OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gremda

Gremda (àrab: قرمدة, Gramda) és una ciutat de Tunísia situada uns 10 km al nord-oest de la ciutat de Sfax, part de la governació de Sfax i de la delegació de Sfax Sud. La municipalitat té 36.405 habitants i està formada per la ciutat mateixa (que allotja la meitat dels habitants) i diversos nuclis menors.

## Economia

Té un mercat d'olives que és el més gran del país i s'anomena Soik Zitun. Les olives i productes derivats són la principal activitat del municipi.

## Administració

Forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 34 15 (ISO 3166-2:TN-12).
Al mateix temps, constitueix un sector o imada, amb codi 34 55 52, de la delegació o mutamadiyya de Sfax Sud (34 55).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 153-154. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 91-96. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Ellinaïta

La ellinaïta és un mineral de la classe dels òxids que pertany al supergrup de la marokita. Rep el nom en honor de la professora Ellina Sokol, especialista en mineralogia pirometamòrfica a l'Institut Sobolev de Geologia i Mineralogia de l'Acadèmia de Ciències de Rússia.

## Característiques

La ellinaïta és un òxid de fórmula química CaCr₂O₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada per primera vegada el 2021. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es tracta de l'anàleg de crom de l'harmunita i la marokita, i l'anàleg de calci de la chenmingita i la xieïta. Químicament és similar a la cromatita.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5439/1, al Museu geològic de Sibèria Central, a Novosibirsk (Rússia), amb el número de catàleg: vii-102/1, i a l'Institut Vernadsky de Geoquímica i Química Analítica, amb el número de catàleg: 8/108.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir de mostres recollides en tres localitats, una al Brasil: el riu Sorriso, a la localitat de Juína (Mato Grosso) i dues a Israel, concretament al Consell Regional de Tamar: Halamish wadi i Zohar wadi. A banda d'aquestes tres localitats, també ha estat descrita a les pedreres de marbre de Tulul al Hammam, a Jordània. Es troba en forma de grans subèdrics de fins a 30 µm, o recobrint cromita-magnesiocromita zonificada.

## Referències

* ↑ «Ellinaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 gener 2022].
# Metralladora LAD

La Metralladora LAD (en rus: пулемет ЛАД) és un prototip soviètic d'una metralladora lleugera. Encara que era alimentada per una cinta, tenia bípode, i estava dissenyada per disparar les bales de 7,62×25mm Tokarev. La metralladora LAD, va ser dissenyada entre 1942 i 1943 per V. F. Lyuty, N. M. Afanasyev i V. S. Daykin. Només dos prototips van ser construïts, però no van ser acceptades per al servei. Els dos prototips estan exposats al museu d'història d'artilleria, enginyers i senyals, a Sant Petersburg.

## Referències

* ↑ Руслан Учмак, "Не вписавшийся в классификации. Лёгкий пулемёт под пистолетный патрон конструкции Лютого, Афанасьева и Дейкина", Kalashnikov 2012/5, pp. 82-87; addendum photo with the belt and its box: Коробка и лента к пулемету ЛАД под 7,62-мм пистолетный патрон Arxivat 2014-02-09 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* А. А. Малимон, Отечественные автоматы (записки испытателя оружейника), Moscow: Minister of Defense of the Russian Federation, 1999
# Sailly-Labourse

Sailly-Labourse és una població i comuna francesa, situada en la regió dels Alts de França, departament del Pas de Calais, en el districte de Béthune i cantó de Nœux-les-Mines.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1966 | 1957 | 1889 | 1750 | 1938 | 2013 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Enllaços externs

* INSEE Arxivat 2012-11-02 a Wayback Machine. (francès)
# P.A.O.K.

El Panthessalonikeios Athlitikos Omilos Konstantinoupoliton (P.A.O.K.) (en grec: Πανθεσσαλονίκειος Αθλητικός Όμιλος Κωνσταντινουπολιτών, en català: Organització Atlètica Pan-Tessalonicenca de Constantinopolitans) és un club poliesportiu de la ciutat de Salònica (Grècia).

## Història

El PAOK va ser fundat el 28 d'abril de 1926 a Salònica, per ciutadans d'origen grec expulsats a inicis dels anys 20 de Constantinoble a Turquia degut a la Guerra greco-turca. El club es considera hereu del Hermes Athletic and Cultural Association, club esportiu fundat a Constantinoble l'any 1875.
El club té seccions en molts esports, com ara, futbol, basquetbol, voleibol, handbol, waterpolo, natació, lluita o halterofília.

## Secció de Voleibol
### Palmarès

* Lliga grega
** Campions (3): 2014–15, 2015–16, 2016–17
* Copa grega
** Campions (3): 2014–15, 2017–18, 2018–19

## Enllaços externs

* PAOK Thessaloniki FC-Web oficial futbol
* PAOK Thessaloniki BC-Web oficial basquetbol
* PAOK Thessaloniki VC-Web oficial voleibol Arxivat 2006-04-17 a Wayback Machine.
# Haplochromis latifasciatus

Haplochromis latifasciatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Kyoga (Àfrica).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ellie Goulding

Elena Jane Goulding (Herefordshire, Anglaterra, 30 de desembre de 1986), més coneguda com a Ellie Goulding, és una cantant, compositora i multi-instrumentista Britànica. Saltà a la fama després d'haver guanyat el Critics Choice Award als BRITS 2010 de la cadena BBC. Després d'haver signat amb Polydor Records el 2009, Ellie llançà el seu primer àlbum d'estudi, Lights, el 2010; on s'hi incloïa una cançó homònima que assolí el número 2 a la llista Billboard Hot 100.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* 2010: Lights
* 2010: Bright Lights [Réédition]
* 2012: Halcyon
* 2013: Halcyon Days [Réédition]

### EPs

* 2009: An Introduction to Ellie Goulding
* 2010: iTunes Festival : London 2010
* 2010: Run Into the Light
* 2011: Ellie Goulding : Live at Amoeba San Francisco
* 2012: iTunes Festival : London 2012
* 2013: iTunes Festival : London 2013
* 2013: iTunes Session

### Senzills

* 2009: Under the Sheets
* 2010: Starry Eyed
* 2010: Guns and Horses
* 2010: The Writer
* 2010: Your Song
* 2011: Lights
* 2012: Anything Could Happen
* 2012: Figure 8
* 2013: Explosions
* 2013: Stay Awake
* 2013: I Need Your Love
* 2013: Burn
* 2013: How Long Will I Love You
* 2014: Goodness Gracious
* 2014: Beating Heart
* 2014: Outside (feat. Calvin Harris.)
* 2015: Love Me Like You Do
* 2016: Still Falling For You

## Referències

* ↑ «Holy concert countdown, Batman! Over 20 Vancouver shows go on sale tomorrow». Straight. [Consulta: 17 març 2015].
* ↑ «Katy Perry Hosts Famous Friends, Previews Next Tour at Hollywood Bowl: Live Review». Billboard. [Consulta: 17 març 2015].
* ↑ «Folktronica singer Ellie Goulding tops BBC's Sound of 2010». BBC. [Consulta: 17 març 2015].
# Saillenard

Saillenard és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 715 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Jean Pernin | Divers droite | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 602 | 754 | 582 | 586 | 546 | 561 | 715 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Plaça de São Francisco (São Cristóvão)

La Plaça de São Francisco és una plaça situada al cor de la ciutat brasilera de São Cristóvão, a l'estat de Sergipe. La plaça va ser fundada juntament amb la ciutat el 1607, i el seu entorn han edificis construïts entre els segles xvii i xix. Està protegit a nivell estatal i nacional.Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2010.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «São Francisco Square in the Town of São Cristóvão» (en anglès). [Consulta: 8 març 2021].
# Joan Capdevila i Nogués

Joan Capdevila i Nogués (Barcelona, 30 d'octubre de 1921 - Barcelona, 4 d'abril de 2012) va ser un cineasta amateur català. Nascut a Barcelona, als dos anys la seva família es va mudar a Premià de Mar (el Maresme). Després de la guerra civil va treballar a la Companyia Transmediterrània. Va ser destinat a la Mútua Naviera on va entrar en contacte amb diversos metges de qui, més endavant, faria pel·lícules sobre les seves intervencions quirúrgiques. Més endavant, va treballar per a Gallina Blanca, on va fer nombrosos documentals sobre les activitats de l'empresa. També va formar part del Centre Excursionista de Catalunya, de l'Associació Fotogràfica de Catalunya i de l'Orfeó Català. Va treballar amb 8mm i amb 16mm, i va realitzar gran quantitat de produccions industrials, artístiques, històriques, esportives i de viatges. Hi ha més de 170 produccions de Joan Capdevila i Nogués conservades a la Filmoteca de Catalunya i als arxius de Televisió de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Joan Capdevila i Nogués». Diccionari enciclopèdic del cinema a Catalunya. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 «Presentació del documental ‘La Patum de Berga’». Ajuntament de Berga. Arxivat de l'original el 2020-07-04. [Consulta: 4 juliol 2020].
* ↑ Riambau, 1995.
* ↑ «Joan Capdevila Nogués Foundation: Films by Catalan filmmaker Joan Capdevila Nogués». European Film Gateway. [Consulta: 4 juliol 2020].(anglès)

## Bibliografia

* Riambau, Esteve. Gubern Román (dir.). La Producció cinematogràfica a Catalunya : 1962-1969 (tesi). Bellaterra: Publicacions de la Universitat Autònoma de Barcelona, 1995 [Consulta: 5 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Joan Capdevila i Nogués - Lloc web oficial
* Joan Capdevila Nogués (1921-2012), a Catalan independent filmmaker a Internet Archive (anglès)
* Capdevila - Material Sensible (TV3)
# Lluïsa Cotoner i Cerdó

Lluïsa Cotoner i Cerdó, Comtessa de Villardompardo, és una filòloga mallorquina. És doctora en filologia hispànica per la Universitat Autònoma de Barcelona i professora emèrita a la Universitat de Vic. Des de 2000, és sòcia de l'Associació Col·legial d'Escriptors de Catalunya, de la qual ha estat membre de la Junta Directiva.
Des de 2015, és Acadèmica numerària a la Reial Acadèmia Mallorquina d'Estudis Històrics, Genealògics i Heràldics.

## Obra
### Tesi doctoral

* La obra poética de Manuel Machado

### Llibres

* Génesis y evolución de los libros modernistas de Manuel Machado
* El trabajo de investigación: el proceso de elaboración, la memoria escrita, la exposición oral y los recursos. Guía del estudiante.

## Referències

* ↑ «Publicaciones de Luisa Cotoner Cerdó.» (en castellà). [Consulta: 25 octubre 2019].
* ↑ «Biografía de Luisa Cotoner Cerdó.» (en castellà). [Consulta: 25 octubre 2019].
* ↑ «Nuevos académicos de número - Real Academia Mallorquina de Estudios Históricos, Genealógicos y Heráldicos» (en castellà). [Consulta: 27 octubre 2019].
* ↑ Cotoner, Luisa. La obra poética de Manuel Machado (en castellà). Barcelona: UAB, 1993. ISBN 84-7929-641-0 [Consulta: 2 novembre 2019].
* ↑ Cotoner, Luisa. Génesis y evolución de los libros modernistas de Manuel Machado (en castellà). Barcelona: EUB, 1996. ISBN 84-89607-36-2 [Consulta: 2 novembre 2019].
* ↑ Cotoner, Luisa. El trabajo de investigaciónel proceso de elaboración, la memoria escrita, la exposición oral y los recursos. Guía del estudiante (en castellà). Barcelona: Octaedro, 2002. ISBN 84-8063-548-7 [Consulta: 2 novembre 2019].
# Haplochromis limax

Haplochromis limax és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes present als llacs Edward i George (Àfrica). Els mascles poden assolir els 8,4 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H.R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, Estats Units.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985
# Valsugana

Valsugana (en alemany: Suganertal) és una vall del Trentino sud-oriental, junt els límits de les províncies de Vicenza i Belluno.

## Situació

D'est a oest, està marcada pel pas del riu Brenta. Al sud limita amb les terres altes d'Asiago, Folgaria i Lavarone, mentre que al nord domina la cadena Lagorai; el seu extrem occidental es troba al costat de la ciutat de Trento i la vall de l'Adige, aquesta passa entre les muntanyes per un estret entre l'altiplà d'Asiago i el Mont Grappa i prenent el nom del Canal Brenta (en el seu extrem meridional) acaba a la vora de Bassano del Grappa.
| Vista de Valsugana en direcció est del Mont Lefre | Vista de Valsugana en direcció oest del Mont Lefre |

## Topònim i dialectes

El terme «Valsugana» ve del llatí Vallis Ausuganea, que significa «vall d'Ausugum», l'antic nom de la localitat de Borgo Valsugana. Els dialectes que es parlen a Valsugana són de la llengua romànica veneciana del vènet-central, d'acord amb subgrup de Vicenza.

## Referències

* ↑ Flöss, Lidia. «I nomi locali dei comuni di Novaledo, Roncegno, Ronchi Valsugana». Arxivat de l'original el 2013-03-13. [Consulta: 29 agost 2014].
# Ellingsenita

L'ellingsenita és un mineral de la classe dels silicats. Va ser anomenada en honor del mineralogista aficionat Hans Vidar Ellingsen.

## Característiques

L'ellingsenita és un element químic de fórmula química Na₅Ca₆Si$_{18}$O$_{38}$(OH)$_{13}$·6H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. El seus cristalls tenen formes semblants a rombes, aplanats en [001] i allargats al llarg de [100] en garbes radiants, de fins a 3 mm. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4. Està estructuralment relacionada amb la martinita i la girolita.

## Formació i jaciments

L'ellingsenita és un mineral de baixa temperatura trobat en vesícules en fonolita alterada tèrmicament. Va ser descoberta a les pedreres Aris, situades al districte de Windhoek (Khomas, Namíbia).

## Referències

* 1 2 3 4 «Ellingsenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Ellingsenite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 13 juny 2018].
# Vyšná Jedľová

Vyšná Jedľová és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1572.
# Plaça de Toros (barri)

El barri de la Plaça de Toros és un barri de la ciutat de Mallorca situat al districte nord que s'estructura entorn de la Plaça de toros de Palma. Limita al nord amb l'Olivera pels carrers de Son Ferragut, Hiroshima, Arxiduc Lluís Salvador i Ignasi Ferretjans; a ponent amb la barriada de Bons Aires per la carretera de Sóller, al sud amb el barri d'Arxiduc pels carrers de Rosselló i Cazador i de Jaume Balmes, i a llevant amb els Hostalets i Son Fortesa per les vies del tren d'Inca i amb Son Oliva per les vies del tren de Sóller i el carrer d'Henri Durant. La meitat sud del barri formà part del projecte d'eixamplament de Palma de Bernat Calvet i Girona.
El principal element de referència de la barriada és la Plaça de Toros i els eixos principals són l'avinguda de Gaspar Bennàzar i el carrer de l'Arxiduc Lluís Salvador.
El barri se situa, principalment, a les terres de l'antiga possessió de Son Brull, però també de la Punta, de Son Oliva i, a l'altra part de les vies del tren de Sóller, de Son Costa.
Com a edificis destaquen el Coliseu Balear, inaugurada el 1929 i feta tota de marès; el col·legi Pius XII, de 1950; els xalets racionalistes de l'avinguda de Gaspar Bennàzar; i Can Alonso, un edifici racionalista de 1937 de Josep Maria Monravà ampliat de Francesc Casas.
El 2018 tenia 15331 habitants.

## Referències

* ↑ L'actual barri de Son Oliva se situa a les antigues terres de Son Ferragut
* ↑ Bibiloni, 2012, p. 738.
* ↑ Bibiloni, 2012, p. 356.
* ↑ Bibiloni, 2012, p. 133.
* ↑ «Institut d'Estadística de les Illes Balears». [Consulta: 27 juny 2019].

## Bibliografia

* Bibiloni, Gabriel. Els carrers de Palma. Palma: Gabriel Bibiloni, 2012. ISBN 978-84-616-2222-1.
# Jaumet del flabiol

Jaume Traveries i Riera (Sant Hilari Sacalm, 1871-1955), més conegut com a Jaumet del flabiol fou un personatge popular de Sant Hilari Sacalm. Va néixer al Mas Claver i és considerat el primer venedor de l'aigua de Font Vella.
Era mut i menut. Sempre amb barretina, tocava el flabiol i amb un carret portava càntirs d'aigua de la Font Vella fins al poble. El seu nom va servir per batejar uns dolços, els Jaumets de Can Forné, fets d'avellana creats per la pastisseria Fornés de la plaça de l'església i que encara es venen a Sant Hilari. El 2014 es va estrenar una obra musical dedicada a la seva memòria Jaumet, la joguina de Sant Hilari, creada per Jaume Fàbregas amb cançons de Toni Rossell. El 2013 el Taller el Drac Petit va realitzar una capgrós inspirat en la seva figura i l'agost s'organitza «La ruta d'en Jaume», una sèrie de visites guidades dedicades a l'aigua, a través de l'intineraris que feia habitualment.
Va néixer el 1871 i va morir l'any 1955, quan tenia entre 83 i 84 anys.

## Enllaços externs

* Biografia fotogràfica, vegeu: Ramon i Solà, Josep. «Jaumet del Flabiol», 2013. [Consulta: 2 gener 2016].

## Referències

* ↑ «Personatges». Ajuntament de Sant Hilari Sacalm, s.d. Arxivat de l'original el 2017-09-16. [Consulta: 2 gener 2016].
* ↑ Pacual, Manuel G. «Font Vella, el agua mineral de siempre» (en castellà). Cinco Días, 27-07-2014. «Jaumet del Flabiol reparte agua de la Font Vella entre los veraneantes de Sant Hilari Sacalm (Girona). Se convierte en el primer distribuidor»
* ↑ Balasch, Lluís. «Mas Claver (Sant Hilari)», 31-10-2008. [Consulta: 2 gener 2016].
* ↑ Ferrer, Jordi «Jaumet, el musical. La vida de l'aiguader de Sant Hilari mort el 1955 inspira una obra». El Punt Avui, 26-08-2014.
* ↑ «Jaumet del Flabiol». Taller del Drac Petit, 14-04-2014. [Consulta: 2 gener 2016].
* ↑ «Sant Hilari promociona la ruta d'en Jaumet i visites guiades a Font d'Or i a l'antic balneari Font Picant». Tribuna Selvatana, 05-08-2015.
# Mansfieldita

La mansfieldita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la variscita. Rep el nom en honor de George R. Mansfield (1875-1947), geòleg nord-americà del Servei Geològic dels Estats Units.

## Característiques

La mansfieldita és un arsenat de fórmula química AlAsO₄·2H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3,5 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mansfieldita pertany a «08.CD: Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, només amb cations de mida mitjana, amb proporció RO₄:H₂O = 1:2» juntament amb els següents minerals: kolbeckita, metavariscita, fosfosiderita, escorodita, strengita, variscita, yanomamita, parascorodita, ludlamita, sterlinghil·lita i rollandita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Hobart Butte, dins el districte miner de Black Butte, al comtat de Lane (Oregon, Estats Units), on es troba associada a altres minerals com l'escorodita, el realgar o la caolinita. Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta a excepció de l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Mansfieldite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 desembre 2021].
# Haplochromis laparogramma

Haplochromis laparogramma és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# El Pobo de Dueñas

El Pobo de Dueñas és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2013 | 2015 |
| 172 | 189 | 172 | 150 | 159 | 158 | 158 | 138 | 134 |

## Economia

Al novembre de 2008 es va inaugurar entre el municipi del Pobo i el d'Hombrados el Parc Eòlic de Caldereros, amb 16 aerogeneradors que produeixen 37,8 MW d'electricitat.

## Cultura

En aquesta localitat hi ha un museu etnogràfic en el qual es troben diferents estris utilitzats pels vilatans diverses dècades enrere.

## Festes patronals

Les festes patronals són el 20 i 21 d'agost, en honor de la Virgen del Campo i del Santo Cristo de la Salud. A més, se celebra la festa de setembre, en la qual es recorda les antigues festes patronals. S'honra també a San Isidro labrador, el 15 de maig.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].