OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L'exòtic Hotel Marigold

L'exòtic Hotel Marigold (originalment en anglès, The Best Exotic Marigold Hotel) és una pel·lícula de comèdia dramàtica britànica del 2011 dirigida per John Madden. El guió, escrit per Ol Parker, està basat en la novel·la del 2004 These Foolish Things de la novel·lista Deborah Moggach, i compta amb un repartiment coral format per Dev Patel, Judi Dench, Celia Imrie, Bill Nighy, Ronald Pickup, Maggie Smith, Tom Wilkinson i Penelope Wilton, com un grup de pensionistes britànics que es traslladen a un hotel de jubilats a l'Índia, dirigit pel jove i ansiós Sonny, interpretat per Patel. La pel·lícula va ser produïda per Participant Media i Blueprint Pictures amb un pressupost de 10 milions de dòlars. La versió doblada al català es va estrenar el 28 de desembre de 2018 a TV3.
Els productors Graham Broadbent i Peter Czernin van veure per primera vegada el potencial d'una pel·lícula a la novel·la de Deborah Moggach amb la idea d'explorar la vida de la gent gran més enllà del que es podria esperar del seu grup d'edat. Amb l'ajuda del guionista Ol Parker, van idear un guió en el qual treuen completament els personatges grans del seu element i els involucren en una comèdia romàntica.
El rodatge principal va començar el 10 d'octubre de 2010 a l'Índia, i la major part de la producció va tenir lloc a l'estat indi de Rajasthan, incloses les ciutats de Jaipur i Udaipur. Ravla Khempur, un hotel eqüestre que va ser originalment el palau d'un cap tribal al poble de Khempur, va ser escollit com a lloc per a l'hotel cinematogràfic.
La pel·lícula es va estrenar al Regne Unit el 24 de febrer de 2012 i va rebre una acollida positiva per part de la crítica; L'exòtic Hotel Marigold es va estrenar amb grans guanys de taquilla al Regne Unit i va encapçalar la taquilla després del segon cap de setmana al llançament. Es va convertir en un èxit sorpresa després del seu llançament internacional, i finalment va recaptar gairebé 137 milions de dòlars a tot el món.
Va ser classificada entre els llançaments més taquillers del 2012 a Austràlia, Nova Zelanda i el Regne Unit, i com un dels llançaments especialitzats més taquillers de l'any. Una seqüela, The Second Best Exotic Marigold Hotel, va començar la producció a l'Índia el gener de 2014 i es va estrenar el 26 de febrer de 2015.
La pel·lícula es va adaptar a una obra teatral el 2022.

## Referències

* ↑ «Exotic Marigold Hotel». Cinema Review. Arxivat de l'original el 23 febrer 2014. [Consulta: 17 febrer 2014].
* ↑ «L'exòtic Hotel Marigold». ésAdir. [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ «John Madden to Direct All Star Cast with Dame Judi Dench». Movie City News, 06-10-2010. [Consulta: 30 octubre 2012].
* ↑ Duecy, Erica. «On Location in India with The Best Exotic Marigold Hotel». Fodors, 30-04-2012. [Consulta: 10 octubre 2012].

## Enllaços externs

* L'exòtic Hotel Marigold - Lloc web oficial
# Ladko Korošec

Ladko (Ladislav) Korošec (Zagorje ob Savi, 3 d'agost de 1920 - Ljubljana, 21 de març de 1995) fou un baix eslovè.
Ladko Korošec va ser un dels més destacats cantants d'òpera eslovens i un excel·lent actor de la segona meitat del segle xx. Va estudiar cant a l'Acadèmia de Música de Ljubljana amb el professor Juliet Betetto i també va assistir a una escola de teatre. Ja en la seva joventut, va participar en teatres aficionats, i va començar a actuar en el Teatre Nacional de Ljubljana.
Va excel·lir sobretot en les interpretacions de paper de Buffo (per exemple, Quetzal a La núvia venuda, Don Bartolo en El barber de Sevilla, Strukelj a Gorenjska slavček, Don Pasquale en l'òpera del mateix nom …) i èxits notables internacionals en col·laboració amb el baix Miroslav Čangalović com Don Quichotte de Massenet.
Korošec va ser tres vegades guanyador del premi Prešeren (1949, 1959 i 1978) i del Premi Betteth (1988), va escriure un llibre sobre les seves aparicions anomenat On That Beautiful Path.

## Referències

* ↑ Bartolj, Jaka «The Golden Voice from a Mining Town Few Slovenian singers of any era could compete with Korošec». MMC RTV SLO, 16-04-2018 [Consulta: 14 febrer 2019].
* ↑ «Ladko (Ladislav) Korošec, Soloist, Bass». Greek National Opera. Stavros Niarchos Foundation Cultural Center [Consulta: 14 febrer 2019].

## Bibliografia

* Košir, Marko; Bedjanič, Peter. Ladko Korošec: življenje umetnika. Maribor: Pro-Andy: Ustanova: Zagorje ob Savi; Fundacija Ladko Korošec, 2015.
# La Base

La Base és un programa de televisió d'actualitat geopolítica i contrainformació. S'emet a Canal RED de dilluns a dijous, amb una durada aproximada de 50 minuts. Cada dia emmarca un tema concret a analitzar amb dades i a través de la lectura que n'han realitzat els mitjans de comunicació.
Liderat per Pablo Iglesias, que ja havia dirigit altres projectes televisius (com Fort Apache, La tuerka i Otra vuelta de tuerka), el programa va néixer el 2021 al canal de Youtube del diari Público i en altres agregadors de pòdcasts. A Público es van produir les dues primeres temporades del programa (fins al desembre de 2022). Des de 2023 s'emet a Canal Red, començant per la temporada 3. El programa analitza l'actualitat des de la visió de l'esquerra política.

## Referències

* ↑ «La base - Público TV». www.publico.es. [Consulta: 4 gener 2024].
* 1 2 «La Base». [Consulta: 3 gener 2024].
* ↑ «Pablo Iglesias regresa a 'Público' con 'La Base', un nuevo podcast de actualidad». www.publico.es, 13-01-2022. [Consulta: 4 gener 2024].
* ↑ ¿Quién controla los medios de información de México?
* ↑ «Pablo Iglesias quiere una sección infantil en Canal Red, su "televisión militante"» (en castellà). www.epe.es, 04-01-2023. [Consulta: 4 gener 2024].
* ↑ Casas, Tomás. «La Base, programa estrella de Canal Red sobre actualidad política» (en espanyol europeu). infocomun.com, 13-06-2023. [Consulta: 4 gener 2024].
# Saint-Pierre-Bois

Saint-Pierre-Bois (en alsacià Peeterschulz) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 606 habitants. Limita amb Thanvillé, Villé, Barr i Neuve-Église.
Forma part del cantó de Mutzig, del districte de Sélestat-Erstein i de la Comunitat de comunes de la Vall de Villé.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 439 | 465 | 440 | 501 | 522 | 606 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Daniel Gross | |
# La hija del engaño

La hija del engaño és un llargmetratge que el director Luis Buñuel va rodar a Mèxic, basada en el sainet Don Quintín el Amargao de Carlos Arniches i José Estremera. Forma part de les pel·lícules que el mateix director considerava alimentàries, ja que li servien per menjar. Malgrat això aquesta pel·lícula té un subtil sentit de l'humor.
En realitat es tracta d'una adaptació mexicana d'una pel·lícula que Buñuel ja havia realitzat a Espanya com a productor i supervisor durant els últims anys de la Segona República i que, segons alguns testimonis, pràcticament va dirigir el mateix, si bé no va voler firmar-la. Es tracta de l'única pel·lícula de la qual Buñuel va fer dues versions.

## Argument

El senyor Quintín, home de sòlids principis morals, sorprèn la seva esposa Maria en ple adulteri i l'expulsa de casa seva. A despit d'això, li diu que Marta, la filla que ell creu d'ambdós, en realitat no és filla seva. El Senyor Quintín es desfarà llavors de la seva filla, deixant-la a càrrec d'un matrimoni, que serà el que s'ocupi de la nena. Però anys més tard Maria confessarà al senyor Quintín la veritat.

## Repartiment

* Fernando Soler (Quintín Guzmán)
* Alicia Caro (Martha)
* Fernando Soto (Angelito)
* Rubén Rojo (Paco)
* Nacho Contla (Jonrón)
* Amparo Garrido (María)
* Lily Aclemar (Jovita)
* Álvaro Matute (Julio)
* Roberto Meyer (Lencho García)
* Conchita Gentil Arcos (Tona García)
* Francisco Ledesma
* Victorio Blanco (Jugador de cartes) (no surt als crèdits)
* Lupe Carriles (Dona al carrer) (no surt als crèdits)
* José Escanero (Gambler) (no surt als crèdits)
* Javier Loya (Jove Gambler) (no surt als crèdits)
* Pepe Martínez (Cantiner) (no surt als crèdits)
* Ignacio Peón (Client del cafè) (no surt als crèdits)
* Salvador Quiroz (Cap d'estació) (no surt als crèdits)
* Jesús Rodríguez (no surt als crèdits)
* Hernán Vera (Amic de Lencho) (no surt als crèdits)
# Edi Semedo

Edi Mauricio Sanches Semedo (nascut el 6 de gener de 1999) és un futbolista portuguès que juga de davanter al FC Penafiel.

## Carrera de club

El 7 de juliol de 2019, Semedo va fitxar amb l'Belenenses SAD procedent del Benfica. Semedo va debutar amb l'Belenenses SAD en una derrota per 2-0 a la Primeira Liga davant el Gil Vicente el 12 de gener de 2020.
L'11 d'agost de 2021 es va incorporar al FC Penafiel.

## Vida personal

Nascut a Portugal, Semedo és d'ascendència capverdiana.

## Referències

* ↑ «Benfica anuncia saída de três jogadores para o Belenenses». www.record.pt.
* ↑ «Gil Vicente vs. Belenenses - 12 gener 2020 - Soccerway». ca.soccerway.com.
* ↑ «Edi Semedo assina pelo FC Penafiel! Bem-vindo» (en portuguès). FC Penafiel, 11-08-2021. [Consulta: 21 setembre 2021].
* ↑ Moura, Bruno da. «Benfica de Luis Lopes é campeão nacional de junyres | DTudo1Pouco».

## Enllaços externs

* Edi Semedo, Fitxa a Soccerway
* ZeroZero Profile
# La Tauromàquia

«La Tauromàquia» té aquests significats:

## Art

* La Tauromàquia (Goya), sèrie d'obres de Goya
* La Tauromàquia (Picasso), sèrie d'obres de Picasso.
# Saltador del fang

Periophthalmus barbarus, saltironant del fang o saltador del fang, és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes. Es troba des del Senegal fins a Angola. També és present a Guam. Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# La Tobenya

La Tobenya és una torre de defensa situada al despoblat La Tobenya, de la vila La Pobla de Fontova, al municipi de Graus (Ribagorça) a l'Aragó. La torre, datada del segle xvi, està adossada a la casa pairal. Està construïda en maçoneria, i bons carreus a les cantonades. S'aixeca en tres cossos separats per impostes i coberta per teulada de llosetes a quatre aigües. A l'interior de la torre, la planta baixa presenta volta de lloses, i el terra de la primera planta està enllosat. Nombroses obertures espitlleres decoren la façana, una té forma de flor i una altra de clau.

## Referències

* ↑ «Casa Tobeña» (en castellà). CastillosNet.
* ↑ «La Tobeña» (en castellà). Despoblados en Huesca.
# Ediciones 98

Ediciones 98 és una editorial fundada a Madrid el 2007. Té quatre col·leccions:
* Novela, teatro, poesia, ensayo: autors contemporànios en castellà, tant espanyola com americana. És el mascaró de proa de l'editorial. Fins a la data han publicat 100 títols. Alguns autors inclosos en la col·lecció són: Josep Pla, Pío Baroja, Ricardo Baroja, Juan Valera, César González Ruano.
* Historia social, política y literaria. Alguns autors són Santiago Riopérez y Milá, José Luis Abellán.
* Ediciones críticas, anotadas y comentadas. Alguns autors són .
* Biografías, autobiografías, memorias y epistolarios inéditos : textos oblidats d'interès actual. Alguns autors són Julio Caro Baroja, Wenceslao Fernández Flórez.

## Stefan Zweig

En 2021 l'editorial edita els diaris completes de Stefan Zweig. L'editor del volum d'Ediciones 98, Jesús Blázquez, ha explicat al diari El País que s'acull "a la llei anglesa, que estableix un període de la propietat intel·lectual de 70 anys després de la mort de l'autor". Segons Blázquez, aquest període és vàlid per a Zweig, que va "obtenir la nacionalitat britànica uns anys abans del suïcidi al Brasil". Zweig va morir el 22 de febrer del 1942.

## Referències

* ↑ Ferrer i Fornells, Mariona «La nova 'Movida Madrileña'». Ara [Madrid], 06-07-2014.
* 1 2 Polèmica per la publicació "il·legal" dels dietaris de Stefan Zweig, Ara.cat, 10/01/2021.

## Enllaços externs

* Ediciones 98 - Lloc web oficial
# La Toba

La Toba és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 113 | 122 | 109 | 114 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Salas e Corbatièrs

Salas e Corbatièrs (en francès Salles-Courbatiès) és un municipi del departament francès de l'Avairon, a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 412 | 435 | 348 | 345 | 354 | 383 | 391 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1945-1947 | Pierre Tournemire |
| 1947-1963 | Georges Marcastel |
| 1963-1965 | Camille Mazenq |
| 1965-1971 | Georges Savignac |
| 1971-1977 | Julien Leygues |
| 1977-2001 | Roger Miquel |
| 2001- | Gérard Marty |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Serrat del Molar

El Serrat del Molar és una serra situada al municipi de Perafita (Lluçanès), amb una elevació màxima de 711,3 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Llei de Dolbear

La llei de Dolbear relaciona la temperatura de l'aire amb l'índex de carrisqueigs d'alguns grills. Va ser formulada per Amos Dolbear i publicada el 1897 en un article que va titular "El grill com a termòmetre". Les observacions de Dolbear sobre la relació entre la taxa de carrisqueigs dels grills i la temperatura van ser precedides el 1881 per Margarette W. Brooks, encara que aquest article va passar inadvertit fins a la publicació de Dolbear.
Dolbear no va especificar l'espècie de grill que va observar, malgrat que els investigadors subsegüents van suposar que es tractava del grill de l'arbre de la neu (Oecanthus fultoni).
Per als habituals grills de camp, però, la freqüència del carrasqueig no té una correlació tan precisa amb la temperatura; depèn d'altres factors, com l'edat. No obstant això, en molts casos, la fórmula de Dolbear n'és una aproximació prou bona.

## Equacions

Dolbear va expressar la relació amb la següent fórmula que proporciona una manera d'estimar la temperatura ($T_{F}$) en graus Fahrenheit del nombre de carrisqueigs per minut ($N_{60}$):
$T_{F}=50+\left({\frac {N_{60}-40}{4}}\right).$
La fórmula pot ser simplificada per als carrisqueigs produïts en 15 segons ($N_{15}$):
$\,T_{F}=40+N_{15}$
Reformulant l'equació per a graus Celsius ($T_{C}$):
$T_{C}=10+\left({\frac {N_{60}-40}{7}}\right).$
Podem simplificar l'equació encara més per als carrisqueigs produïts en 8 segons ($N_{8}$). Aquesta fórmula és bastant precisa entre els 5 i 30 °C:
$\,T_{C}=5+N_{8}$

## En la cultura popular

Es va fer referència a aquesta fórmula i a la Llei de Dolbear en l'episodi de The Big Bang Theory La conjectura de Jiminy

## Notes

* ↑ Margarette W. Brooks, "Influence of temperature on the chirp of the cricket", Popular Science Monthly 20 (1881), p. 268; citant "W.G.B.", una escriptora amb qui Brooks ja no s'identifica.

## Referències

* ↑ Frings, Hubert; Frings, Mable «The effects of temperature on chirp-rate of male cone-headed grasshoppers, Neoconocephalus ensiger». Journal of Experimental Zoology, 134, 3, 1957, pàg. 411–425. DOI: 10.1002/jez.1401340302 [Consulta: 27 novembre 2012].
* 1 2 Frings, Hubert; Frings, Mable «Effects of temperature on the ordinary song of the common meadow grasshopper, Orchelimum vulgare (Orthoptera: Tettigoniidae)». Journal of Experimental Zoology, 151, 1, 1962, pàg. 33–51. DOI: 10.1002/jez.1401510104 [Consulta: 27 novembre 2012].
* ↑ Dolbear, Amos «The cricket as a thermometer». The American Naturalist, 31, 1897, pàg. 970–971. DOI: 10.1086/276739 [Consulta: 27 novembre 2012].
* ↑ Walker, Thomas J. «The Taxonomy and Calling Songs of United States Tree Crickets (Orthoptera: Gryllidae: Oecaiithinae). I. The Genus Neoxabea and the niveus and varicornis Groups of the Genus Oecanthus». Annals of the Entomological Society of America. Entomological Society of America, 55, 3, 1962, pàg. 303–322 [Consulta: 27 novembre 2012].
# Pla de Can Riera

El Pla de Can Riera és una plana del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
Està situada en el sector nord del terme, a la part meridional de la Serra de Barnils. És just al costat nord de la masia de Can Riera.

## Enllaços externs

* El Pla de Can Riera en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Ediciones Akal

Ediciones Akal és una editorial espanyola fundada a Madrid el 1972 per Ramón Akal González. Consta d'un catàleg amb més de tres mil títols en una quarantena de col·leccions que abracen tots els camps de les humanitats. A aquesta s'hi suma l'edició de texts clàssics i col·leccions de literatura contemporània, a més d'una col·lecció de diccionaris. Al mateix grup pertanyen: Istmo, Foca, H. Blume i Siglo XXI de España Editores, adquirida el 2010.
El 2010 obtingué el Premi Nacional a la Millor Treball Editorial Cultural.

## Referències

* 1 2 3 Rodríguez Marcos, Javier. «“Yo pregunto si un libro es bueno, no si es rentable”» (en castellà). ElPais.com, 24-04-2012. [Consulta: 17 setembre 2015].
* 1 2 3 «La editorial» (en castellà). Akal.com. [Consulta: 17 setembre 2015].
* 1 2 «Sellos del Grupo Akal» (en castellà). Akal.com. Arxivat de l'original el 2014-12-11. [Consulta: 17 setembre 2015].
* ↑ «Ediciones Akal compra Siglo XXI de España Editores» (en castellà). ProfesionalesPCM.org, 14-05-2010. [Consulta: 17 setembre 2015].
* ↑ «Premio Nacional a la Mejor Labor Editorial Cultural» (en castellà). MCU.es. Arxivat de l'original el 2013-12-30. [Consulta: 17 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Ediciones Akal - Lloc web oficial
# Labeobarbus roylii

Labeobarbus roylii és una espècie de peix pertanyent a la família dels ciprínids.

## Descripció

* Fa 49 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conques dels rius Chiloango i Kouilou a Angola i la república del Congo.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* ↑ De Weirdt, D., A. Getahun, S. Tshibwabwa i G.G. Teugels, 2007. Cyprinidae. P. 466-572. A: M.L.J. Stiassny, G.G. Teugels i C.D. Hopkins (eds.). The fresh and brackish water fishes of Lower Guinea, West-Central Africa. Vol. I. Collection Faune et Flore tropicales 42. Institut de Recherche pour le Développement, París; Muséum National d'Histoire Naturelle, París i Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica. 800 pp.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Salasc

Salasc és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Pere I de Montcada i d'Aragó

Pere Ramon I de Montcada i d'Aragó o Pere I de Montcada (Segle XIII - 1266/67), baró d'Aitona i senescal de Barcelona, fou un noble i militar català.
Fill de Guillem Ramon II de Montcada, baró d'Aitona i senescal de Barcelona, i de Constança d'Aragó. El seu avi matern era Pere el Catòlic.
Es va casar amb Sibil·la d'Abarca, filla de Roderic d'Abarca, senyor de Gavín (Osca) i Sibil·la de Cabrera. D'aquest matrimoni nasqueren:
* Pere II de Montcada i d'Abarca, successor de la Baronia d'Aitona.
* Guillem Ramon de Montcada, senyor de Seròs, Faió, Almatret i Mequinensa. Es casà amb Elisenda de Queralt.
* Constança de Montcada, casada amb el comte Àlvar d'Urgell.
* Guillem de Montcada, bisbe d'Urgell (1295-1308).
* Gaia de Montcada i d'Abarca, casada amb Pere de Puigvert, i pares de Geralda.
* Berenguera de Montcada, casada amb Galceran V de Pinós.
Participà en la conquesta de València, rebent una alqueria anomenada de Montcada. En aquesta alqueria hi havia una torre de defensa islàmica. La propietat de l'alqueria durà fins al 15 de maig del 1240, quan Pere la vengué al rei.
L'any 1255, Pere i la seva esposa Sibil·la, reberen de la Universitat de Mequinensa un territori per fer-hi una devesa.

## Referències

* ↑ "Memorial de la calidad y servicios de la Casa de don Sancho Abarca", de José Pellicer (1677), f. 3-5 (https://www.euskalmemoriadigitala.eus/handle/10357/390) Consultat el 4 d'abril de 2024.
* ↑ "Memorial de la calidad y servicios de la Casa de don Sancho Abarca", de José Pellicer (1677), f. 6v-7 (https://www.euskalmemoriadigitala.eus/handle/10357/390) Consultat el 4 d'abril de 2024.
# El embrujo de Sevilla

El embrujo de Sevilla és una pel·lícula dramàtica franco-germano-espanyola de 1931 dirigida per Benito Perojo. Fou rodada a estudis de França i Alemanya perquè l'equip de so era millor que a Espanya. També es van afegir plans de localització de Sevilla. Els decorats de la pel·lícula van ser dissenyats pel director artístic Fernando Mignoni. Ara es considera una pel·lícula perduda. També es va publicar una versió separada en francès.

## Sinopsi

Paco Quiñones és un artista que s'arruïna i per tal de mantenir la seva germana es fa novillero. A més s'enamora d'una ballarina gitana anomenada Pura, raó per la trenca el seu festeig amb la filla d'un ramader.

## Repartiment

* María Fernanda Ladrón de Guevara - Pastora
* Rafael Rivelles - Paco Quiñones
* María Luz Callejo - Rosarito
* María Dalbaicín - Pura
* José González Marín - El Pitoche
* Rayito - Ell mateix

## Producció

El rodatge a la Maestranza fou força accidentat perquè es van utilitzar dos toros en la corrida de Rayito que van provocar vuit ferits.

## Referències

* ↑ Bentley p.50-51
* ↑ El rodaje en la Maestranza que acabó con ocho heridos, ABC, 30 de gener de 2016

## Bibliografia

* Bentley, Bernard. A Companion to Spanish Cinema. Boydell & Brewer 2008.
# Labeobarbus rocadasi

Labeobarbus rocadasi és una espècie de peix pertanyent a la família dels ciprínids.

## Descripció

* Fa 35 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: el Camerun (riu Nyong) i Angola (rius Lucalla i Cuanza).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* ↑ De Weirdt, D., A. Getahun, S. Tshibwabwa i G.G. Teugels, 2007. Cyprinidae. P. 466-572. A: M.L.J. Stiassny, G.G. Teugels i C.D. Hopkins (eds.). The fresh and brackish water fishes of Lower Guinea, West-Central Africa. Vol. I. Collection Faune et Flore tropicales 42. Institut de Recherche pour le Développement, París; Muséum National d'Histoire Naturelle, París i Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica. 800 pp.
* ↑ Vivien, J., 1991. Faune du Cameroun. Guide des mammifères et des poissons. GICAM. 271 p.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB