins a Florida.
* C. palustris iliacus (Ridgway, 1903). Zona central del Canadà i dels Estats Units.
* C. palustris laingi (Harper, 1926). Sud del Canadà i nord dels Estats Units.
* C. palustris marianae Scott, 1888. Costa del Golf de Mèxic dels Estats Units.
* C. palustris paludicola Baird SF, 1864. Sud-oest de Washington i nod-oest d'Oregon.
* C. palustris palustris (Wilson A, 1810). Costa oriental dels Estats Units.
* C. palustris plesius Oberholser, 1897. Oest dels Estats Units.
* C. palustris pulverius (Aldrich, 1946). Interior del sud-oest del Canadà i de l'oest dels Estats Units.
* C. palustris tolucensis (Nelson, 1904). Mèxic central.
* C. palustris waynei (Dingle et Sprunt, 1932). Virgínia i Carolina del Nord.

## Referències

* ↑ «Cargolet d'aiguamoll». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
* ↑ Classificació, amb subespècies, dels troglodítids a ZOONOMEN Rev. 08/11/2013 (anglès)
# Cargolet corayà

El cargolet corayà (Pheugopedius coraya) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Habita les sabanes i vegetació secundària de les terres baixes i muntanyes des de l'est de Colòmbia, sud de Veneçuela i Guaiana Francesa, cap al sud, a través de l'est de l'Equador fins l'est del Perú i nord del Brasil amazònic.

## Referències

* ↑ «Cargolet corayà». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Cargolet de Boucard

El cargolet de Boucard (Campylorhynchus jocosus) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb matolls i boscos de pins de les muntanyes meridionals de Mèxic, a Guerrero, Morelos, sud de Puebla i centre d'Oaxaca.

## Referències

* ↑ «Cargolet de Boucard». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Cementiri de Santa Eugènia

El Cementiri de Santa Eugènia és un cementiri de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un recinte de planta rectangular amb nínxols col·locats en tres nivells, que ocupen tot el perímetre d'aquell espai. El conjunt s'ordena amb un eix central longitudinal i un altre de transversal, que defineixen una creu i un pas perimetral que dona accés als nínxols. Al fons hi ha una senzilla capella de parets arrebossades i pintades, sense ornamentacions exteriors. La façana principal presenta un senzilla portalada de pedra i la resta és arrebossada i pintat.

## Història

Aquest era el cementiri de l'antic poble de Santa Eugènia, que fou annexionat a Girona el 1962. Inicialment, el cementiri, havia estat situat al costat de l'església d'aquell poble, que desaparegué durant la Guerra Civil de 1939. Actualment aquest recinte no admet ampliacions.

## Referències

* 1 2 «Cementiri de Santa Eugènia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Cementiri de Santa Eugènia, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Carretera d'Aramunt

La carretera d'Aramunt és una antiga pista rural reconvertida en carretera local asfaltada que discorre pel terme municipal de Conca de Dalt (als antics termes de Claverol i d'Aramunt), al Pallars Jussà.
És actualment una carretera asfaltada que ressegueix al llarg de tot el seu recorregut la riba esquerra de la Noguera Pallaresa, al pantà de Sant Antoni, i se n'aparta ocasionalment i molt poc tros. Arrenca cap al sud-est del Pont de Claverol, on enllaça amb la carretera LV-5182. Des d'aquest lloc s'adreça sempre cap al sud, majoritàriament; passa a ponent de l'Obac de Claverol i de les Boïgues, entre aquests llocs i Casa Motes, que queda a ponent i a ran d'aigua, a ran de l'ermita de la Mare de Déu del Socors, tram on la carretera va a ran de les aigües del pantà, quan aquest és a la seva màxima capacitat, i al cap de poc travessa el barranc de Claverol.
Encara, al cap de poc passa a ponent de la Costa, i a llevant de Sarransot, i torna a travessar un altre barranc: el barranc de Sant Martí. Discorre a ponent de la partida del Pou de Gel, on deixa a llevant, entre la carretera i el pantà, la Casa de la Manduca. De seguida travessa el barranc de Miret i la partida del mateix nom, i passa per la partida dels Millars, la carretera fa un ample revolt per anar a buscar lo Petirro, casa que deixa al nord-est i ran de carretera, i passar a llevant de la Borda de l'Andreu i de Cal Caputxí i al sud-oest de Casa Carlà. Després d'un tram recte, arriba a l'extrem sud-occidental del Serrat de Narçà, on deixa enrere les terres de Claverol per tal d'entrar en les d'Aramunt.
Ja dins d'aquest antic terme municipal, troba l'arrencament cap al sud-oest del Camí de les Serres, travessa el barranc de Sant Pou i emprèn tot recte cap al sud-est entre les partides del Tros d'Ací i les Malpodades, que queden al sud-oest, i Coma-raent i les Espujos, al nord-est. Entre aquestes dues discorre el vell Camí d'Aramunt, i Casa Montserrat queda una mica distant al nord-est. Tot seguit travessa el barranc dels Clops i entre Santadria -nord-est- i Serrats, arriba al poble d'Aramunt.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Carlo Durando

Carlo Durando (Torí, Piemont, 28 de febrer de 1887 – Pradleves, 23 de març de 1969) va ser un ciclista italià que fou professional entre el 1911 i el 1919. Anomenat Dundo, la seva única victòria com a professional fou la Milà-Mòdena de 1912. Destaquen les seves participacions en el Giro d'Itàlia, segon en l'edició de 1912, quan la classificació es va fer per equips, i sisè en la de 1914.

## Palmarès

* 1910
** 1r a la Copa del Re
* 1912
** 1r a la Milà-Mòdena

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1911. Abandona
* 1912. 2n de la classificació general (classificació per equips)
* 1913. ?
* 1914. 6è de la classificació general
* 1919. ?

## Enllaços externs

* Fitxa a memoire-du-cyclisme.eu
* Fitxa a museociclismo.it