OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Corey Beaulieu

Corey King Beaulieu (22 de novembre de 1983, Brunswick, Maine) és un guitarrista estatunidenc del grup de metal Trivium.

## Guitarres

* Dean Corey Beaulieu Signature 7 string black with silversparkle pinstripe
* Dean Corey Beaulieu Signature 7 string
* Dean Corey Beaulieu Signature CBV
* Dean Corey Beaulieu prototype 7 string
* Dean Dime Razorback V "Blood Angel"
* Dean Dime Razorback V's (Red with black bevels)
* Dean Dime Razorback V's (Explosion)
* Dean Dime Razorback V's (Skull V)
* Dean Dime Razorback Tribute (Rust)
* Dean Dime Dean From Hell
* Dean Vendetta 1.7
* B.C. Rich Warlock
* Ibanez RG270DX Blue (EMG 81, s, 85 Pickups)
* Jackson King V 2 USA w/ Black Ghost Flame Graphics
* Jackson King V 2 USA Black
* Jackson DX10D
* Epiphone Les Paul Standard (Primera guitarra d'en Corey)

## Trivium

* Ascendancy (2005)
* The Crusade (2006)
* Shogun (2008)

## Aparences

* Roadrunner Unidos
* Metales

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial de Trivium
# Corey Stoll

Corey Daniel Stoll (14 de març de 1976) és un actor estatunidenc. És conegut pel seu paper de Dr. Ephraim Goodweather a la sèrie de suspens i terror The Strain de FX network, també per fer del congressista Peter Russo a House of Cards; paper pel qual va rebre una nominació a un Golden Globe el 2013. Va ser un actor recurrent a la sèrie de NBC Law & Order: LA (2010–2011), i va interpretar el dolent Darren Cross en la pel·lícula Ant-Man (2015) del Marvel Cinematic Universe. Altres papers notables inclouen una actuació de 2004 a l'obra Intimate Apparel de l'Off-Broadway, interpretar a Ernest Hemingway en la comèdia romàntica de 2011 Midnight in Paris, i fer de l'acèrrim fiscal Fred Wyshak a Black Mass. També va fer de Buzz Aldrin al film biogràfic de 2018 First Man.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Pel·lícula | Paper | Director | Notes |
| 2001 | Okénka | | Joseph Cahill | Curtmetratge |
| 2005 | North Country | Ricky Sennett | Niki Caro | |
| 2006 | Lucky Number Slevin | Saul | Paul McGuigan | |
| 2007 | The Number 23 | Sergent Burns | Joel Schumacher | |
| 2009 | Brief Interviews with Hideous Men | Subjecte nº51 | John Krasinski | |
| 2009 | Push | Agent Mack | Paul McGuigan | |
| 2010 | Helena from the Wedding | Steven | Joseph Infantolino | |
| 2010 | Salt | Schnaider | Phillip Noyce | |
| 2011 | Midnight in Paris | Ernest Hemingway | Woody Allen | Nominat—al premi Independent Spirit a millor actor secundari |
| 2012 | The Bourne Legacy | Zev Vendel | Tony Gilroy | |
| 2012 | The Time Being | Eric | Nenad Cicin-Sain | |
| 2012 | Victoriana | Bill | Jadrien Steele | |
| 2013 | C.O.G. | Curly | Kyle Patrick Alvarez | |
| 2013 | Decoding Annie Parker | Sean | Steven Bernstein | |
| 2014 | Non-Stop | Austin Reilly | Jaume Collet-Serra | |
| 2014 | Glass Chin | Bud Gordon | Noah Buschel | |
| 2014 | This Is Where I Leave You | Paul Altman | Shawn Levy | |
| 2014 | The Good Lie | Jack | Philippe Falardeau | |
| 2015 | Dark Places | Ben Day | Gilles Paquet-Brenner | |
| 2015 | Anesthesia | Sam | Tim Blake Nelson | |
| 2015 | Ant-Man | Darren Cross / Yellowjacket | Peyton Reed | |
| 2015 | Black Mass | Fred Wyshak | Scott Cooper | |
| 2016 | Café Society | Ben | Woody Allen | |
| 2016 | Gold | Brian Wolff | Stephen Gaghan | |
| 2018 | The Seagull | Boris Trigorin | Michael Mayer | |
| 2018 | First Man | Buzz Aldrin | Damien Chazelle | |
| 2018 | Driven | Benedict Tisa | Nick Hamm | |
| 2019 | The Report | Cyrus Clifford | Scott Z. Burns | |
| 2020 | The Many Saints of Newark | | Alan Taylor | Post-producció |
| 2020 | West Side Story | Tinent Schrank | Steven Spielberg | Filmant-se |
# Conjunt del carrer Sant Antoni (Cubelles)

El Carrer de Sant Antoni és un vial situat a la part oriental del nucli de Cubelles (al Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local. El Carrer de Sant Antoni era originalment el camí d'entrada a la vila per la carretera vella de Vilanova. A més de la capella de Sant Antoni del segle xvii, l'edifici més remarcable d'aquest carrer és Can Travé, que ocupa una extensió de façana considerable.
Carrer format per cases entre mitgeres de planta baixa i un pis. Llenguatge popular convivint amb llenguatges historicistes. La majoria dels edificis tenen portal d'entrada format per un arc rebaixat, i finestres laterals amb reixat. Els pisos tenen balcó de ferro. Al costat hi ha una font adossada a una paret, al punt on comença el carrer. Hi ha la capella de Sant Antoni al mig, que dona al carrer.

## Referències

* 1 2 «Conjunt del carrer Sant Antoni». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2018].
# Conjunt del carrer de Vic (Caldes de Montbui)

El Conjunt del carrer de Vic és una obra de Caldes de Montbui (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un carrer que forma part de l'antiga vila murallada, possiblement d'origen medieval, encara que la traça és possible que formés part de l'estructura urbana romana. El carrer queda limitat per la plaça de la Font del Lleó i la plaça Marquès de Caldes de Montbui, on se situava antigament el portal de Vic. La traça del carrer és força lineal. Els edificis que es troben són dels segles xviii i xix, amb moltes modificacions del segle xx. Les cases són unifamiliars i l'alçada en general és de planta baixa i dues plantes. Les cobertes són principalment inclinades a dues vessants de teula àrab.

## Història

L'antic camí de Vic fou anomenat a partir del 1386 carrer de Vic. L'origen del camí es remunta a l'any 1274 quan el rei Jaume I concedí a la vila el pas del camí que anava de Barcelona a Vic; això comportava un impost per poder passar i aquest camí era un pas obligatori per anar a Vic. Quan l'any 1860 es va obrir la carretera de Sant Feliu de Codines, el carrer de Vic va perdre la seva importància.

## Referències

* 1 2 «Conjunt del carrer de Vic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2016].
# Conjunt del carrer Barcelona (Sant Llorenç Savall)

El Conjunt del carrer Barcelona és un conjunt d'edificis del municipi de Sant Llorenç Savall (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un carrer on es troben algunes cases rurals de l'antic nucli urbà. Les cases, majoritàriament, són de planta baixa i dos pisos, i a vegades tenen golfes. Les obertures són rectangulars i, en algunes ocasions, d'arc de mig punt. en les llindes de les portes sovint hi ha inscripcions amb les data de construcció i el senyal de la creu del cristianisme o l'anagrama JHS "Jesús Salvador dels Homes". Les façanes estan arrebossades.

## Història

Aquestes cases són el símbol de l'antiga noblesa de Sant Llorenç Savall, així com dels menestrals que hi vivien, ben representat per les inscripcions del seu ofici com Cal Ferrer del Mig del carrer Barcelona.

## Referències

* 1 2 «Conjunt del carrer Barcelona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# CoroCoro Comic

CoroCoro Comic (月刊コロコロコミック Gekkan Koro Koro Komikku) és una revista mensual de manga japonesa publicada per Shogakukan, creada el 15 de maig de 1977. La seua audiència principal són xiquets en edat primària, més joves que els lectors del manga shōnen. Algunes de les seues publicacions, com ara Doraemon i la sèrie de jocs Pokémon, han esdevingut fenòmens culturals al Japó.
El nom prové d'una onomatopeia: korokoro (ころころ), que significa "rodar" i també representa quelcom esfèric, gros o petit, perquè suposadament als xiquets els agraden aquestes coses. La revista té una mida A5, aproximadament uns 6 cm de gruix i cada número té 750 pàgines. CoroCoro Comic s'estrena mensualment amb nous números el dia 15 de cada mes (o abans si el dia 15 cau en cap de setmana).
CoroCoro Comic va vendre 400 milions d'exemplars a l'abril de 2017, cosa que la converteix en una de les revistes de còmics/manga més venudes. La revista té tres germanes: Bessatsu CoroCoro Comic (別冊コロコロコミック), CoroCoro Ichiban! (コロコロイチバン) i CoroCoro Aniki (コロコロアニキ). Bessatsu i Ichibian! es publiquen bimensualment, mentre que Aniki, dirigit a un públic més adult, es publica cada trimestre.
El 20 de novembre de 2020, el dissenyador de portades de CoroCoro Comic, Tariji Sasaki, va ser reconegut per Guinness World Records com el dissenyador de portades més longeu d'una revista infantil.

## Història

La revista es va publicar per primera vegada el 1977 com a revista per a Doraemon, un dels manga més populars del Japó. Abans, Doraemon havia estat publicat en 6 revistes de Shogakukan diferents dirigides a estudiants de 6 graus de primària, que ara tenien públic objectiu més gran. Al principi recollia històries de Doraemon d'aquestes revistes. Va celebrar el seu 30è aniversari el 2007 amb una exposició al Museu Internacional del Manga de Kyoto.

## Publicitat

CoroCoro promou regularment joguines i videojocs relacionats amb les seues franquícies de manga, publicant històries i articles que els presenten. El gran èxit de Pocket Monsters/Pokémon al Japó es deu en certa manera; el joc de Game Boy Pocket Monsters Blue es va vendre exclusivament a través de la revista al principi, cosa que va ajudar també a les vendes de la publicació. CoroCoro també és sovint una font d'informació sobre futurs jocs i pel·lícules de Pokémon.

## Referències

* ↑ Schodt, Frederik L. Dreamland Japan: writings on modern manga. Stone Bridge Press, 1996, p. 83. ISBN 1-880656-23-X.
* ↑ (en japonès) AnimeAnime.jp, 04-05-2017.
* ↑ https://www.animenewsnetwork.com/interest/2020-11-20/coro-coro-comics-cover-designer-sets-guinness-world-record/.166479
* ↑ «Kyoto Museum Exhibits Genius Party, Coronary, Terra E…». Anime News Network, 18-07-2007. [Consulta: 2 setembre 2009].
# Convenció de Xipre

La Convenció de Xipre del 4 de juny de 1878 va ser un acord secret entre el Regne Unit i l'Imperi Otomà que va concedir el control de Xipre a Gran Bretanya a canvi del suport dels otomans durant el Congrés de Berlín. Aquest acord va ser el resultat de negociacions secretes que es van produir a principis de 1878.

## Referències

* ↑ «Cyprus Convention of 1878» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 19 setembre 2021].
* ↑ Cyprus - BRITISH RULE - Country Studies
# Cova de l'Or

La cova de l'Or és un jaciment arqueològic que es troba al terme municipal de Beniarrés, a la comarca del Comtat (País Valencià). Es tracta d'un enclavament del neolític, sobre el sisè mil·lenni abans de la nostra era (al voltant del 5600 aC).

## La cova

La cova s'ubica al vessant sud-occidental de la serra del Benicadell, sobre la vall del riu Serpis, a una altura de 650 m sobre el nivell de la mar.
La cavitat està formada per una sala allargada, de 24 m de profunditat per 8 m d'amplària, en sentit sud-oest o nord-est. Hi ha una inclinació inferior del terra, i s'hi poden apreciar grans blocs i colades estalagmítiques.

## Història de les excavacions

Es considera que el seu descobridor va ser Rafael Pardo Ballester, qui va fer unes primeres prospeccions exploratòries l'any 1933 i 1936. Després de la Guerra Civil espanyola, esta tasca no seria represa fins a la dècada dels 50 per part de Vicent Pascual Pérez. L'any 1955, se'n fa càrrec el Servei d'Investigació Prehistòrica de la Diputació de València, sota el comandament del mateix V. Pascual i J. San Valero. En aquestes excavacions, es va destacar la importància del jaciment dins del neolític valencià, fet que es va confirmar amb el posterior estudi de cereals carbonitzats datats pel carboni 14. Vicent Pascual (juntament amb l'equip del SIP) i Bernat Martí Oliver van reprendre les excavacions a la cova de l'Or entre 1975 i 1985.

## Troballes en el jaciment arqueològic

A la cova de l'Or, els arqueòlegs han constatat la presència de restes vegetals i animals, així com d'estris d'indústria ceràmica, lítica i òssia. Els habitants d'aquest indret, llauradors i ramaders, a més a més, van deixar la seua empremta d'art rupestre. Hi destaca especialment el conjunt ceràmic, amb peces decorades amb la impressió amb les vores de la petxina cardium.
Les restes de cereals carbonitzats mostren que conreaven el blat i l'ordi, així com pèsols, faves o llentilles. Quant als ramats, predomina l'ovella per damunt de la cabra. També hi ha presència de porcs, bous i gossos. La feina agrícola ha comportat l'aparició d'eines com ara vasos ceràmics, fulles de sílex o culleres d'os, entre d'altres.

## Galeria

* Reconstrucció de la vida al neolític en la Cova.
* Paisatge amb la fauna pròpia del neolític.

## Referències

* ↑ Cova de l'Or a la Pàgina de l'ajuntament de Beniarrés
* 1 2 3 4 5 6 7 Martí Oliver 1981, p. 1

## Bibliografia

* Martí Oliver, Bernat. Cova de l'Or (Beniarrés, Alicante). Nota informativa. Diputació de València, 1981, p. 12. ISBN 84-00-03592-5.
* Martí, Bernat "La Cova de l'Or (Beniarrés, Alicante)", dins Saguntum. Papeles del Laboratorio de Arqueología de Valencia, núm 12. Extra: Las primeras reproducciones cermámicas en el VI Milenio CAL AC en la Península Ibérica. UV, 2011.
* García Borja, Pablo; Domingo Sanz, Inés; Roldán García, Clodoaldo; Verdasco Cebrián, Carlos; Ferrero Calabuig, José; Jardón Giner, Paula; Bernabeu Aubán, Joan (2004). «Aproximación al uso de la materia colorante en la Cova de l'Or» (PDF). Recerques del museu d'Alcoi (13): 35-52. ISSN 2386-7205.

## Enllaços externs

* Fitxa de BIC de la Generalitat valenciana.
# Cuenca Minera de Huelva

La Cuenca Minera de Huelva és una comarca situada la província de Huelva, a Andalusia.
Està formada pels municipis de Berrocal, Campofrío, El Campillo, La Granada de Río-Tinto, Minas de Riotinto, Nerva i Zalamea la Real.
Es troba a l'est de la província i limita a l'est amb Sevilla, al sud amb El Condado, a l'est amb El Andévalo i al nord amb la Sierra de Huelva.
# Cuenca (Equador)

Cuenca (nom oficial Santa Ana de los Cuatro Ríos de Cuenca) és una ciutat de l'Equador, capital de la província d'Azuay. Situada a uns 2.500 metres sobre el nivell del mar, a la part sud de la serralada andina equatoriana, és la tercera ciutat de major importància del país i té uns 329.928 habitants. El seu centre històric colonial fou declarat patrimoni cultural de la humanitat per la UNESCO l'1 de desembre de 1999.

## Geografia

La ciutat està situada a 450 km al sud de Quito, capital de la República i a 243 km de la ciutat de Guayaquil, principal port de l'Equador. És dividida en dues parts pel riu Tomebamba, que separa el centre històric al nord amb les seves cases senyorials de l'anomenat barranco i la ciutat moderna al sud amb barris residencials, edificis, centres comercials y àmplies avingudes.
El riu Tomebamba rep les aigües de les llacunes d'origen glacial del Parc Nacional Cajas, ubicat a 30 km a l'oest de la ciutat i un important centre natural, arqueològic i de biodiversitat de l'Equador.
La plaça central està situada a 2.550 msnm

## Clima

Cuenca gaudeix d'un clima privilegiat, ja que està situada dins d'una extensa vall en mig dels Andes amb una temperatura variable entre 7 a 15 °C a l'hivern i de 12 a 25 °C a l'estiu. Es pot dir que posseeix un clima primaveral tot l'any, ideal per al cultiu de flors que s'exporten fora del país.

## Història

Els primers assentaments són d'origen cañari, que la convertiren en la capital de la seva confederació, amb el nom de Guapondelig ('terra gran com els cels'). Després de la conquesta inca, durant uns anys fou la segona capital de l'Imperi Inca, amb el nom de Tomebamba. Fou conquerida el 1533 pels espanyols i la fundació oficial la realitzà Gil Ramírez Dávalos el 12 d'abril de 1557, amb el nom complet de Santa Ana de los Cuatro Rios de Cuenca, en honor de la ciutat espanyola de Conca, vila del virrei del Perú Andrés Hurtado de Mendoza qui n'encarregà la fundació.

## Personatges il·lustres

* Patricio Cueva Jaramillo, pintor i periodista.
* César Dávila Andrade, escriptor i poeta.
* Sant Miguel Febres Cordero, important pedagog, escriptor i lingüista.
* Jefferson Pérez, atleta.
# Copa d'Europa de Beisbol

La Copa d'Europa de Beisbol és la màxima competició oficial de beisbol per a clubs que es disputa a Europa. Té periodicitat anual. És organitzada per la Confederació del Beisbol Europeu i es disputa des de l'any 1963 i el primer campió fou el Picadero Jockey Club.

## Historial

* 1963: Picadero Jockey Club
* 1964: Piratas de Madrid
* 1965: Simmenthal Nettuno
* 1966: Haarlem Nicols
* 1967: Piratas de Madrid
* 1968: Picadero Damm
* 1969: Europhon Milano
* 1970: Europhon Milano
* 1971: Milano BC
* 1972: Glen Grant Nettuno
* 1973: Amaro Montenegro Fortitudo Bologna
* 1974: Haarlem Nicols
* 1975: Haarlem Nicols
* 1976: Derbigum Rimini
* 1977: Germal Parma
* 1978: Germal Parma
* 1979: Derbigum Rimini
* 1980: Parmalat Parma
* 1981: Parmalat Parma
* 1982: no es disputà
* 1983: Parmalat Parma
* 1984: World Vision Parma
* 1985: Be.Ca. Carni Fortitudo Bologna
* 1986: World Vision Parma
* 1987: World Vision Parma
* 1988: World Vision Parma
* 1989: Ronson Lenoir Rimini
* 1990: Haarlem Nicols
* 1991: S.C.A.C. Nettuno
* 1992: Cariparma Angels
* 1993: ADO Den Haag
* 1994: Levi's Neptunus Rotterdam
* 1995: Cariparma Angels
* 1996: Tropicana Neptunus Rotterdam
* 1997: Caffè Danesi Nettuno
* 1998: CUS Cariparma
* 1999: CUS Cariparma
* 2000: DOOR Neptunus Rotterdam
* 2001: DOOR Neptunus Rotterdam
* 2002: DOOR Neptunus Rotterdam
* 2003: DOOR Neptunus Rotterdam
* 2004: DOOR Neptunus Rotterdam
* 2005: Grosseto Orioles
* 2006: San Marino BC
* 2007: Corendon Kinheim Haarlem

## Enllaços externs

* Palmarès a sports123
* Palmarès a honkbalsite Arxivat 2015-01-18 a Wayback Machine.
* Confederació del Beisbol Europeu Arxivat 2004-08-31 a Wayback Machine.
# Cromosoma 14

El cromosoma 14 és un dels cinc cromosomes acrocèntrics del genoma humà i el quart cromosoma del qual es va conèixer completament la seva seqüència genètica.
El cromosoma 14 té uns 108 milions parells de bases, 1050 gens i fragments genètics i 393 pseudogens, forma el 3 - 3,5% del pes total de l'ADN.
Entre els seus gens, uns 60 han estat associats a malalties com l'Alzheimer, la síndrome d'Usher i diverses cardiopaties i defectes de la visió i audició.

## Referències

* ↑ «Human Genome Assembly GRCh38 - Genome Reference Consortium» (en anglès), 24-12-2013. [Consulta: 4 març 2017].
* ↑ «Search results - 14[CHR] AND "Homo sapiens"[Organism] AND ("has ccds"[Properties] AND alive[prop]) - Gene», 08-09-2016. [Consulta: 28 maig 2017].
* ↑ Tom Strachan; Andrew Read Human Molecular Genetics. Garland Science, 2 abril 2010, p. 45. ISBN 978-1-136-84407-2.
* ↑ Genome Decoration Page, NCBI. Ideogram data for Homo sapience (850 bphs, Assembly GRCh38.p3). Last update 2014-06-03. Retrieved 2017-04-26.

## Enllaços externs

* Malaltia degudes a mutacions en el cromosoma 14(castellà)
* Cromosomes humans
# Coves de Sant Miquel

Les Coves de Sant Miquel són unes balmes de Riells del Fai, en el terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental.
Tot i que duen el nom de Coves, són en realitat unes balmes obertes en la base de la cinglera de l'extrem occidental dels Cingles de Bertí pel curs del Rossinyol a l'espectacular Salt d'aigua del Rossinyol. Estan situades a sota i al sud-oest del monestir de Sant Miquel del Fai, al fons de la vall i al nord d'on el Rossinyol aflueix en el Tenes, a l'extrem nord-occidental del terme municipal, a la Vall de Sant Miquel.
# Costa de les Basses (la Torre d'Eroles)

La Costa de les Basses és una costa de muntanya del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situada al nord-est de la Torre d'Eroles, a la riba esquerra del barranc de la Torre i al sud-est de Casa Jaumillo. És al nord de Cal Joquer i al sud de Casa Junquer, al nord de la Solana del Joquer i a llevant del Tros de la Mare de Déu.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern de caràcter descriptiu: és una costa de muntanya en la qual es trobaven les basses de les properes masies de Cal Joquer i Casa Junquer.

## Enllaços externs

* La Costa de les Basses en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Costa del Carmel

Costa del Carmel és un consell regional del districte de Haifa d'Israel. Es troba entre Haifa i Hadera, al llarg de la costa mediterrània.
El municipi de Costa del Carmel agrupa els nuclis de població següents:
* Quibuts: Bet Oren (בית אורן), En Karmel (עין כרמל), Hahoterim (החותרים), Maagan Mikhael (מעגן מיכאל), Mayan Tseví (מעיין צבי), Nahxolim (נחשולים), Nevé Yam (נווה ים), Sedot Yam (שדות ים).
* Moixavim: Bat Xelomó (בת שלמה), Bet Hananya (בית חנניה), Dor (דור), En Ayyala (עין איילה), Geva Karmel (גבע כרמל), Kerem Maharal (כרם מהרל), Megadim (מגדים), Ofer (עופר), Tserufa (צרופה).
* Moixav xitufí: Habonim (הבונים), Nir Ezyon (ניר עציון).
* Altres assentaments comunitaris: Atlit (עתלית), Qesaryya (קיסריה),
* Altres pobles: Bet Tseví (בית צבי), En Hod (עין הוד), Kefar Gallim (כפר גלים), Meïr Xefeya (מאיר שפיה).
# Cultura de Minussinsk

La cultura de Minussinsk fou una societat característica que es va desenvolupar al segle V al Ienissei i a Sibèria, centrada a Minussinsk a la regió de Krasnoiarsk. És coneguda també com la cultura dels "cavallers nòmades". Va durar fins al segle IX. Les troballes principals s'han fet a Anash, Ayoshka, Oiskaya, Byskar, Gorodtsheskaya, Lougovskoye, Maliy-Terek, Protoshilovo, el riu Askys, Tyutshta (a la vora dreta del riu Kazyr), diversos punts de l'estepa d'Abakan, i a la regió al sud del llac Baikal (a Bitshura, prop de Verkhneudinsk, a Selengisk i a Troitsk.

## Referències

* ↑ N. Fettich, Die Reiternomadenkultur von Minussinsk, Archaeologia Ungarica V, 1935
# Creu del Maginet

La Creu del Maginet és una obra de Santa Margarida de Montbui (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una creu realitzada amb ferro i amb decoracions de temes vegetals. A la quart inferior hi ha les inicials i la data de la mort de la persona a qui va dedicada. Al peu de pedra, que sustenta la creu, hi ha la inscripció sobre el que és el que la creu commemora. Aquesta creu és una restauració de la original la qual va ser malmesa l'any 1936.

## Història

El nom de la creu del Maginet ve perquè s'erigí en el lloc on va morir d'accident Magí Rabell, el 18 de gener de 1904. Es troba al marge dret del riu Anoia.

## Referències

* 1 2 «Creu del Maginet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2018].
# Creu del Molinet

La Creu del Molinet és una creu de terme historicista del Poal (Pla d'Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu de terme. Únicament destaca el nus amb una sèrie de representacions; en la seva part baixa hi ha el quatre evangelistes. Aquesta creu es troba realitzada damunt de la séquia d'alimentació del molí. La creu de Molinet segueix la tradició de les creus dels temps gòtics, si bé la seva factura és relativament moderna. A la magolla de la creu hi ha esculpides imatges que representen els treballs del camp.

## Història

Aquesta creu és la mateixa data que el Molinet. La creu encara que fou feta en època moderna té un sentit delimitador com les creus d'època gòtica, i està situada al final de les propietats del Molinet; de fet fou erigida pels amos d'aquest.

## Referències

* 1 2 «Creu del Molinet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Berguedana

«Berguedana» té aquests significats:
* Natural de Berga.
* Filadora industrial inventada per Ramon Farguell. Vegeu Maixerina.