OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hill (cràter)

* No s'ha de confondre amb Hell (cràter) o Hull (cràter).
Hill és un petit cràter d'impacte lunar que es troba a l'oest del prominent cràter Macrobi, prop de la vora oriental del Sinus Amoris. Aquest cràter va ser designat prèviament Macrobi B abans de rebre el seu nom actual adjudicat per la UAI. Es troba just al nord-nord-est de Carmichael, un altre antic cràter satèl·lit de Macrobi posteriorment ha canviat el nom.
Es tracta d'un cràter circular en forma de bol amb una paret interior que té una albedo relativament alta en comparació amb la del terreny circumdant. Les parets internes són de forma simètrica i s'inclinen suaument fins a una petita plataforma situada en el punt central, que ocupa una superfície d'aproximadament un quart del diàmetre del cràter. Aquesta formació no ha estat erosionada significativament, i és molt similar a molts altres cràters existents en la Lluna.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Hill (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 19 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 19 juliol 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Hill» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-05-30. [Consulta: 19 juliol 2018].
# Harlem (Montana)

Harlem (assiniboine: Agásam tiʾóda) és una població dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 848 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Harlem tenia 848 habitants, 332 habitatges, i 232 famílies. La densitat de població era de 761,4 habitants per km². Per races són el 42,1% blancs i el 52,2% amerindis. Els hispànics de qualsevol raça són el 4,0% de la població.
Dels 332 habitatges en un 33,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,2% hi vivien parelles casades, en un 15,1% dones solteres, i en un 30,1% no eren unitats familiars. En el 29,5% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 22,4% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 16,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.794 $ i la renda mediana per família de 33.828 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.145 $ mentre que les dones 21.750 $. La renda per capita de la població era de 13.295 $. Aproximadament el 16,5% de les famílies i el 23% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «AISRI Dictionary Database Search--prototype version. Assiniboine. "Montana"». [Consulta: 26 maig 2012].
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Harlem». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Harlem». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Harlem River

El Harlem River és un estret braç de mar de 13 quilòmetres de longitud, que forma un estret a l'estuari del riu Hudson i que connecta l'East River i el Hudson River, tot separant el Bronx de l'illa de Manhattan, a Nova York. El Spuyten Duyvil Creek (també conegut amb el nom de Harlem River Ship Canal, que vol dir 'canal navegable de Harlem River'), situat sobre el traçat del Harlem River, lleugerament al sud de l'antic traçat del braç de mar, delimita un petit barri de Manhattan (Marble Hill), que està situat al mateix costat que el Bronx.
El Harlem River pot ser emprat per vaixells. Tots els ponts del Harlem River, a excepció del Spuyten Duyvil Bridge (pont sinuós situat a la confluència del Harlem River i del Hudson River) toleren un espai màxim de pas de 7,3 metres; més enllà, els ponts sinuosos s'han d'obrir per tal de permetre el pas dels diferents vaixells. Tanmateix, aquests darrers anys, el nombre de vegades en què els ponts han estat oberts a causa de proves superava el nombre d'obertures dels ponts per al pas de vaixells. Els mariners que desitgen travessar el Harlem River han de contactar amb les autoritats marítimes de la ciutat com el New York City Department of Transportation, cosa que no suposa cap mena de despesa econòmica per als usuaris.
El Harlem River acull tradicionalment la cursa de rem de la ciutat de Nova York, de la mateixa manera que la Charles River de Boston, o la Schuylkill River de Filadèlfia. Així, en una de les seves ribes hi ha l'hangar de vaixells de l'equip de rem de la Universitat de Colúmbia, i el braç de mar acull diverses curses de l'equip de rem de la universitat. Els atletes honoren així la C Rock (Roca C per a Columbia), inscripció gegant pintada sobre les roques, encarada a les vies emprades pel metro North Railroad, i les línies del metro de Nova York.
# Hipernatrèmia

La hipernatrèmia és un alt nivell d'ions de sodi a la sang. Els nivells sèrics de sodi normals són 135-145 mmol/L (135-145 mEq/L). La hipernatrèmia es defineix generalment com un nivell sèric de sodi de més de 145 mmol /L. Els símptomes greus solen ocórrer quan els nivells superen els 160 mmol/L.
La hipernatrèmia es classifica normalment segons l'estat de líquids d'una persona en volum baix, volum normal i volum alt.:
* La hipernatrèmia de baix volum pot produir-se per sudoració, vòmits, diarrea, medicaments diürètics o malaltia renal.
* La hipernatrèmia de volum normal pot ser deguda a febre, set extrema, augment de la freqüència respiratòria perllongada, diabetis insípida, i per liti entre altres causes.
* La hipernatrèmia de gran volum pot ser deguda a hiperaldosteronisme, administració excessiva per via intravenosa de solució salina o bicarbonat de sodi, o rarament per menjar massa sal.
Els nivells baixos de proteïnes en sang poden provocar una mesura de sodi falsament alta. La causa generalment es pot determinar per la història dels esdeveniments. La prova de l'orina pot ajudar si la causa no està clara. El mecanisme subjacent normalment implica massa poca aigua lliure al cos.

## Signes i símptomes

Els primers símptomes poden incloure un fort sentiment de set, debilitat, nàusees i pèrdua d'apetit. Els símptomes greus inclouen la disfunció del sistema nerviós central per l'enconguiment de les cèl·lules encefàl·liques: confusió, alteracions musculars i hemorràgia al voltant o al voltant del cervell.

## Tractament

El tractament té com a principal objectiu augmentar fins a nivells fisilògics el volum d'aigua intravascualar i aigua lliure. En general es pot aconseguir de forma oral, però en casos greus es pot utilitzar la via intravenosa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Reynolds, RM; Padfield, PL; Seckl, JR «Disorders of sodium balance.». BMJ (Clinical Research Ed.), 332, 7543, 25-03-2006, pàg. 702–5. DOI: 10.1136/bmj.332.7543.702. PMC: 1410848. PMID: 16565125.
* 1 2 3 4 Lin, M; Liu, SJ; Lim, IT «Disorders of water imbalance.». Emergency Medicine Clinics of North America, 23, 3, 01-08-2005, pàg. 749–70, ix. DOI: 10.1016/j.emc.2005.03.001. PMID: 15982544.
* 1 2 Muhsin, SA; Mount, DB «Diagnosis and treatment of hypernatremia.». Best practice & research. Clinical endocrinology & metabolism, 30, 2, 01-03-2016, pàg. 189–203. DOI: 10.1016/j.beem.2016.02.014. PMID: 27156758.
* 1 2 3 Kliegman, Robert M.; Stanton, Bonita M. D.; Geme, Joseph St [et al.].. Nelson Textbook of Pediatrics (en anglès). 20. Elsevier Health Sciences, 2015, p. 348. ISBN 9780323263528.
* ↑ Kuruvilla, Jaya. Essentials of Critical Care Nursing (en anglès). Jaypee Brothers Publishers, 2007, p. 329. ISBN 9788180619205.
* ↑ Ranasinghe, Sudharma; Wahl, Kerri M.; Harris, Eric [et al.].. Anesthesiology Board Review Pearls of Wisdom 3/E (en anglès). McGraw Hill Professional, 2012, p. 6. ISBN 9780071773638.
# I Disappear

«I Disappear» és el vint-i-cinquè senzill de la banda estatunidenca Metallica i que fou la seva contribució a la banda sonora de la pel·lícula Mission: Impossible 2. No va ser inclosa en cap dels àlbums d'estudi de la banda, de fet és l'únic senzill de Metallica llançat en solitari. Fou el darrer enregistrament en el qual participà el baixista Jason Newsted.
El descobriment d'una versió inacabada de la cançó a principis del 2000 en la xarxa de l'aplicació d'igual a igual Napster. Metallica va reaccionar amb diverses demandes judicials, donant inici a una dura guerra legal contra aquesta empresa.
El videoclip fou dirigit per Wayne Isham i mostra els integrants de Metallica en diverses escenes que fan referència a d'altres pel·lícules. Hammet és en un desert perseguit per un avió en referència a Perseguit per la mort, Newsted en una mansió perseguit per una multitud com Brazil, Hetfield conduint per San Francisco com Bullitt, i Ulrich fugint saltant d'una explosió en un edifici com Die Hard. Entremig d'aquestes escenes, els membres interpreten la cançó tots junts des de d'una rock de Monument Valley, Utah (Estats Units). També hi apareix Tom Cruise, protagonista de la pel·lícula.
# I Congrés d'Història del País Valencià

El I Congrés d'Història del País Valencià se celebrà del 14 al 18 d'abril de 1971, organitzat pels departaments d'història de les Facultats de Filosofia i Lletres, Dret, Medicina i Ciències Econòmiques de la Universitat de València, i fou una de les principals apostes cíviques anteriors a la transició democràtica espanyola, ja que hom pretenia posar en marxa un procés de reflexió acadèmica que ocupés el buit polític nacionalista.
El president de la comissió organitzadora fou Julià San Valero Aparisi i com a vocals, Miquel Tarradell, Joan Reglà i Campistol, Vicenç Rosselló i Ernest Lluch. El secretari general del Congrés fou Emili Giralt i Raventós, i hi participaren activament gent vinculada al Partit Socialista Valencià com Alfons Cucó o Sebastià Garcia Martínez. Hi participaren al voltant de 700 congressistes, entre ells Lluís Vicent Aracil, Màrius Garcia Bonafé, Empar Álvarez, Ricard Pérez Casado, Josep Vicent Marquès i González i Josep Lluís Blasco i Estellés.
En aquesta ocasió es va jugar una adaptació teatral escrita per Maria Aurèlia Capmany del Tirant lo Blanc per la companyia «La Cazuela» d'Alcoi.

## Referències

* ↑ «I Congrés d'Història del País Valencià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Capmany, Maria Aurèlia. Tirant lo Blanc. 2a ed. València: Eliseu Climent, 1980. ISBN 84-7502-013-5.
# Ibn Darraj al-Qastallí

Abu-Úmar Àhmad ibn Muhàmmad ibn Darraj al-Qastal·lí, més conegut simplement com a Ibn Darraj al-Qastal·lí (Algarve, 958 - Dénia, 1030) fou un poeta andalusí d'origen amazic, autor de poesia àulica, de gènere heroic i panegíric, dedicat primer al servei d'Almansor i, a partir del 1018, als reis de la taifa de Saragossa. Ja era un poeta anomenat el 992. Fou un dels poetes més notables, però la major part de la seva poesia no s'ha conservat.

## Referències

Enciclopèdia de l'Islam, volum III, pàg. 765.

## Bibliografia

* ANDÚ RESANO, Fernando, El esplendor de la poesía en la Taifa de Zaragoza, Saragossa, Mira, 2007. ISBN 978-84-8465-253-3.
* GARULO, Teresa, La literatura árabe de Al-Andalus durante el siglo XI. Madrid, Hiperión, 1998. ISBN 84-7517-501-5.
* MONTANER FRUTOS, Alberto, "Introducción histórica" al capítol "El palacio musulmán" de La Aljafería (vol. I), Bernabé Cabañero Subiza et alt., sota la direcció d'Alberto Martínez (eds.), Saragossa, Cortes de Aragón, 1998, pàgs. 35-65. ISBN 84-86794-97-8.
* VERNET, Juan, Literatura árabe, Barcelona, El Acantilado, 2002, pàgs. 144-146. ISBN 84-95359-81-2.
# Hipparí de Siracusa

Hipparí (en llatí Hipparinus, en grec antic Ἱππαρῖνος) fou un siracusà fill de Dionís el Vell de Siracusa i d'Aristòmaca.
Va succeir a Cal·lip en el govern de Siracusa l'any 352 aC. Segons Diodor de Sicília va atacar Siracusa amb una flota i un exèrcit i va derrotar a Cal·lip, obligant-lo a fugir de Siracusa de la que va prendre possessió. L'historiador Poliè dona una versió una mica diferent i diu que Hipparí era a Leontins, on s'havien arreplegat els exiliats siracusans, i es va assabentar que Cal·lip havia sortit de Siracusa amb un exèrcit, i va aprofitar per sorprendre la ciutat mentre era absent. Plutarc confirma parcialment aquesta segona versió quan diu que Cal·lip va perdre Siracusa mentre intentava ocupar Catana. Hipparí va governar per dos anys en els quals va perdre el suport dels ciutadans per les seves borratxeres i la seva tirania. Finalment va ser assassinat cap a l'any 350 aC. El va succeir en la tirania el seu germà Niseu.

## Referències

* ↑ 3.Hipparinus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 478
# Illa Santa Klara

L'Illa Santa Klara (basc Santa Klara uhartea) és una illa situada a la ciutat de Sant Sebastià a Guipúscoa. Es tracta d'una illeta de 5,6 hectàrees situada en el centre de la badia de la Concha i que assoleix els 48 metres d'altitud, i que és força escarpada a causa de les seves reduïdes dimensions. L'illot és llar d'una subespècie endèmica de sargantana (Podarcis hispanicus sebastiani)
L'illa Santa Klara és un bé de domini públic de titularitat municipal, cedit per l'Estat espanyol a l'ajuntament de Sant Sebastià en virtut de Decret de 31 d'octubre de 1968.
Posseeix un embarcador i una petita platja que només apareix amb les baixamars i que, no obstant això, compta amb servei de socorrisme, dutxes i fins i tot un bar, a causa del gran nombre de persones que a l'estiu s'apropen a aquesta illa (comunicada durant l'estiu amb el port de Sant Sebastià mitjançant un servei regular de vaixell cada mitja hora). A part del petit moll i les dotacions associades al període estival, l'única construcció de la illeta és un far que s'alça en el seu cim. A la zona alta de l'illa existeixen campes amb nombroses taules.
A la fi del segle XVI van ser traslladats a l'illa els contagiats per la pesta que en aquesta època assolava a la capital guipuscoana.
El grup La Oreja de Van Gogh la va esmentar en la seva cançó «Immortal».

## Flora

A causa de l'impacte de l'home, la vegetació autòctona de l'illa ha anat diversificant-se, per la qual cosa actualment es comptabilitza un gran nombre d'espècies exòtiques:
* Tamariu (Tamarix gallica)
* Xiprer de Lawson (Chamaecyparis lawsoniana)
* Canya de sant Joan (Arundo donax)
* Pollancre (Populus nigra)
* Bedoll (Betula celtiberica)
* Figuera (ficus carica),
* Acàcia borda (Robinia pseudoacacia)
* Ligustrum (Ligustrum ovalifolium)
* Evònim del Japó (Euonymus japonicus)
* Gerani (Geranium robertianum)
* Falguera (aquilina) (Pteridium aquilinum),
* Trèvol (Trifolium reptans)
* Fonoll marí (Crithmum maritimum).

## Fauna

Destaquen la subespècie endèmica de sargantana ibèrica de Sant Sebastià (Podarcis hispanicus sebastiani), i l'abundant gavià fosc (Larus fuscus). Encara que no s'assegura que niïn a l'illa, també s'observen exemplars de Corb marí emplomallat (Phalacrocorax aristotelis) i somorgollaire (Uria aalge) en menor mesura.

## Bibliografia

* José Luis Álvarez Emparantza "Txillardegi": Santa Klara. Gure uharte ezezaguna. Donostia: Kutxa Fundazioa, 2004.

## Enllaços externs

* Ban de l'alcalde de Sant Sebastià sobre l'ús i gaudi de l'illa Santa Klara Arxivat 2007-10-25 a Wayback Machine.
* L'Illa Santa Klara al web municipal sobre les platges de Sant Sebastià
* Primera "expedició" de radioafeccionats a l'Illa de Santa Klara
# Hsp90

La proteïna Hsp90 —de l'anglès heat shock protein— o «de xoc tèrmic de 90 kDa» és una proteïna xaperona que ajuda a altres proteïnes a plegar-se correctament, estabilitza proteïnes contra situacions d'hipertèrmia i ajuda en el procés de degradació de proteïnes. També estabilitza diverses proteïnes implicades en el creixement dels tumors, i és per això que els inhibidors de la Hsp90 són investigats com a fàrmacs pel tractament del càncer. Va ser aïllada per primera vegada mitjançant l'extracció de proteïnes de cèl·lules estressades per calor, deshidratació o d'altre factor que provoqui que les proteïnes de la cèl·lula comencin a desnaturalitzar-se. Més tard es va descobrir que la Hsp90 té també funcions essencials en cèl·lules no estressades.
Les proteïnes de xoc tèrmic, com a grup, són algunes de les proteïnes cel·lulars més presents en nombre en totes les espècies. Com el seu nom indica, protegeixen a les cèl·lules en situacions d'estrès provocades per altes temperatures, factor que les desnaturalitza. Representen un 1-2% del total de proteïnes en cèl·lules no estressades. No obstant això, quan les cèl·lules són escalfades, la fracció de proteïnes de xoc tèrmic augmenta al 4-6% del total de proteïnes cel·lulars. La Hsp90 és una de les més comunes d'aquest tipus de proteïnes. El '90' indica que el seu pes ronda els 90 kiloDaltons. Una proteïna de 90 kDa es considera bastant gran per ser una proteïna no fibrosa. La Hsp90 es troba en els bacteris i en totes les famílies d'eucariotes, però aparentment està absent en els arqueus. Mentre que la Hsp90 és essencial per a la viabilitat sota totes les condicions en eucariotes, la proteïna bacterial homòloga HtpG no ho és en situacions en les quals no hi hagi estrès tèrmic.

## Referències

* ↑ Prodromou C, Panaretou B, Chohan S, Siligardi G, O'Brien R, Ladbury JE, Roe SM, Piper PW, Pearl LH «The ATPase cycle of Hsp90 drives a molecular 'clamp' via transient dimerization of the N-terminal domains». EMBO J., 19, 16, 01-08-2000, pàg. 4383–92. DOI: 10.1093/emboj/19.16.4383. PMC: 302038. PMID: 10944121.
* ↑ Csermely P, Schnaider T, Soti C, Prohászka Z, Nardai G «The 90-kDa molecular chaperone family: structure, function, and clinical applications. A comprehensive review». Pharmacol. Ther., 79, 2, 01-08-1998, pàg. 129–68. DOI: 10.1016/S0163-7258(98)00013-8. PMID: 9749880.
* ↑ Crevel G, Bates H, Huikeshoven H, Cotterill S «The Drosophila Dpit47 protein is a nuclear Hsp90 co-chaperone that interacts with DNA polymerase alpha». J. Cell. Sci., 114, Pt 11, 01-06-2001, pàg. 2015–25. PMID: 11493638.
* ↑ Chen B, Zhong D, Monteiro A «Comparative genomics and evolution of the HSP90 family of genes across all kingdoms of organisms». BMC Genomics, 7, 2006, pàg. 156. DOI: 10.1186/1471-2164-7-156. PMC: 1525184. PMID: 16780600.
* ↑ Thomas JG, Baneyx F «Roles of the Escherichia coli Small Heat Shock Proteins IbpA and IbpB in Thermal Stress Management: Comparison with ClpA, ClpB, and HtpG In Vivo». J. Bacteriol., 180, 19, 01-10-1998, pàg. 5165–72. PMC: 107554. PMID: 9748451.

## Enllaços externs

* «Hsp90» (en anglès). Medical Subject Headings.
# Incilius epioticus

Incilius epioticus és una espècie d'amfibi que viu a Costa Rica i Panamà.

## Referències

* Solís, F., Ibáñez, R., Chaves, G., Savage, J., Jaramillo, C., Fuenmayor, Q. & Young, B. 2004. Crepidophryne epiotica. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 d'abril del 2008.
* «Amphibian Species of the World - Crepidophryne epiotica». [Consulta: 11 abril 2008].
# Imperivm

Imperivm és una saga de 6 videojocs desenvolupats per l'empresa Haemimont Games i distribuïts per FX Interactive. També inclouen el mode "Real Time Conquest" (Conquesta en temps real).
Els jocs que constitueixen la saga en principi són:
* Imperivm: La Guerra de la Galias.
* Imperivm II: La Conquista de Hispania.
* Imperium III: Las grandes batallas de Roma.
* Imperivm Civitas: que tracta de dirigir, construir i protegir una ciutat romana.
* Imperivm Civitas II.
* Imperivm Civitas III.

## Història

Els jocs es basen en l'època de l'Imperi Romà, les seves grans expansions i conquestes com a objectiu que la història de l'antiguitat fos divertida i apassionant.
* La primera entrega tracta de la Guerra de les Gàl·lies en què Caio Juli Cèsar, cònsol de la República Romana viatja fins a la Gàl·lia per estendre el territori romà. Es pot escollir entre dues civilitzacions: romans i gals amb llurs respectives unitats.
* La segona entrega tracta de la conquesta de territori hispà. Durant el tercer segle aC Roma i Cartago dominaven el món. El general de Cartago Aníbal planeja entrar cap a Itàlia a través de la península Ibèrica, mentrestant, el senat romà encarrega a Escipió l'Africà la conquesta d'Hispània, tenint conquerida anteriorment la província de Tàrraco, avançar vers el sud fins a arribar al nord d'Àfrica i d'allà a Cartago.
* En la tercera part no hi ha campanya, però sí batalles que passaren a la història com la de Zama, el setge de Numància, la conquesta d'Alèsia, d'Egipte, Britànnia i defensar-se de Germània.