OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ethylwyn

Ethylwyn era una noble del segle x coneguda pel seu treball de brodat i trobada amb Sant Dunstan.
Segons el biògraf de Saint Dunstan, Ethylwyn li va demanar que l'ajudés a fer un disseny per a una robusta estola per a ús religiós que tenia diversos patrons figurats, i que planejava decorar més endavant amb or i pedres precioses. L'estola embellida per Ethylwyn va desaparéixer.
Segons la mateixa biografia de Saint Dunstan, quan va anar a visitar Ethylwyn, va prendre la seva lira (que també s'ha descrit com una arpa) amb ell, per poder entretindre's entre feina i feina. Segons la llegenda, penjava la lira a la paret i tocava miraculosament per si sola; a l'escoltar això, Dunstan, Ethylwyn i totes les dones que feien feina i estaven presents, "es van espantar, van deixar la feina que tenien a les mans i es van mirar amb sorpresa".
La història d'Ethylwyn i Saint Dunstan ofereix una visió de les relacions entre el comissari, el dissenyador i l'artesà en la producció de tèxtils. Ella és un exemple únic, ja que no era habitual crear dissenys originals per a treballs de brodat.

## Referències

* ↑ Aedificia Nova: Studies in Honor of Rosemary Cramp. Kalamazoo, MI: Medieval Institute Publications, 2008, p. 141. ISBN 9781580441100.
* ↑ Dodwell, C. R.. The pictorial arts of the West, 800-1200. 1. publ.. New Haven: Yale Univ. Press, 1993, p. 30. ISBN 0300053487.
* ↑ Stenton, F. M.. The Bayeux tapestry; a comprehensive survey. Londres: Phaidon Press, 1965, p. 43.
* ↑ Aedificia Nova: Studies in Honor of Rosemary Cramp. Kalamazoo, MI: Medieval Institute Publications, 2008. ISBN 9781580441100.
* ↑ Gardiner, Dorothy. English girlhood at school, 1929, p. 29–30.
# Tade Thompson

Tade Thompson és un psiquiatre i escriptor de ciència-ficció anglès d'origen ioruba.

## Biografia i obra

Thompson va néixer a Londres de pares iorubes i va créixer a Nigèria, atès que la seva família va abandonar el Regne Unit cap al 1976. Va estudiar medicina i antropologia social i es va especialitzar en psiquiatria. Més endavant, al 1998, Thompson va tornar al Regne Unit i, després va partir de nou per passar un any treballant a Samoa. Ara treballa a la costa sud d'Anglaterra.
Thompson s'ha especialitzat en obres de ciència-ficció i de terror. És autor de la novel·la Rosewater (finalista del premi John W. Campbell i guanyadora del premi Arthur C. Clarke 2019) i de la novel·la guanyadora del premi Kitschies Golden Tentacle, Making Wolf. Recentment s'han adquirit els drets cinematogràfics de la seva novel·la Els assassinats de la Molly Southbourne, que és també la seva primera novel·la traduïda al català. Thompson també escriu relats curts, com ara The Apologists, que va ser finalista al premi British Science Fiction Association. Thompson també treballa ocasionalment com a il·lustrador.

## Bibliografia
### Novel·les

* Making Wolf (2015)
* Rosewater (2016, versió revisada 2018)
* The Rosewater Insurrection (2019)
* The Rosewater Redemption (2019)

### Sèrie «Molly Southbourne»

* The murders of Molly Southbourne (2017) [Els assassinats de la Molly Southbourne (2019)]
* The Survival of Molly Southbourne (2019)

### Relats curts

* The McMahon Institute for Unquiet Minds (2005)
* Slip Road (2009)
* Shadow (2010)
* Notes from Gethsemane (2012)
* Bicycle Girl (2013)
* One Hundred and Twenty Days of Sunlight (2013)
* Slip Road (revised) (2014)
* Budo or, The Flying Orchid (2014)
* The Monkey House (2015)
* Child, Funeral, Thief, Death (2015)
* The Last Pantheon (2015) with Nick Wood
* Decommissioned (2016)
* Household Gods (2016)
* The Apologists (2016)
* Gnaw (2016)
* Bootblack (2017)
* Yard Dog (2018)

### Poemes

* Komolafe (2013)

### Assaigs

* The Last Word on the Last Pantheon (2016), amb Nick Wood
* Please stop talking about the “RISE” of African Science Fiction (2018)

## Referències

* 1 2 U.K, Geoff Ryman Issue: 100 African Writers of SFF-Part Two: Writers in the. «Tade Thompson» (en anglès), 01-03-2017. [Consulta: 1r juliol 2019].
* ↑ Editors, The. «BSFA London Meetings: Interview with Tade Thompson» (en anglès), 18-07-2018. [Consulta: 1r juliol 2019].
* ↑ https://www.fantasticfiction.com, webmaster@fantasticfiction com-. «Fantastic Fiction» (en anglès). [Consulta: 1r juliol 2019].
* ↑ «Molly Southbourne | maimes.cat». [Consulta: 1r juliol 2019].
* ↑ Librería Gigamesh. «Presentación de Tade Thompson» (en català, anglès), 20-07-2019. [Consulta: 21 juliol 2019].
* ↑ «Author Interview: Tade Thompson on Rosewater – The Illustrated Page» (en anglès). Arxivat de l'original el 2019-07-01. [Consulta: 1r juliol 2019].
# Nervi (desambiguació)

«Nervi» té aquests significats:
* Nervi, feix de fibres que serveixen per transmetre sensacions i impulsos al cos dels organismes
* Nervi (arquitectura), element constructiu utilitzat en les voltes
* Nervis, poble de la Gàl·lia Belga
Viccionari
# Geki

Geki (Milà, 23 d'octubre de 1937 - Caserta, 18 de juny de 1967) Giacomo Russo , va ser un pilot de curses automobilístiques italià que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.

## A la F1

Geki va debutar a la vuitena cursa de la temporada 1964 (la quinzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 6 de setembre del 1964 el GP d'Itàlia al circuit de Monza.
Va participar en un total de tres proves puntuables pel campionat de la F1, disputades en tres temporades consecutives (1964-1966) aconseguint una novena posició com a millor classificació en una cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots. No obstant això, va ser quatre vegades campió italià de la sèrie de Fórmula Tres, guanyant campionats consecutius de 1961 a 1964.
Va morir en un accident dramàtic durant una cursa de Fórmula 3 a Caserta, Campania el 1967 que també va costar la vida als pilots Beat Fehr i Romano ('Tiger') Perdomi. El cos de Geki va ser traslladat a Milà, on, com unes setmanes abans per a Lorenzo Bandini, es va col·locar la capella funerària a l'església de San Carlo i la processó fúnebre va marxar fins a la seu de l'Automòbil Club Milà. Geki va ser enterrat al Cementiri Major.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Posició | Punts |
| 1964 | Rob Walker Racing Team | Brabham | BRM | MON | HOL | BEL | FRA | GBR | ALE | AUT | ITA NVQ | USA | MEX | - | 0 |
| 1965 | Team Lotus | Lotus | Climax | SUD | MON | BEL | FRA | GBR | HOL | ALE | ITA Ret | USA | MEX | - | 0 |
| 1966 | Team Lotus | Lotus | Climax | MON | BEL | FRA | GBR | HOL | ALE | ITA 9 | USA | MEX | | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Referències

* ↑ «Italian F3 Champions / Formula 3 / Formula Junior». MotorSports Etc.. Arxivat de l'original el 2008-06-12. [Consulta: 5 octubre 2008].
* ↑ Scheda su targaflorio.info
* ↑ Le onoranze a Geki Russo, L'Automobile, n.27 del 1967, pag.23
# Javier López Rodríguez

Javier López Rodríguez (Osuna, Província de Sevilla, 21 de gener de 1986) és un futbolista professional andalús que juga com a defensa central o migcampista defensiu per l'Adelaide United.

## Trajectòria

Format a les categories inferiors del Real Betis Balompié, l'any 2006 va fitxar per les categories inferiors del RCD Espanyol. El 4 d'octubre de 2009, va debutar amb el primer equip a La Liga en partit contra el Vila-real CF, que va acabar en empat 0–0; la major part de la temporada, de tota manera, va jugar amb el RCD Espanyol B, que la temporada 2009–10 va baixar a Segona Divisió B.
López fou promogut al primer equip la temporada 2010-2011, i fou usat per l'entrenador Mauricio Pochettino en diverses posicions defensives. Va marcar el seu primer gol com a professional el 18 de setembre de 2011, en una derrota per 1–2 a fora contra el Reial Saragossa en un partit en què fou expulsat per dues targetes grogues.
El 29 de març de 2014, després que Kiko Casilla fos expulsat en un partit a casa contra el FC Barcelona i a l'equip no li quedessin canvis, López va jugar de porter, i no va rebre gols, tot i que el partit acabà amb derrota per 0–1.
El 21 d'agost de 2020, després que l'equip baixés a segona, López, amb 34 anys, va acabar el seu contracte.

## Palmarès

| Títol | Club | País | Any |
| Copa Catalunya | RCD Espanyol | Catalunya | 2010 |
| Copa Catalunya | RCD Espanyol | Catalunya | 2011 |

## Referències

* ↑ Martínez, Alberto «Plantilla versátil: el 64% ha jugado en varias posiciones» (en castellà). Diari AS, 19-02-2017 [Consulta: 29 gener 2018].
* ↑ Molero, Iván «La pasión de sus aficiones es el nexo entre Espanyol y Betis» (en castellà). Diario AS, 15-10-2015 [Consulta: 5 febrer 2016].
* ↑ «Drab draw for Villarreal». ESPN Soccernet, 04-10-2009. Arxivat de l'original el 12 de gener 2019. [Consulta: 10 gener 2012].
* ↑ Bernad, Marc «"Mi polivalencia me da vida: quiero ser clave"» (en castellà). Diario AS, 31-07-2011 [Consulta: 10 gener 2012].
* ↑ Egea, Pablo «Luis García se crece ante el Espanyol» (en castellà). Marca, 18-09-2011 [Consulta: 29 març 2017].
* ↑ Ruiz, David «El Barça derrota al Espanyol con un gol de Messi de penalti» (en castellà). La Vanguardia, 29-03-2014 [Consulta: 29 gener 2018].
* ↑ «Acuerdo con Javi López» (en castellà). RCD Espanyol, 21-08-2020. [Consulta: 23 agost 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa al web de l'Espanyol Arxivat 2015-07-15 a Wayback Machine.
* Javier López Rodríguez a BDFutbol
* Javier López Rodríguez, Fitxa a Soccerway
# Resolució 271 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 271 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 15 de setembre de 1969, en resposta a un atac incendiari a la Mesquita d'Al-Aqsa a Jerusalem per Denis Michael Rohan, el Consell es va afligir pel gran dany causat per l'incendi. El Consell va determinar que l'acte execrable només va posar en relleu la necessitat d'Israel de respectar les resolucions anteriors de l'ONU i va condemnar a Israel per no haver-ho fet.
La resolució va ser aprovada per 11 vots contra cap; Colòmbia, Finlàndia, Paraguai i els Estats Units es van abstenir.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Gargall

Gargall és un festival de música i experimentació sonora que se celebra a la Catalunya Central des del 2009. Les seves dues primeres edicions es van celebrar a la ciutat de Manresa. Entre el 3 de març i el 27 de març del 2011 se celebrà la tercera edició del Gargall a Manresa però també s'hi van fer actes a altres ciutats i poblacions de la Catalunya Central com Casserres, Solsona i Vic. A l'edició del 2011 el festival va fer la seva primera producció pròpia, l'espectacle Toia a lo Mestres Quadreny (fet per la unió de Lluís Coll i Jordi Portabella) En aquesta mateixa edició, hi van actuar artistes com Josmar. El 2012 es va celebrar l'esmentat festival de música a la població de Cal Rosal, al municipi de Berga.

## Referències

* ↑ Notícia a l'enderroc de la primera edició del Festival Gargall
* ↑ Circuit Bending posa punt final al Gargall més polifacètic que mai, Regió 7
* ↑ Comunicat de l'Agència Catalana de Notícies, Vilaweb
* ↑ Notícia sobre el Gargall a Gironella Solsona i Vic al Regió7.cat
* ↑ El Festival Gargall 2011 arriba a Vic Gironella i-Solsona, 3cat24.cat
* ↑ gargall estrena producció pròpia, Regió7.cat
* ↑ Josmar al festival, ara.cat
* ↑ Gargall 2012 es trasllada al Berguedà, naciodigital.cat
* ↑ Notícia del trasllat del Gargall a Cal Rosal, Regió 7

## Enllaços externs

* Gargall - Lloc web oficial
# Ethridge

Ethridge és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 536 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ethridge tenia 536 habitants, 210 habitatges, i 153 famílies. La densitat de població era de 176,9 habitants/km².
Dels 210 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,4% hi vivien parelles casades, en un 16,7% dones solteres, i en un 27,1% no eren unitats familiars. En el 22,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 11% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 11,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.542 $ i la renda mediana per família de 42.708 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.000 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 15.360 $. Entorn del 4,2% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ethridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ethridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Taddeo di Bartolo

Taddeo di Bartolo (Siena, 1362 - 1422), també conegut com a Taddeo Bartoli, va ser un pintor italià de l'escola senesa durant el primer Renaixement. Es troba entre els artistes biografiats per Vasari en el seu recull de biografies Le Vite de' più eccellenti pittori, scultori, e architettori. Vasari diu que era oncle de Domenico di Bartolo.

## Obres

Gran part de la seua obra de joventut, la va realitzar a Pisa, on va executar els frescos del Paradís i l'Infern a la catedral, així com pintures per al Palazzo Pubblico i l'església de Sant Francesc.
A la col·legiata de San Gimignano, va pintar una sèrie de frescos representant el Judici Final. Al Museo Civico de San Gimignano, pot contemplar-se una pintura de Taddeo representant Sant Gimignano sostenint la ciutat a la seua falda (c. 1391).
Al Museu de Belles Arts de Budapest (Szépmuvészeti Múzeum), hi ha una altra obra de Taddeo, una Mare de Déu amb l'infant, sant Joan Baptista i sant Andreu, pintada al voltant de 1395.
A la catedral de Santa Maria, a Montepulciano, hi ha un gran tríptic de l'Assumpció de la Mare de Déu, pintat l'any 140.
A l'oratori de la companyia de Santa Caterina, a Santa Maria della Scala, Siena, es troba una Mare de Déu amb l'infant, quatre àngels, sant Joan Baptista i sant Andreu. També va pintar al·legories i figures de la història de Roma (1413-14), així com el Funeral de la Mare de Déu (1409) al Palazzo Pubblico de Siena.
Al Wadsworth Atheneum, hi ha una Mare de Déu amb l'infant (c. 1400), pintada al tremp i oli sobre fusta; altra Mare de Déu amb l'infant es troba al Museu de Belles Arts de San Francisco, i encara una altra Mare de Déu amb l'infant es conserva al Museu del Petit Palau d'Avinyó.
Va morir a Siena l'any 1422.

## Enllaços externs

* Mare de Déu amb l'infant, quatre àngels, sant Joan Baptista i sant Andreu, datada el 1400, Taddeo di Bartolo, oratori de la companyia de Santa Caterina, Santa Maria della Scala, Siena.
* Apol·lo i Atenea, fresc c.1414 a l'anticapella del Palazzo Pubblico, Siena.

## Referències

* Web de Santa Maria della Scala Arxivat 2009-07-18 a Wayback Machine., Siena, Itàlia.
# Nervi ciàtic

El nervi ciàtic és el nervi més ample i llarg del cos. Comença a la pelvis, va fins a la part superior de les cuixes per les quals continua i es divideix en dues branques: el nervi tibial (o ciàtic popliti intern) i el nervi ciàtic popliti extern (o peroneal comú). Es deriva dels nervis espinals des de L4 a S3. Conté fibres tant de les divisions anteriors com de les posteriors del plexe lumbosacre.

## Importància clínica
### Ciàtica

Al dolor causat per la compressió o irritació del nervi ciàtic per un problema a nivell inferiro de l'esquena s'anomena ciàtica. Ocasionant dolor des de la regió lumbar fins (sovint) el peu per la part posterior de l'extremitat inferior. Les causes comunes de la ciàtica inclouen la següent baixa de l'esquena i de les condicions del maluc: espondilosi, degeneració de disc intervertebral, hèrnia de disc espinal, espondilolistesi.

### Paràlisi del nervi ciàtic

Es produeix com a conseqüència d'una mala praxi a les injeccions intramusculars en glutis o cuixes, per afectació directa del nervi amb la punció, però també es pot donar a causa de procediments quirúrgics com la reducció de luxació de maluc o en els casos d'ossificació heterotòpica. Per evitar-ho és imprescindible que la punció la realitzi personal qualificat i entrenat, com els metges o infermers, i s'utilitza una senzilla tècnica que consisteix a dividir la natja en quatre quadrants per aplicar la injecció en el quadrant superior extern, de manera que s'eviten més diferents vasos sanguinis.

### Altres

Síndrome del piriforme, per compressió o irritació del múscul piramidal de la pelvis o piriforme.

## Imatges addicionals

* Tall d'estructures a l'altura del maluc.
* Plànol dels complexos sacre i púdic.
* Vista posterior dels nervis del membre inferior dret.
# Gai Antoni el vell

Gai Antoni (en llatí: Caius Antonius) va ser un noble romà. Era pare d'Antoni l'orador. Formava part de la gens Antònia.
El seu nom apareix a diverses medalles. No consta que exercís cap magistratura però segurament en va desenvolupar alguna de les inferiors.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870, pàg. 213b (v. 1).
# Consell Català de la Música

El Consell Català de la Música és una entitat privada sense ànim de lucre que aplega des de l'any 1990 la major part d'associacions catalanes relacionades directament o indirecta amb el fet musical, i es dedica a la promoció de joves talents, intèrprets i compositors. La seva seu està a la Casa Bartomeu (Jardí dels Tarongers), al barri de Pedralbes de Barcelona, edifici propietat de la Generalitat de Catalunya, donada el 1980 en herència per Josep Bartomeu i Granell i que el 2014 la Generalitat en cedeix la gestió al Consell Català de la Música.
El president de l'entitat és Josep Maria Busquets i Galera. El 2018 l’Associació Jardí dels Tarongers - Consell Català de la Música va firmar un conveni de col·laboració amb el Conservatori del Liceu que permet que els alumnes del Conservatori continuïn participant a la programació de concerts de l’Associació Jardí dels Tarongers.

## Activitats

* El 1994 va organitzar el I Congrés de Música a Catalunya, amb una subvenció de la Generalitat de Catalunya, amb l'objectiu d'analitzar la situació de la música a Catalunya.
* El 1997 va organitzar juntament amb l'Associació Catalana d'Escoles de Música, el Congrés de Música a l'Escola i a les Escoles de Música.
* El 2008 va organitzar el 2n Congrés Internacional de Música a Catalunya.
* Des del 2014 engega una programació estable de concerts i espectacles musicals per a la promoció dels joves talents, a la Casa Bartomeu.

## Publicacions

* Consell Català de la Música. Congrés de Música a l'Escola i a les Escoles de Música : Universitat de Barcelona, 3, 4 i 5 de juliol de 1997 : llibre d'actes del congrés. Barcelona: Dinsic Publicacions Musicals, 1999. ISBN 84-95055-49-X.
* Calmell, Cèsar; Escudero, Lola. II Congrés Internacional de Música a Catalunya - Llibre d'actes. Barcelona: DINSIC Publicacions Musicals, 2008. ISBN 9788496753501.
* Butlletí del CCM. Informatiu del Consell Català de la Música. Des del gener de 1999.

## Referències

* ↑ «Consell Català de la Música». Atiza.com.
* 1 2 Tort Arnau, Maria Josep. Explora els jardins i viu els arbres. Jardins i arbres del districte de Sarrià-Sant Gervasi. Barcelona: Premsa Local El Jardí, 2022, p. 54. ISBN 978-84-09-46124-0.
* ↑ «Jardí dels Tarongers». Jardí dels Tarongers.
* ↑ «El Consell Català de la Música gestiona la Casa Bartomeu». Betevé, 06-02-2015.
* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 27 persones i 15 entitats». Generalitat de Catalunya, 01-04-2014. Arxivat de l'original el 7 d’abril 2014. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «El Conservatori del Liceu i l’Associació Jardí dels Tarongers – Consell Català de la Música firmen un conveni de col·laboració». Fundació conservatori Museu, 19-02-2018.
* ↑ «ORDRE de 13 de febrer de 1992, per la qual es concedeix una subvenció al Consell Català de la Música.». Generalitat de Catalunya, 13-02-1992.
* ↑ «Catàleg del Centre d'Informació». Diputació de Barcelona, 1997.
* ↑ «II Congrés Internacional de Música a Catalunya. Cèsar Calmell, Josep Maria Busquets.». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 02-05-2008.
# Marc Majà i Guiu

Marc Majà i Guiu (Miralcamp, Pla d'Urgell, 11 de desembre de 1981) és un sacerdot catòlic català, rector del Seminari Major de Solsona i vicari general del Bisbat de Solsona.
Fou ordenat prevere pel bisbe Jaume Traserra el 30 de desembre de 2007 a la catedral de Solsona. Durant la seva activitat pastoral, s'ha ocupat de les parròquies de Berga des de l'any 2012, Espinalbet, Llinars, Cercs, Fígols, Sant Jordi, Sant Corneli, La Nou de Berguedà, Malanyeu, Avià, L'Espunyola, El Cint, Capolat, Montmajor, Correà, La Valldan i Sisquer.
L'agost del 2020 el bisbe de Solsona Xavier Novell el nomenà rector del Seminari Major de Solsona, Consiliari de la Delegació de Joventut i Consiliari de l’Escola d’Evangelització Sant Andreu. Al mateix temps, fou adscrit a la parròquia de Nostra Senyora de la Mercè de Solsona. El setembre d'aquest mateix any Majà rep el nomenament de vicari general del Bisbat de Solsona.

## Referències

* 1 2 «El Bisbe de Solsona nomena Marc Majà rector del Seminari Major El fins ara rector de Berga passarà a estar adscrit a la parròquia de Solsona». Nació Digital, 15-08-2020 [Consulta: 27 desembre 2020].
* ↑ «Mn. Marc Majà i Guiu, nou vicari general del Bisbat de Solsona». Regió 7, 19-09-2020 [Consulta: 27 desembre 2020].
* ↑ «Mossén Marc Majà i Guiu nomenat nou vicari general del bisbat de Solsona. L'actual rector del Seminari Major prendrà el relleu de Mn. Josep M. Vilaseca després de quatre anys de servei». Ràdio Estel [Consulta: 27 desembre 2020].
# Carbonera (la Torre de Cabdella)

Carbonera, Estanys de Carbonera o Carboneres és un conjunt de llacs glacials entre els 2.424 i els 2.536 m. d'altitud, a la capçalera de la Vall Fosca, al Pallars Jussà, al sud-est de l'Estany Morto, en el terme municipal de la Torre de Cabdella. L'anomenat Carbonera és l'inferior, a prop de l'Estany Morto. Des d'ell, els Estanys de Carbonera o Carboneres es van enfilant cap al sud-est, i són subsidiaris del primer. Pertany al grup de vint-i-sis llacs d'origen glacial de la capçalera del Flamisell, interconnectats subterràniament i per superfície entre ells i amb l'Estany Gento com a regulador del sistema. Rep les aigües de la muntanya, dels Estanys de la Montanyeta, al nord-est, de l'Estany de Carbonera, a l'est, i dels Estanys de Carboneres al sud-est. S'aboca a l'Estany de Castieso.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Gargallo

«Gargallo» té aquests significats:
* Gargallo (Espanya), municipi de l'Aragó
* Gargallo (Itàlia), comuna italiana a la província de Novara a la regió del Piemont
* Josep Gargallo Guerrero (Cadis,1906-Vilanova i la Geltrú, 1975)
* Pau Gargallo i Catalán (Maella, Matarranya, 1881 - Reus, Baix Camp, 1934), escultor
* José Enrique Gargallo Gil (Puebla de Arenoso, 1960), romanista
# Ferdinand Lion

Ferdinand Lion (Mulhouse, Alsàcia, 11 de juny de 1883 - Kilchberg, Cantó de Zuric, 21 de gener de 1968) fou un periodista i escriptor suís.
Fou el llibretista de l'òpera Cardillac (1926) de Paul Hindemith.

## Referències

* ↑ Biografia
* ↑ Lion, Ferdinand a Deutsche Biographie
* ↑ «Cardillac, Op.39 (Hindemith, Paul)». Imslp. [Consulta: 5 maig 2024].
# Gai Antisti Vet (cònsol any 96)

Gai Antisti Vet (en llatí Caius Antistius Vetus) va ser un magistrat romà. Possiblement era fill de Gai Antisti Vet, cònsol l'any 50. Formava part de la gens Antístia i era de la família dels Vet.
Va ser elegit cònsol romà amb Gai Manli Valent al darrer any del regnat de Domicià, l'any 96.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1252.