OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Clytocerus longicorniculatus

Clytocerus longicorniculatus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Txèquia (el sud de Bohèmia) i Bòsnia i Hercegovina.

## Referències

* ↑ Eaton, 1904. Ent. mon. Mag., 40, 59. Vol. 1, pàg. 773. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Krek S., 1987: Dvije nove Clytocerus – vrste iz Jugoslavije (Psychodidae, Psychodinae). (Two new species of the Clytocerus from Yugoslavia (Psychodidae, Psychodinae). Glasnik Zemaljskog Muzeja Bosne i Hercegovine u Sarajevu, Prirodne Nauke, Nova Serija 25-26 (1986-1987): 195-200 (en serbocroat, resum en anglès).
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jan Jezek i Josef Hájek, 2007. Psychodidae (Diptera) of the Orlické hory Protected Landscape Area and neighbouring areas with descriptions of two new species from the Czech Republic. Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae. Vol. 47, pp. 237-285. ISSN 0374-1036. «PDF».
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Cinca (Lladurs)

Cinca és una masia situada al poble de Lladurs, al municipi del mateix nom, al Solsonès. És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català
Es troba a tocar de la carretera LV-4241-b (de Solsona a Sant Llorenç), km. 7,8.

## Descripció

Masia de planta rectangular, teulada a dues vessants i orientada nord-sud. Porta primitiva a l'est, d'arc de mig punt i adovellada, amb un balcó al damunt amb una llinda de pedra que porta la data de 1675 i el nom de qui la va construir: Pere Cinca. La porta actual està a la cara sud, amb una escala exterior. En la façana de la cara sud, hi ha una galeria amb grans arcades de mig punt i una terrassa al damunt. Adossada a la cara sud, hi ha una edificació que serveix de cobert, amb grans arcades als tres pisos. Tipus de construcció: Parament de carreus irregulars amb morter.

## Notícies històriques

La zona on es troba la masia de Cinca, va formar part del territori repoblat i organitzat entre els anys 970 i el 977.

## Referències

* 1 2 «Masia de Cinca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 setembre 2014].

## Enllaços externs

   * Fototeca del Solsonès: Article referit a aquesta masia
# Cinca Mitjà

El Cinca Mitjà (aragonès: Cinca Meya) és una de les comarques de l'Aragó. Forma part de la província d'Osca. La capital és Montsó.
Limita al nord-oest amb el Somontano de Barbastre, a l'est amb Llitera i al sud amb el Baix Cinca i els Monegres.
| Municipi | Habitants |
| Albalat de Cinca | 1.131 |
| Alcolea de Cinca | 1.168 |
| Alfàntega | 120 |
| l'Almúnia de Sant Joan | 658 |
| Binacet | 1.530 |
| Fonts | 1.034 |
| Montsó | 16.217 |
| Puidemoros | 377 |
| Sant Miquel del Cinca | 849 |
# Jaime Castellanos Borrego

Jaime Castellanos Borrego (Getxo, País Basc, 1952) és un empresari del sector dels mitjans de comunicació.
Llicenciat en Dret per la Universitat de Deusto. Els seus interessos empresarials se centren en els mitjans de comunicació, sent president des de 1998 del Grupo Recoletos, propietari d'Expansión, Marca o Telva. També és, juntament amb el seu germà, accionista de Vocento, president de SC Willis España i membre del consell d'administració de Casbega. A més, participa en el sector de les assegurances i els refrescos. És conseller a Acciona i president del Banco de Inversiones Lazard.
El Mundo va considerar-lo el 2006 la 53a persona més influent d'Espanya; el 2005 el situava en 40a posició.

## Referències

* ↑ «Els diaris són dels bancs...». Cafè amb llet, 1, p. 2.
* ↑ «Las personas más influyentes en España del 2006». El Mundo, 2006 [Consulta: 17 abril 2014].

## Enllaços externs

* Lloc web Vocento
# Ca la Manya

Ca la Manya és una casa de la Cellera de Ter (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un immoble que consta de planta baixa i dos pisos superiors, situat entre mitgeres i cobert amb una teulada a dues aigües de vessants a façana, amb un ràfec d'una filera de rajola en punta de diamant. Està ubicat al costat dret de la travessera Estreta.
La planta baixa disposa de dues obertures, de les quals destaca especialment el portal adovellat d'arc de mig punt, amb unes dovelles de mida reduïda.
Pel que fa al primer pis, aquest contempla dues finestres rectangulars bastant irrellevants, ja que no han rebut cap tractament singular. L'únic tret a destacar en aquest sector són els dos tirants o contraforts de rajol que uneixen aquest immoble amb el que es troba immediatament al seu davant, conegut com a Can Segarra.
Entre el primer i segon pis, en un estrat intermedi, trobem les empremtes o restes de dues obertures quadrangulars emmcarcades per rajol, però que en l'actualitat estan tapiades.
El segon pis, que executa les tasques de golfes, i que respondria a un afegit posterior del segle xix, s'ha traduït en uns badius en format de tres obertures d'arc de mig punt emmarcades per rajol.
Finalment i a mode d'apunt, cal dir que l'immoble es troba coronat per un ampit romboïdal de rajol.
Pel que fa al tema dels materials, cal remarcar que el material preponderant, com així ho indica el fet que monopolitza i acapara tot l'espai físic de la façana, és la pedra, concretament els còdols de riu sense desbastar.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Ca la Manya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2017].
# Cisteller cuabarrat

El cisteller cuabarrat (Asthenes maculicauda) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones arbustives i vessants rocoses, localment als Andes del sud-est de Perú, oest de Bolívia i nord-oest de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Cisteller cuabarrat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
# Cantó de Tours-Est

El cantó de Tours-Est és un cantó francès del departament de l'Indre i Loira, situat al districte de Tours. Compta amb part del municipi de Tours.

## Municipis

Comprèn la part del municipi de Tours delimitada per:
* al nord pel bulevard Heurteloup
* a l'est pel municipi de Saint-Pierre-des-Corps
* al sud pel bulevard Richard Wagner
* a l'oest per l'avinguda de Grammont, l'avinguda del Général de Gaulle, la rue Édouard Vaillant i la plaça del Général Leclerc

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1958 | Marcel Longuet | PCF |
| 1958-1964 | Alphonse Loury | SFIO |
| 1964-1973 | Marcel Longuet | PCF |
| 1973-1979 | Jacques Goguet | Divers droite |
| 1979-1985 | Arlette Bosch | PS |
| 1985-1998 | Barbara Romieux | RPR |
| 1998-2004 | Arlette Bosch | PS |
| 2004-2011 | Monique Chevet | PS |
| 2011- | Christophe Boulanger | EELV |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Lan Mẫu

Lan Mẫu és una comuna rural (xã) i poble del districte Lục Nam, província de Bắc Giang, al nord-est del Vietnam.

## Referències

* ↑ «Ministry of Public Information in Vietnam». Arxivat de l'original el 2012-08-20. [Consulta: 1r gener 2019].
# Breuschwickersheim

Breuschwickersheim (en alsacià Wickersche) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 1.090 habitants.
Forma part del cantó de Lingolsheim, del districte d'Estrasburg i de la Strasbourg Eurométropole.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 547 | 630 | 1.103 | 1.183 | 1.098 | 1.090 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Charles Grosskost | |
| 2008- | Michel Bernhardt | |
# Burthecourt-aux-Chênes

Burthecourt-aux-Chênes és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 96 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Burthecourt-aux-Chênes era de 96 persones. Hi havia 45 famílies, de les quals 16 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 17 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 55 habitatges, 46 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 54 eren cases i 1 era un apartament. Dels 46 habitatges principals, 41 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 17 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 40 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 25 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Burthecourt-aux-Chênes el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 8 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 8 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 61 persones, 47 eren actives i 14 eren inactives. De les 47 persones actives 43 estaven ocupades (20 homes i 23 dones) i 4 estaven aturades (4 homes). De les 14 persones inactives 8 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa immobiliària i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Burthecourt-aux-Chênes hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 284 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Burthecourt-aux-Chênes a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Burthecourt-aux-Chênes a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Ca Malapeira

Ca Malapeira és una casa del municipi d'Alcover protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici de planta baixa, pis i golfes. Presenta una distribució simètrica de les obertures. La porta d'accés apareix centrada en la planta baixa i dona accés a un vestíbul. És d'arc escarser i porta un escut amb la inscripció de l'any 1768. A ambdós costats hi ha portes rectangulars, damunt de les quals es troben finestres amb arcs escarsers. Al primer pis hi ha tres balcons, dels quals el central sobresurt més. Totes les obertures es troben resseguides per motllures de pedra. Les finestres de les golfes són quadrades. La teulada és sobresortint, amb ràfec. L'obra és de pedra arrebossada i presenta esgrafiats geomètrics.

## Història

La "Casa Malapeira" va ser construïda per a la família Alemany el 1768, segons consta a la inscripció de l'escut que apareix a la porta d'entrada. La família Alemany apareix documentada a Alcover des del segle xv fins al XIX en tots els llibres de padrons. La propietat d'aquesta casa consta en el de l'any 1835.

## Referències

* 1 2 «Ca Malapeira». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 setembre 2013].
# Buni Zom

Buni Zom és una secció de la serralada de l'Hindu Raj, al nord del Pakistan. El cim més alt del grup també s'anomena Buni Zom i s'eleva fins als 6.542 msnm. Té una prominència de 2.845 metres. Es troba al districte de Chitral de la província pakistanesa de Khyber Pakhtunkhwa, uns 50 km al nord-est de la ciutat de Chitral, i uns 50 km a l'est del Tirich Mir (7.708 metres), el cim més alt de l'Hindu Kush.
La primera ascensió del cim principal l'aconseguiren el 1957 una expedició neozelandesa integrada per W.K.A. Berry i C.H. Tyndale-Biscoe, tot seguint l'aresta nord. La segona ascensió va tenir lloc l'any 1975 per part dels japonesos Masao Okabe, Hideo Sato i Shigeru Tabe. La tercera ascensió, com la segona per la cara sud, va ser el 1979 pels estatunidencs Joe Reinhard i Richard J. Isherwood.
El grup Buni Zom té molts altres cims, alguns dels quals no han estat escalats. Segons l'Himalayan Index hi ha 12 cims de més de 6.000 metres al grup Buni Zom que no han estat escalats.

## Referències

* 1 2 «High Asia I: The Karakoram, Pakistan Himalaya and India Himalaya (north of Nepal)». Peaklist.org. [Consulta: 27 maig 2014].
* ↑ «Buni Zom - Peakbagger.com». [Consulta: 22 novembre 2021].
* ↑ New Zealand Alpine Journal 17, 1958, page 283-292. Amb tot, l'Himalayan Index informa que aquesta ascensió va tenir lloc per l'aresta sud-oest.
* ↑ American Alpine Journal 1976, Vol 20, Issue 50. pp 458
* ↑ American Alpine Journal 1980, Vol 22, Issue 53. pp 654
# Ca l'Ordis

Ca l'Ordis és una masia de Porqueres (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Mas format per diverses construccions ubicades al voltant d'un pati. La casa principal és un edifici de grans dimensions d'estructura rectangular que consta de planta baixa, pis i golfes. Té coberta a dues aigües. La resta dels edificis, dependències utilitzades pels treballs agrícoles i pallers, tenen una coberta a una vessant.
A la façana de la casa pairal trobem una sèrie d'obertures disposades anàrquicament, entre les quals destaca una d'impostes convexes i llinda de pedra profusament decorada; en la cara interna de les impostes hi ha dos mascarons enfrontats i, en la llinda, un arc conopial en degradació i dues flors. La resta d'obertures són rectangulars o amb les impostes convexes.
En la façana posterior, hi ha una terrassa sostinguda per dos arcs adovellats. Dessota hi ha les restes del que podria ser un forn, a més d'un pou i una porta d'arc rebaixat.
El parament del mur és a base de pedra petita i irregular, a excepció dels blocs de pedra que emmarquen portes i finestres, els quals han estat ben escairats.

## Història

Les primeres notícies històriques que tenim de Ca l'Ordis, es remunten al segle X (979). El llinatge de la família Ordis s'inicia el 1251 amb Guillem d'Ordis de Cutzac, de la parròquia d'Usall. Al segle xviii, l'hereu de la família Pere Benet Ordis es va casar amb la pubilla Maria Angela Piferrer hereva del mas La Torre d'en Crespià, propietat on residí la família Ordis des d'aleshores.
Lloc de naixement del Advocat i Diputat provincial Pere Ordis Bonal. Pare de Miquel Ordis Pagès (Crespià l'any 1878) llicenciat en dret per la Universitat de Saragossa; va ser president de la Junta Agrícola de Banyoles, membre de la Cambra Agrícola de la província i president de la Diputació de Girona (1940-1941); es va casar el 26 d'octubre de 1911, a l'església de Maria Auxiliadora dels Salesians del Pont Major, amb Carmen Llach Satre, i foren els pares de Pere Ordis Llach, alcalde de Girona (1957-1966) i president de la diputació de Girona (1967-1972).

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ca l'Ordis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juliol 2017].
* ↑ «PEDRO ORDIS BONAL, ADVOCAT, PROPIETARI I POL�TIC. Articulos, publicaciones y proyectos en curso de Joan Anton Abellan». [Consulta: 27 juliol 2019].
# Bowieïta

La bowieïta és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom del geòleg britànic Stanley Hay Umphray Bowie (1917-2008).

## Característiques

La bowieïta és un sulfur de rodi, iridi i platí, de fórmula química (Rh,Ir,Pt)₂S₃. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic formant grans anèdrics de mig mil·límetre aproximadament. També es troba en forma d'inclusions en altres minerals del grup del platí. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bowieïta pertany a «02.DB: Sulfurs metàl·lics, M:S = 2:3» juntament amb els següents minerals: antimonselita, bismutinita, guanajuatita, metastibnita, pääkkönenita, estibina, ottemannita, suredaita, kashinita, montbrayita, edgarita, tarkianita i cameronita.

## Formació i jaciments

Es troba en palletes recobertes d'aliatges de platí en operacions de dragatge, i en roques ultramàfiques que contenen platí en granits gneiss-hornblenda. Sol trobar-se associada a altres minerals com platí, osmi o laurita. La seva localitat tipus es troba al riu Salmon, al Districte Red Mountain (Alaska, Estats Units), on va ser descoberta l'any 1980.

## Referències

* ↑ «Bowieite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 novembre 2015].
* ↑ «Bowieite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 15 novembre 2015].
# Boucardicus carylae

Boucardicus carylae és una espècie de caragol terrestre pertanyent a la família Cyclophoridae.

## Hàbitat

Viu als boscos tropicals i subtropicals secs entre 540 i 1.900 m d'altitud.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de Madagascar.

## Estat de conservació

Es troba amenaçat d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Encyclopedia of Life (anglès)
* 1 2 Emberton, K.C. (2000). "Boucardicus carylae." 2000 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2000. [Consulta: 17 abril 2023]
# CAcert

CAcert és una entitat-certificadora administrada per la comunitat, que emet certificats gratuïts al públic en general. És l'alternativa a les CA (Certificate Authority o Entitat-Certificadora) que cobren centenars de dòlars l'any per aquests certificats. A mitjans del 2005 ja tenia més de 39.000 usuaris havien sigut identificats per CAcert. Aquest certificats poden ser usats per signar i/o xifrar correus electrònics, autenticar i autoritzar usuaris a connectar-se a pàgines web i transmissions segures de dades per internet.
Els certificats de CAcert poden ser usats per qualsevol aplicació que suporti SSL, així com qualsevol que usi certificats X.509. Té dos nivells de certificats: el Robot CA, que és considerat el dèbil, i el Web of Trust. El Web of Trust (WOT), que és el que ens interessa, és usat per a crear certificats de més alt nivell, per a això cal que l'usuari sigui físicament autentificat per altres usuaris prèviament reconeguts per CAcert.
CAcert està basat en els Punts d'autenticació, cadascú disposa d'un compte amb el seu nombre de punts que augmenten segons el grau de credibilitat. Aquests es poden guanyar fent que usuaris classificats com "Asseguradors" identifiquin l'usuari físicament o mitjançant "Terceres parts confiables" com ara notaris públics. Com més punts es tenen, de més privilegis en la fima de certificats es disposa.

## Enllaços externs

* CAcert

## Referències

* ↑ «Secure Sockets Layer (SSL)», 10-05-2016. [Consulta: 10 maig 2016].
# CBC Television

La CBC Television és la corporació de mitjans audiovisuals pública del Canadà, en llengua anglesa. El canal de televisió és generalista i abasta un públic més extens, en comparació al seu homòleg estatunidenc, PBS. Fou inaugurat per primer cop el 6 de setembre del 1952, amb difusió especial per al Quebec mitjançant la CBFT. L'any 1955 el 66% de les cases canadenques té finalment accés a la CBC Television, moment en què s'emet per primera vegada i en emissió oberta les sessions del Parlament canadenc. És especialment recordada la retransmissió en directe de la inauguració del parlament per la reina Elisabeth II. A partir del 1958 el canal ja és disponible en obert a tot el Canadà. L'any 1966 el canal de televisió emet per primer cop en color. L'any 1978 la corporació aconsegueix que el canal de televisió sigui l'únic al món a utilitzar el satèl·lit per retransmetre els seus programes televisions. D'ençà el canal s'ha anat diversificant, amb canals temàtics. Endemés, el canal de televisió ha estat dels primers en aposta per la Televisió Digital Terrestre al seu país.

## Programes i sèries

* Royal Canadian Air Farce (1980-2007)
* The Kids in the Hall (1988-1995)
* The Red Green Show (1991-2006)
* Hockey Night in Canada (1952-actualitat)
* This Hour Has 22 Minutes (1993-actualitat)
* The Rick Mercer Report (2004-actualitat)
* (2009-actualitat)
* Four Rooms (2014-actuatlitat)
* Heartland (2007)
* Republic of Doyle (2010-2014)
* Arctic Air (2012-2015)
* Les Enquêtes de Murdoch (Murdoch Mysteries) (2008-2012 Citytv, 2012)
* Cracked (2013)
* The Best Laid Plans (2014)

## Referències

* http://www.ledevoir.com/2005/09/29/91484.html Arxivat 2008-12-02 a Wayback Machine.
* http://www.ledevoir.com/2006/06/23/112298.html%5BEnllaç+no+actiu%5D
* http://www.crtc.gc.ca/fra/INFO_SHT/bdt14.htm Arxivat 2015-11-05 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* http://www.cbc.ca/
# CD9

CD9 va ser una banda de nois mexicana formada el 2013 per William Valdés, Freddy Leyva, Alan Navarro, Jos Canela i Alonso Villalpando. William Valdés va abandonar el grup l'octubre de 2013 i va ser substituït per Bryan Mouque, i Jos Canela va fer de líder del grup fins a la seva marxa el maig de 2019. El 10 de març de 2021, després de gairebé dos anys d'inactivitat la banda va confirmar oficialment la seva separació.

## Discografia

* CD9 (Amprofon, 2014)
* Evolution (Amprofon, 2016)
* 1.0 (Amprofon, 2018)

## Referències

* ↑ Ramos, Fernanda. «¿Recuerdas a la ‘boyband’ CD9? Sus miembros han cambiado muchísimo desde su separación» (en castellà). Univision, 25-01-2023. [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ Miserachi, Raquel. «William Valdés habla por primera vez sobre su salida de CD9» (en castellà). Univision, 24-10-2016. [Consulta: 21 gener 2024].
# Cal Sec (Guixers)

Cal Sec és una masia situada al nord-est del municipi de Guixers, a la comarca catalana del Solsonès, pràcticament a tocar dels peus de la Serra d'Ensija, concretament de la Roca Gran de Ferrús.

## Referències

* ↑ «Cal Sec (Guixers)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Boulogne-sur-Helpe

Boulogne-sur-Helpe és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 322 habitants. Es troba a 110 km de Lilla o Brussel·les, a 45 km de Valenciennes, Mons (B), a 7 km d'Avesnes-sur-Helpe i a 3 km d'Étroeungt o Cartignies.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 368 | 387 | 346 | 315 | 319 | 317 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2008 | Jean-Pierre Roseleur | |
| 2008- | Bernard Duflos | |