OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ca l'Elisa

Ca l'Elisa és una casa de la Cellera de Ter (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de tres plantes entre mitgeres cobert amb doble vessant cap a la façana.
La planta baixa consta de dos portals i una finestra. Un dels portals és de nova factura, emmarcat de pedra i amb un arc carpanell, i l'altre és adovellat de mig punt i amb blocs de còdols rierencs. La finestra és estreta i allargada, emmarcada de rierencs.
El primer pis consta de tres finestres emmarcades de còdols poc treballats i llindes monolítques. La part inferior està decorada amb petites baranes de ferro forjat.
El segon pis està compost per una finestra com les del primer pis i per una gran finestra balconada no emergent (amb barana de ferro forjat de nova factura i decoració abombada a la part inferior) que té com a llinda un arc carpanell fet de rajols, encara que els muntants són de còdol.
El ràfec és de triple filera, formada per fileres de rajol la central de les quals és de forma apuntada.
A sobre del teulat hi ha un mirador o terrassa elevada de planta quadrangular (d'uns 2 metres quadrats) amb un balcó de ferro forjat.

## Història

Aquest sector del poble és dels d'edificació més antiga, ja que l'origen de la població es relacionen amb la Cellera o Sagrera de protecció eclesiàstica d'època medieval.
La casa fou restaurada recentment i, com si es tractés d'una moda, també li fou retirat l'arrebossat original.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Ca l'Elisa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2017].
# Borová

Borová és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1589.
# Imanol Uribe

Imanol Karmel Uribe Bilbao, més conegut com a Imanol Uribe (San Salvador, 28 de febrer de 1950) és un director i productor de cinema basc.

## Biografia

Director biscaí nascut el 28 de febrer de 1950 a San Salvador (El Salvador). Va començar els seus estudis a l'Escola Oficial de Periodisme de Madrid i va obtenir el títol de Director a l'Escola Oficial de Cinematografia de Madrid. El 1975 funda la productora Zeppo Films, el 1979 la productora Cobra Films i pos­teriorment Aiete Films S.A.
El tema predominant a les seves pel·lícules es la situació socio-política del País Basc. Això es reflecteix en pel·lícules com El proceso de Burgos, La fuga de Segovia, La muerte de Mikel o Días contados. També ha tocat altres temes: el racisme a Bwana, el món de les bruixes a La luna negra o l'històric a El rey pasmado. A part de director també ha exercit de productor a Secretos del corazón.
En la seva llarga carrera ha rebut nombrosos premis. Entre d'altres la Conquilla d'Or a Sant Sebastià per Días contados, vuit premis Goya per Días contados i set premis Goya més per El rey pasmado (basada en la novel·la de Gonzalo Torrente Ballester, Crónica del rey pasmado).
Va estar casat amb Ana Gutiérrez, amb qui va tenir una filla. Anys més tard va compartir la seva vida fins al 2004 amb l'actriu María Barranco ; amb ella va tenir una filla.

## Premis

* Goya al Millor Director en l'edició de 1994.

## Filmografia

| Any | Pel·lícula |
| 1979 | El proceso de Burgos |
| 1981 | La fuga de Segovia |
| 1983 | La muerte de Mikel |
| 1986 | Adiós pequeña |
| 1989 | La luna negra |
| 1991 | El rey pasmado |
| 1994 | Días contados |
| 1996 | Bwana |
| 1998 | Extraños |
| 2000 | Plenilunio |
| 2002 | El viaje de Carol |
| 2007 | La carta esférica |
| 2012 | Miel de naranjas |
| 2015 | Lejos del mar |
| 2021 | Llegaron de noche |

## Enllaços externs

* Entrada d'Imanol Uribe Bilbao a l'enciclopèdia digital del País Basc "Auñamendi"
# Manzanillo (municipi)

Manzanillo és un municipi de l'estat de Colima. Manzanillo és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part sud de l'estat de Colima. Limita al nord amb els municipis de Comala, al sud amb Tecomán, a l'oest amb Jalisco i a l'est amb Armería.

## Vegeu també

* Municipis de Colima

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Manzanillo Arxivat 2017-12-06 a Wayback Machine.INAFED, 2015. (castellà)
# Damián Iguacén Borau

Damián Iguacén Borau (Fuencalderas, província de Saragossa, 12 de febrer de 1916 - 24 de novembre de 2020, Osca) va ser un clergue espanyol, bisbe emèrit de la diòcesi de San Cristóbal de La Laguna, Tenerife. Quan va morir era el bisbe de major edat de l'Església Catòlica.
Cursà estudis en el Seminari Conciliar de la Santa Cruz d'Osca. El 7 de juny de 1941 va ser ordenat sacerdot, exercint en els pobles aragonesos de Ibieca i Torla (Osca). Va ocupar diverses labors en l'Església Basílica de Santa Engràcia i l'episcopat de Saragossa, en Tardienta (Osca) i en el Seminari, la parròquia de Sant Lli, la Basílica de San Llorenç, la Catedral i el bisbat d'Osca.
El 14 d'agost de 1970 és preconitzat bisbe de la Diocesì de Barbastre., sent consagrat bisbe l'11 d'octubre de 1970 en la Catedral de Santa Maria de l'Assumpció de Barbastre. El 23 de setembre de 1974, és nomenat bisbe de la Diòcesi de Terol i d'Albarrasí. Sent bisbe de Terol, va participar en la Comissió Central de Límits Diocesans de la Conferència Episcopal Espanyola i fou president de la Comissió Interdiocesana para l'estudi dels límits de l'Església en Aragó, creada en 1980.
El 14 d'agost de 1984 es converteix en bisbe de la Diòcesi de Tenerife, fins a la seva renúncia per edat, que va tenir lloc el 12 de juny de 1991.
Va presidir la Comissió Episcopal de Patrimoni Cultural de la Conferència Episcopal Espanyola entre els anys 1984 a 1993. Va publicar diversos estudis i llibres sobre el patrimoni històric, entre altres Fuencalderas (1979), L'Església i el seu patrimoni cultural (1984), Diccionari del Patrimoni Cultural de l'Església (1991).
Va morir el 24 de novembre de 2020, en la seva residència a Osca, a l'edat de 104 anys.

## Referències

* ↑ «Conferencia Episcopal Española. Listado de diócesis». Arxivat de l'original el 2007-03-18. [Consulta: 13 abril 2010].
* ↑ María José, Villanueva «Fiesta de cumpleaños en Huesca para el segundo obispo católico más longevo». Heraldo de Aragón, 12-02-2020 [Consulta: 1r maig 2020].
* ↑ Aragón, El Periódico de. «Fallece en Huesca, a los 104 años, el obispo emérito de Tenerife» (en castellà). [Consulta: 24 novembre 2020].
* 1 2 3 4 "Damián Iguacen: el obispo infatigable". Brioso y Mairal, Julio V. 2002. Revista "4 Esquinas", nº 147. Huesca.
* ↑ Así es la vida del obispo más longevo de España
* ↑ Comisión Episcopal de Patrimonio Cultural
* ↑ Fallece a los 104 años de edad Mons. Damián Iguacen, obispo emérito de Tenerife
# Callionymus colini

Callionymus colini és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a l'oest del Pacífic central.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Arsén Kotsóiev

Arsén Kotsóiev —en osset, Коцойты Арсен— (va néixer el 15 de gener de 1872 vora Vladikavkaz, i va morir el 4 de febrer de 1944 a Vladikavkaz) fou un important escriptor osset, un dels fundadors de la tradició literària osseta. Va participar en tots els diaris ossets de l'època i va destacar en la faceta de publicista. A Vladikavkaz i a Beslan hi ha carrers amb el seu nom, i l'estudi de la seva obra és fonamental a les escoles d'Ossètia.

## Vida

Kotsóiev va néixer en una família pobra del poble de Gizel, a prop de Vladikavkaz. Als nou anys va ingressar a l'escola local, on va tenir accés a una bona col·lecció de llibres que van enriquir la seva educació. Després de l'escola va cursar estudis al seminari ortodox d'Ardon, que va abandonar per una sobtada malaltia. En tornar al seu poble va començar a escriure assaigs curts per a diferents diaris del Caucas septentrional, mentre exercia de mestre a l'escola local. El 1902 va prendre part en la revolta de Gizel, motiu pel qual va ser expulsat de la seva vila natal i es va haver de refugiar a Ossètia del Sud, on va continuar escrivint assaigs i contes.
El 1910 va començar a publicar la revista Æфсир (Afsir, espiga de blat), que amb només catorze números va tenir un enorme impacte en el periodisme i la literatura d'Ossètia. Alguns dels textos cabdals en osset van ser publicats per primer cop a Afsir.
L'any 1912 va marxar a Sant Petersburg, on, entre altres llocs, va treballar al diari de Lenin Pravda. Malgrat els seus orígens rurals a Ossètia, la seva forta educació li va permetre exercir-hi de corrector. Després de la revolució d'Octubre, la seva fama va anar creixent, mentre continuava escrivint en diferents diaris i revistes, i treballant en l'educació. Va morir a Vladikavkaz i va ser enterrat al pati del Museu de la Literatura d'aquesta ciutat.

## Obra

Els crítics l'anomenen l'"artista de la tragèdia de la vida". Els contes d'Arsén Kotsóiev són molt sovint tràgics i sovint hi ha assassinats, sovint sense sentit, increïblement cruels, tal com es produïen segons l'antiga llei muntanyenca de la "venjança de sang". Kotsóiev reflexionà sovint sobre el paper de les persones que provenen de cultures molt tradicionals en una nova societat més occidentalitzada, i critica molt l'analfabetisme del seu poble, juntament amb el paper destructiu i empobridor de les supersticions. També cal destacar la seva faceta de traductor, mostra de la qual són els seus treballs de traducció de l'obra d'Aleksandr Puixkin a l'osset.

## Referències

* ↑ Салагаева, Ж. М.. Четыре этюда об осетинской прозе (en rus). Ир, 1970, p. 167.
* ↑ Г. Калоты, Х. Н. Ардасенов, Хадживатыр Навиевич Ардасенов, Девлет Азаматовых Гиреев. Писатели Северной Осетии: Биобиблиографический справочник (en rus). Ир, 1973, p. 37.
* ↑ Louis, Victor E.; Louis, Jennifer M. Louis motorist's guide to the Soviet Union (en anglès). Pergamon Press, 1987, p. 424.

## Enllaços externs

* Sobre Kotsóiev i la seva herència (en osset)
* Textos dels contes escrits de Kotsóiev (en osset)
# Thomas Yayi Boni

Thomas Yayi Boni (Tchaourou, 1 de juliol de 1952) és un pastor evangèlic i polític, expresident de la República de Benín. Després de guanyar la segona volta de les eleccions presidencials celebrada el 19 de març de 2006, Boni va jurar el seu càrrec el 6 d'abril, succeint com a President al veterà polític Mathieu Kérékou. Va ocupar el càrrec durant deu anys, fins l'abril de 2016.
El setembre de 2021, Patrice Talon i Thomas Boni Yayi, aliats polítics que s'han convertit en enemics íntims, es van reunir al Marina Palace de Cotonou. Durant aquest enfrontament, Thomas Boni Yayi va presentar a Patrice Talon una sèrie de propostes i sol·licituds, relacionades en particular amb l'alliberament de "detinguts polítics".

## Referències

* ↑ «Le candidat indépendant Yayi Boni remporte la présidentielle au Bénin» (en francès). Le Monde, 23-03-2006.
* ↑ https://www.facebook.com/FRANCE24. «Présidentielle au Bénin : Lionel Zinsou reconnaît la victoire de Patrice Talon» (en francès), 21-03-2016. [Consulta: 25 juny 2023].
* ↑ «Bénin : au cœur du tête-à-tête entre Patrice Talon et Thomas Boni Yayi» (en francès). Jeune Afrique, 22-09-2021. [Consulta: 25 juny 2023].
# Borovoie (Lípetsk)

* Per a altres significats, vegeu «Boróvoie».
Borovoie (en rus: Боровое) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2018 tenia 365 habitants. Pertany al districte rural d'Úsman.

## Referències

* ↑ «Комсомольская правда». «В Липецкой области в селе сгорело 103 дома». Николай Боков, 30 июля 2010. Проверено 01-08-2010
# Xenió

Xenió (en llatí Xenion, en grec antic Ξενίων) fou un historiador grec d'època desconeguda.
Va escriure obres sobre Creta i sobre Itàlia i probablement també sobre altres països. El menciona l'Etymologicum Magnum, i també Macrobi i Esteve de Bizanci. Vossius l'inclou al seu llibre De Historicis Græcis.

## Referències

* ↑ Xenion a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1289
# María Sefidari

María Sefidari Huici (Madrid, 1982) es una psicòloga, professora i especialista en comunicació i cultura digital espanyola. Experta en gestió cooperativa i producció cultural a internet i activista del coneixement i la cultura lliure. Des del 20 de juliol de 2018 és presidenta de la Fundació Wikimedia.
Llicenciada en Psicologia per la Universitat Complutense de Madrid, i amb un màster en Direcció i Turisme a la facultat d'Empreses de la mateixa universitat, fou becària de lideratge femení de Techweek el 2014. Començà a col·laborar en els projectes de la Fundació Wikimedia el 2006 i des d'aleshores ha exercit diferents funcions a tot el moviment de Wikimedia. Fou membre fundadora de Wikimedia España i del Grup d'usuàries Wikimujeres, i també va crear el Wikiprojecte LGBT a la Wikipedia en espanyol. Ha estat membre de diversos comitès de govern de Wikimedia, inclosos els comitès d'afiliació i subvencions de participació individual. Exerceix de professora del màster en Comunicacions Digitals, Cultura i Ciutadania de la Universitat Rey Juan Carlos al Medialab-Prado,. on continua com a investigadora. Fou membre de la directiva de la Fundació Wikimedia des del 2013 fins al 2015, i de nou en 2016, servint des del 2018 com a presidenta després de dos mandats com a vicepresidenta. Els seus interessos se centren en la utilitat pública de la informació, la governança d'internet, l'equitat del coneixement i reimaginar com serà l'internet del futur.

## Referències

* ↑ Caballero, Lucía. «La española que ha llegado a vicepresidir Wikimedia defendiendo al colectivo LGBT». Eldiario.es, 15-03-2017. [Consulta: 9 gener 2021].
* ↑ Pérez-Bryan, Ana «María Sefidari: «El conocimiento libre tendría que ser un derecho humano». La líder de la fundación que gestiona Wikipedia, presidenta de la Fundación Wikimedia». Diario Sur, 18-09-2019 [Consulta: 9 gener 2021].
* ↑ «María Sefidari». Empodera Impact Stories. Empodera.org. [Consulta: 9 gener 2021].
* ↑ Berrueta, Julen «El top 100 de las mujeres que lideran España». El Español, 25-11-2019 [Consulta: 9 gener 2021].
* ↑ «María Sefidari Chair, Board of Trustees». Wikimedia Foundation. Arxivat de l'original el 11 de gener 2021. [Consulta: 9 gener 2021].
# Tetraleurodes pluto

Tetraleurodes pluto és un hemípter del gènere Tetraleurodes de la família dels Aleiròdids.
L'espècie va ser descrita científicament per primera vegada per Dumbleton el 1956.

## Referències

* ↑ Jon H. Martin & Laurence A. Mound (2007) "An annotated check list of the world’s whiteflies (Insecta: Hemiptera: Aleyrodidae)" Zootaxa 1492: 1-84 Link
# Callionymus bleekeri

Callionymus bleekeri és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# La Libertad (Negros Oriental)

La Libertad és un municipi de la província de Negros Oriental, a la regió filipina de les Visayas Centrals. Segons les dades del cens de l'any 2007 té una població de 37.007 habitants distribuïts en una superfície de 139,60 km².

## Divisió administrativa

La Libertad està políticament subdividida en 29 barangays.
| Aniniaw Aya Bagtic Biga-a Busilak Cangabo Cantupa Elecia (Talostos) Eli Guihob | Kansumandig Mambulod Mandapaton Manghulyawon Manluminsag Mapalasan Maragondong Martilo Nasungan Pacuan | Pangca Pisong Pitogo Poblacion North Poblacion South San Jose Solongon Tala-on Talayong |
# Thomas de Grey

Thomas de Grey, 6th Baró de Walsingham (29 de juliol de 1843 – 3 de desembre de 1919) fou un polític anglès i un entomòleg amateur.

## Biografia

Walsingham era el fill de Thomas de Gris, 5è Baró de Walsingham, i va néixer a Mayfair, Londres. Va ser educat a l'Eton i al Trinity College de Cambridge. va formar part del govern en el segon govern conservador (1874-1880) de Benjamin Disraeli. De 1870 damunt també va fer de fideïcomissari del Museu britànic i va actuar en moltes altres funcions públiques.
Walsingham Era un lepidopterista aficionat, recollint papallones i arnes des d'una edat jove, i estava particularment interessat en microlepidopters. La seva col·lecció era una de les més importants mai fetes, la qual després de la seva compra de les col·leccions de Zeller, Hofmann i Christoph van contenir per sobre dels 260,000 espècimens. La va donar al Museu d'Història Natural, juntament amb la seva biblioteca de 2,600 llibres.
Walsingham Va ser elegit membre de la Royal Society l'any 1887, i era un membre del Entomological Society of London (Societat Entomològica de Londres), sent-ne el president en dues ocasions.

## Referències

* ↑ Thomas de Grey a Venn, J. & J. A., Alumni Cantabrigienses, Cambridge University Press, 10 vols, 1922–1958.
* ↑ Rao, BR Subba (1998) History of entomology in India. Institution of Agricultural Technologists, Bangalore.
* Michael A. Salmon - The Aurelian Legacy ISBN 0-946589-40-2

## Enllaços externs

* Hansard 1803–2005: contribucions al Parlament de Thomas de Grey
# Bressler-Enhaut-Oberlin

Bressler-Enhaut-Oberlin és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 2.809 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bressler-Enhaut-Oberlin tenia 2.809 habitants, 1.157 habitatges, i 776 famílies. La densitat de població era de 1.869,9 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 1.157 habitatges en un 29,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47% hi vivien parelles casades, en un 15,1% dones solteres, i en un 32,9% no eren unitats familiars. En el 29,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 12% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.191 $ i la renda mediana per família de 37.997 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.710 $ mentre que les dones 25.820 $. La renda per capita de la població era de 16.373 $. Entorn de l'11% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bressler-Enhaut-Oberlin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bressler-Enhaut-Oberlin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Frontera entre Qatar i Bahrain

La frontera entre Qatar i Bahrain és la frontera marítima internacional que separa Bahrain de Qatar. Està situa da al golf de Bahrain, una porció del golf Pèrsic. Aquesta frontera és íntegrament marítima i ha estat objecte de reivindicació al voltant de les illes Hawar, afer portat davant el Tribunal Internacional de Justícia.
L'origen de la constitució d'aquesta frontera es remunta al 1868 quan l'Imperi Britànic va colonitzar aquesta regió de l'Orient Mitjà i va decidir concloure acords per separat entre les tribus de Qatar i els Al Khalifa que regnaven a Bahrain com a conseqüència dels enfrontaments armats; anteriorment, la península de Qatar era considerada pels britànics com una dependència de Bahrain.

## Referències

* ↑ PDF AFFAIRE DE LA DÉLIMITATION MARITIME ET DES QUESTIONSTERRITORIALES ENTRE QATAR ET BAHREÏN
* ↑ Délimitation maritime et questions territoriales entre Qatar et Bahreïn (Qatar c. Bahreïn)
# FPR

FPR té els següents significats:
* Frente de Pobladores Revolucionarios, facció del Movimiento de Izquierda Revolucionaria (Xile)
* Federació de Partits Regionalistes, coalició electoral històrica d'Espanya
* Front Patriòtic Ruandès, partit polític de Ruanda
* Federació Portuguesa de Rugby, màxima institució reguladora del rugbi a Portugal
* Film-type Patterned Retarder, tecnologia de televisió 3D desenvolupada per LG Electronics
# Maria Bartola

Maria Bartola va ser una dona asteca del segle xvi i és coneguda com la primera historiadora de Mèxic.
Moctezuma II, màxim responsable de l'Imperi asteca abans de l'arribada dels conquistadors espanyols, va tenir un germà que es deia Cuitláhuac. Quan Moctezuma II morir a les batalles en contra Hernán Cortés, Cuitláhuac esdevingué el seu successor. Cuitláhuac va morir poc després d'assumir el seu mandat. La seva filla Maria Bartola, batejada cristiana pels espanyols, va viure un període violent del setge espanyol de la capital asteca, Tenochtitlán.
A través de la seva experiència durant aquest setge, de vegades en el camp de batalla, “va començar a escriure una història del seu temps”. Malauradament, el seu text no ha sobreviscut perquè els espanyols el van cremar. És gràcies a historiador Fernando de Alva Ixtlilxóchitl que sabem alguna cosa de la seva feina i d'ella mateixa.

## Referències

* ↑ Gugliotta, Bobette. Women of Mexico: The Consecrated and the Commoners, 1519-1900. Floricanto Press, 1989, p. 37. ISBN 978-0-915745-16-6.
* 1 2 León, Vicki. Uppity Women of the New World. Conari Press, 2001, p. 242–243. ISBN 978-1-57324-187-8.
# Tetraleurodes neemani

Tetraleurodes neemani és un hemípter del gènere Tetraleurodes de la família dels Aleiròdids.
L'espècie va ser descrita científicament per primera vegada per Bink-Moenen in Bink-Moenen & Gerling el 1992.

## Referències

* ↑ Jon H. Martin & Laurence A. Mound (2007) "An annotated check list of the world’s whiteflies (Insecta: Hemiptera: Aleyrodidae)" Zootaxa 1492: 1-84 Link
# Cantó de Pont-Audemer

El cantó de Pont-Audemer és un cantó francès del departament de l'Eure, situat al districte de Bernay. Té 14 municipis i el cap es Pont-Audemer.

## Municipis

* Campigny
* Colletot
* Corneville-sur-Risle
* Fourmetot
* Manneville-sur-Risle
* Pont-Audemer
* Les Préaux
* Saint-Germain-Village
* Saint-Mards-de-Blacarville
* Saint-Symphorien
* Selles
* Tourville-sur-Pont-Audemer
* Toutainville
* Triqueville

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-19.. | M. Maricot | radical |
| 19..-1958 | M. Deschamps | PCF |
| 1958-1982 | M. Swertvaegher | radical, després MRG |
| 1982-1994 | Jean-Pierre Mottin | UDF |
| 1994- | Jean-Louis Destans | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 15.032 | 15.884 | 17.116 | 17.665 | 17.698 | 17.911 | 18.812 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||