OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mataparent de Le Gal

El mataparent de Le Gal (Rubroboletus legaliae) és un mataparent d'esponja roja de barret bru pàl·lid (cafè amb llet) que es taca de rosaci, especialment vora el marge i la cama ornamentada amb un reticle vermell a la part superior.

## Morfologia

Barret de fins a 20 cm de diàmetre, primer hemisperic, després de pla-convex a convex; superfície seca, mat; inicialment bru grisenca, ben aviat amb taques rosàcies, que es poden estendre fins acolorir tota la superfície; blaveja al frec; marge involut, rosaci; gratant la superfície la carn subjacent fa olor de xicoira torrefacta.
Tubs de color groc llimona, blavegen al tall i al frec; porus fins, ataronjats de joves, de vermell brillant a taronja, grocs gairebé el marge del capell; a la pressió i al frec esdevenen blaus.
Cama de fins a 12 cm de longitud; curta, clavada; de groga a bru ocràcia o vermellosa a la part inferior; amb un reticle fi, vermell a la part superior; blaveja al frec.
Carn compacta; de color groc pàl·lid, blaveja de manera notable al tall, tant al barret com en tota lla cama, perd aquest color ràpidament; olor agradable, de levístic (brou Maggi), dolça al tast.

## Hàbitat

Rar; des de l'estiu a mitjans de tardor; de tendència termòfila, des de terrenys lleugerament àcids a moderadament calcaris; de la muntanya mitjana; en boscs de planifolis; vora roure de fulla grossa (Quercus petraea), roure pènol (Q. robur), roure reboll (Q. pyrenaica) i faig (Fagus sylvatica); algun cop vora alzina (Q. ilex) i castanyer (Castanea sativa).

## Comentaris

Carn + I: Negatiu, sense reacció amiloide en la carn de la cama.
Són propers el mataparent vermell i groc (Rubroboletus rhodoxanthus) i el mataparent de Satanàs (Rubroboletus satanas). Del primer se'n diferencia pel color pàl·lid de la cama, el viratge complet a blau de la carn de la cama, des del barret fins al peu i l'olor agradable de la carn, especialment la del peu. Del segon, pel color rosaci de la superfície del barret, l'olor de la carn i el substrat on viu, que en el cas del mataparent de Satanàs és estrictament calcari.

## Comestibilitat

No és comestible.

## Referències

* ↑ Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021. ISBN 978-84-18243-12-7.
* 1 2 3 Knudsen, Henning; Vesterholt, Jan. Funga Nordica: agaricoid, boletoid and cyphelloid genera. Copenhagen: Nordsvamp, 2008. ISBN 978-87-983961-3-0.
* 1 2 3 4 Eyssartier, Guillaume; Roux, Pierre. Le guide des champignons: France et Europe. París: Belin, 2011. ISBN 978-2-7011-5428-2.
* 1 2 3 «B. legaliae « boletales.com». [Consulta: 1r desembre 2023].
* 1 2 3 Muñoz, José Antonio. Fungi Europaei. 2: Boletus s.l., excl. Xerocomus: Strabilomycetaceae, Gyroporaceae, Gyrodontaceae, Suillaceae, Boletaceae / José Antonio Muñoz. Alassio (Savona): Candusso, 2005. ISBN 978-88-901057-6-0.
* 1 2 3 Laessøe, Thomas; Petersen, Jens H. Fungi of temperate Europe. Princeton Oxford: Princeton University Press, 2019. ISBN 978-0-691-18037-3.
# Mdou Moctar

Mahamadou Souleymane, conegut professionalment com Mdou Moctar i nascut l'any 1986 o el 1984 és un músic Tuareg d'Agadez, Niger, i és un dels primers músics a tocar adaptacions tradicionals de la música tuareg. Es va fer famós per primera vegada a través d’una xarxa comercial de telèfons mòbils i targetes de memòria a l’Àfrica occidental.
Mdou Moctar és un artista popular de noces i canta sobre l’islam, l'educació, l’amor i la pau en Tamashek. És esquerrà i toca rock tuareg amb una Fender Stratocaster.

## Referències

* 1 2 3 https://afropop.org/articles/mdou-moctar-talks-tuareg-film-and-music
* ↑ https://www.discogs.com/artist/2374748-Mdou-Moctar
* ↑ «MUZIEK: Mdou Moctar – Toeareg-rockheld voor de jonge generatie». Gonzo Circus, 04-09-2014 [Consulta: 4 octubre 2014].
* ↑ «Anar». Arxivat de l'original el 11 de setembre 2014. [Consulta: 10 setembre 2014].
* ↑ Kirkley, Christopher. «Akounak: The feature film of a Tuareg guitarist in Agadez». kickstarter. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «tahoultine, chopped and skyped». Sahel Sounds. [Consulta: 24 juliol 2013].
* 1 2 Allan, Jennifer Lucy «Prince of the Desert». The Wire, 368, 01-10-2014, pàg. 10.
* ↑ «Mdou Moctar, musicien touareg du Niger». [Consulta: 15 juny 2013].
* ↑ «Mdou Moctar, Desert Warrior». [Consulta: 15 juny 2013].
# Markel Susaeta Laskurain

Markel Susaeta Laskurain (Eibar, 14 de desembre del 1987) és un futbolista professional basc que juga com a migcampista pel Macarthur FC.

## Trajectòria esportiva

L'any 2007, estant a l'Bilbao Athletic, equip filial, Joaquín Caparrós va confiar en ell i se'l va endur a la concentració de pretemporada als Països Baixos. Durant aquesta pretemporada es va confirmar com una de les majors promeses del planter del club i Caparrós el va fer debutar a primera divisió el 2 de setembre de 2007 en un partit que enfrontava el Futbol Club Barcelona amb l'Athletic Club, guanyat pels catalans per 3 a 1. Susaeta va marcar l'únic gol del seu equip. Va debutar amb el dorsal «27». En el seu segon partit, el primer a San Mamés, va marcar el seu segon gol contra el Reial Saragossa amb un gol decisiu de l'empat 1 a 1. Aquell mateix any, Susaeta va esdevenir un dels jugadors imprescindibles per Joaquín Caparrós. Arriba a participar en 29 partits en els quals aconseguí 4 gols. A més, Markel jugà 5 partits de Copa del Rei en els quals anotà 2 gols. En aquesta competició ajuda al seu equip a arribar fins als quarts de final on l'Athletic Club cau eliminat davant el Real Racing Club de Santander per un total de 5 a 3.
La temporada 2011/2012 en Lliga l'Athletic va jugar 49 partits i Markel els va disputar tots. El paper de Markel Susaeta a l'Athletic va sofrir un canvi substancial des de l'arribada de Marcelo Bielsa a la banqueta. L'eibartarra va passar de ser un jugador més especialitzat a crear ocasions i fer passades de gol per als seus companys a ser ell mateix el que busqui més l'àrea i, per tant, es va anar convertint en un altre futbolista amb capacitat per a finalitzar les oportunitats. La millor prova són les seves xifres de la temporada, en què va completar la seva millor exercici en l'aspecte realitzador, marcant tretze gols. Va marcar sis gols a la Lliga, dos a la Copa i altres cinc a la competició europea, cosa que el situava com a segon millor artiller de l'equip bilbaí per darrere de Fernando Llorente.
Va començar la temporada 2012/2013 sent l'autor de quatre gols en els set compromisos disputats per l'Athletic -un davant de l'Slaven Belupo, dos davant del HJK Hèlsinki i un altre davant del Valladolid - essent així el «14» matalasser, en el màxim golejador de l'equip en inici de temporada. No obstant això la temporada va ser un fracàs, amb l'equip a punt de descendir.
La següent temporada, amb l'arribada d'Ernesto Valverde l'equip va recuperar la seva millor versió i va tornar a classificar-se per la Lliga de Campions de la UEFA després de més de quinze anys d'absència. Susaeta també va ser clau sent un dels millors de l'equip.

## Palmarès
### Athletic Club

* 1 Supercopa d'Espanya: 2015

## Referències

* ↑ «Susaeta». Athletic Club. [Consulta: 14 març 2019].
* ↑ «Markel Susaeta aprèn a liderar l'Athletic de Bilbao». Goal.com, 06-09-2012.
* ↑ «Vuelve el Rey León» (en castellà). Marca, 17-08-2015. [Consulta: 17 agost 2015].

## Enllaços externs

* Markel Susaeta Laskurain a BDFutbol
* Markel Susaeta Laskurain a National-Football-Teams.com (anglès)
# Menisc (física)

* Per a altres significats, vegeu «Menisc».
El menisc en física, és la corba voltejada de la superfície d'un líquid que es produeix en resposta a la superfície del seu recipient. Aquesta curvatura pot ser còncava o convexa, segons si les molècules del líquid i les del recipient s'atrauen (aigua i vidre) o es repel·leixen (mercuri i vidre), respectivament. És causat per la tensió superficial.
La paraula menisc (o meniscus en llatí) deriva del grec i en aquesta llengua significa creixent (de la lluna)
La concavitat del menisc s'origina quan les forces d'adhesió entre les molècules d'un líquid i les parets del recipient que el conté són més grans que les forces de cohesió del líquid. La convexitat del menisc sorgeix quan les forces de cohesió són més grans que les de l'adhesió. De fet la forma del menisc està relacionada amb l'alçada d'un líquid en un capil·lar a través de la llei de Jurin.
La tensió superficial actua succionant el líquid quan el menisc és còncau i refusant-lo quan és convex.
Per a realitzar la lectura de qualsevol líquid utilitzat en aparells de mesura, ha de coincidir la corba (o més ben dit la seva tangent, la part central) amb l'aforament o graduació. Sempre tenint la vista perpendicular a ambdues per eliminar l'error de paral·laxi.

## Referències

* ↑ Moore, John W.; Stanitski, Conrad L.; Jurs, Peter C. Chemistry: The Molecular Science. Belmont, CA: Brooks/Cole, 2005. 290.
Viccionari
# Menipe

Menipe (en grec antic Μενίππη) va ser, segons la mitologia grega, una de les cinquanta Nereides, filla de Nereu, un déu marí fill de Pontos, i de Doris, una nimfa filla d'Oceà i de Tetis. Tenia un únic germà, Nèrites.
De les llistes de nereides que es coneixen de diferents autors només la menciona Hesíode a la Teogonia, on l'anomena «la divina Menipe». El seu nom significa «la nereida dels cavalls forts», és a dir de les fortes onades.
Va donar nom a (188) Menipe, un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides.

## Referències

* ↑ Hesíode. Teogonia, 261
* ↑ «Nereides». Theoi greek mythology. [Consulta: 25 maig 2022].
# Medical Lake

Medical Lake és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 3.758 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Medical Lake tenia 3.758 habitants, 1.090 habitatges, i 767 famílies. La densitat de població era de 420,6 habitants per km².
Dels 1.090 habitatges en un 40,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,4% hi vivien parelles casades, en un 15,1% dones solteres, i en un 29,6% no eren unitats familiars. En el 25,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 35,5% entre 25 i 44, un 22,9% de 45 a 60 i un 8,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.159 $ i la renda mediana per família de 47.357 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.543 $ mentre que les dones 23.971 $. La renda per capita de la població era de 14.874 $. Aproximadament el 9,4% de les famílies i el 14,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Medical Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Medical Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Medicament antidiabètic

Un antidiabètic o hipoglucemiant és aquell medicament que prevé o millora la diabetis mellitus.

## Secretagogs
### Sulfonilurees

* Glipizida (Minodiab)
* Glibenclamida (Glucolon)
* Glimepirida (EFG, Amaryl, Roname)
* Gliclazida (EFG, Diamicron)

### Meglitinides

* Repaglinida (EFG, Novonorm)

## Sensibilitzadors
### Biguanides

* Metformina (EFG, Glucophage)

### Tiazolidindiones

* Pioglitazona (EFG, Actos; amb metformina: EFG, Competact; amb alogliptina: Incresync; amb glimepirida: Tandemact)

## Inhibidors de la glucosidasa alfa

* Acarbosa (EFG)

## Anàlegs dels pèptids

Les incretines són secretagogs d'insulina. Els dos tipus de molècules principals que compleixen els criteris per a ser un incretina són el pèptid similar al glucagó tipus 1 (GLP-1) i el polipèptid inhibidor gàstric (depenent del pèptid insulinotròpic dependent de la glucosa, GIP). Tant el GLP-1 com el GIP s'inactiven ràpidament per l'enzim dipeptidil peptidasa-4 (DPP-4).

### Anàlegs de les incretines (o agonistes del receptor GLP-1)

Entre els agonistes del receptor GLP-1:
* Liraglutida (Saxenda, Victoza)
* Dulaglutida (Trulicity)
* Semaglutida (Ozempic, Rybelsus, Wegowy)

### Inhibidors de la DPP-4 (iDPP-4)

Entre els inhibidors de la dipeptidil peptidasa-4:
* Sitagliptina (EFG, Januvia, Ristaben, Tesavel, Xelevia, Disit, Jazeta, Jidinum, Mapoli; amb metformina: EFG, Efficib, Janumet, Metsunix, Ristor, Velmetia, Desimet, Estequen, Jamesi, Metsunix)
* Vildagliptina (EFG, Galvus, Xiliarx, Glypvilo, Jalra; amb metformina: EFG, Eucreas, Icandra, Daltex, Ipinzan, Zomarist)

## Glicosúrics

Les gliflozines (iSGLT2) bloquen la recaptació de glucosa en els túbuls renals, produint pèrdua de glucosa per l'orina. Produeixen una pèrdua de pes lleu, i una reducció lleu en els nivells de glucosa en la sang amb poc risc d'hipoglucèmia. La infecció urinària és un efecte secundari comú. Exemples d'inhibidors de SGLT-2 inclouen:
* Canaglifozina (Invokana)
* Dapagliflozina (Forxiga, Edistride; amb metformina: Xigduo, Ebymect)
* Empagliflozina (Jardiance; amb metformina: Synjardy; amb linagliptina: Glyxambi)
Augmenten el risc de cetoacidosi.

## Referències

* ↑ Dietrich, E; Powell, J; Taylor, JR «Canagliflozin: a novel treatment option for type 2 diabetes.». Drug Design, Development and Therapy, 22, 7, 01-11-2013, pàg. 1399–1408. DOI: 10.2147/DDDT.S48937. PMID: 24285921.
* ↑ Risc de cetoacidosi diabètica associada a l'ús de canaglifozina, dapagliflozina i empagliflozina. AEMPS. 12/6/2015.
* «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2024.
# Mas Parés de Dalt

El Mas Parés de Dalt és una obra de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un immoble format per diferents cossos d'un únic nivell. La coberta és a doble vessant amb el carener paral·lel a la façana. Totes les obertures són d'arc pla arrebossat. L'acabat exterior és arrebossat i pintat de color blanc.

## Història

Es tracta d'una casa construïda durant la segona meitat del segle xx.

## Referències

* 1 2 «Mas Parés de Dalt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
* 1 2 Mas Parés de Dalt, Mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona
# Max Cantor

Michael Cantor (15 de maig de 1959 - 3 d'octubre de 1991) va ser un periodista i actor estatunidenc en pel·lícules com Dirty Dancing (1987) i Fear, Anxiety & Depression (1989).
El pare de Cantor era el productor teatral Arthur Cantor. Va créixer als apartaments Dakota al West 72nd Street de Manhattan, a Nova York. Cantor va assistir a la Collegiate School però es va graduar a la Buxton School de Williamstown (Massachusetts). Va passar els estius fins als 14 anys al Camp Hillcroft de Billings, Nova York, al costat de companys campistes com els fills del president de la Federació Americana de Professors Albert Shanker i l'actor Burt Lancaster. Cantor es va graduar a la Universitat Harvard el 1982, on va viure a Adams House i va protagonitzar diverses produccions del director estudiantil Peter Sellars.
Cantor va escriure per a The Village Voice sobre la ibogaina com a cura per a l'addicció a l'heroïna i s'havia interessat pel culte que envoltava l'assassí caníbal d'East Village Daniel Rakowitz.
Va morir d'una sobredosi d'heroïna als 32 anys. En aquesta època estava investigant i escrivint un llibre sobre Rakowitz i l'assassinat de la ballarina Monika Beerle.

## Filmografia

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 1983 | Diner | Shrevie | Curt de Televisió |
| 1987 | Dirty Dancing | Robbie Gould | |
| 1989 | Fear, Anxiety & Depression | Jack | Paper final de la pel·lícula |

## Referències

* ↑ Marcus, Anthony. Where Have All the Homeless Gone?: The Making and Unmaking of a Crisis (en anglès). Berghahn Books, 2006. ISBN 978-1-84545-050-2.
# Minut a minut

Minut a Minut va ser un programa de televisió d'actualitat esportiva que es va emetre a Canal 9 des de la creació de la cadena fins a 2010, sent un dels programes amb major longevitat de la història de la cadena.
El programa tenia com a presentador a Paco Lloret, que al principi estava acompanyat per Paco Nadal. Junt al Notícies Nou, va ser considerat com un dels millors programes dels inicis de Canal 9. S'emetia els diumenges, en acabar la jornada de la lliga de futbol, i tenia dos edicions: una a les 20.30h. on s'emetien els gols de la jornada, i una altra a les 23.30 amb els resums dels partits. El 1992 es va reformular, introduint entrevistes i públic. Aquell any tenia una audiència de 186.000 persones, amb un programa rècord de 413.000. El 1994 es torna a reformular, gravant-se al major plató dels estudis d'RTVV, un videowall de 21 monitors, i els resums dels partits dels equips valencians a categories inferiors, a més d'altres esports. En 1994 tenia una audiència de 164.000 espectadors (14,41%).

## Referències

* ↑ Canal 9 fulmina el programa degà de la televisió i deixa als becaris sense cobrar notícia a L'informatiu del 28 de juliol de 2010
* ↑ ´En Deportes no sobraba gente, pero en mi última etapa la plantilla se desvirtuó´ entrevista a Paco Lloret del Levante-EMV el 14 de novembre de 2013 (castellà)
* 1 2 3 Ánchel Cubells, 2002, p. 323.
* ↑ Ánchel Cubells, 2002, p. 166.
* 1 2 3 Ánchel Cubells, 2002, p. 287.

## Bibliografia

* Ánchel Cubells, José Maria. Canal 9: historia de una programación. Madrid: Universitat Complutense, 2002, p. 405. ISBN 84-669-2168-0. Arxivat 2015-10-04 a Wayback Machine.
# Monster Truck Madness 2

Monster Truck Madness 2 és un videojoc de curses amb monster truck desenvolupat per Terminal Reality i publicat per Microsoft per a PC (Windows 95/NT) el 1998.
És una seqüela de Monster Truck Madness per a la mateixa plataforma i un dels primers jocs de carreres amb un mode multijugador en línia. El joc en línia estava disponible a la zona de MSN Gaming fins a principis de 2006.
El joc va ser portat a la Nintendo 64 el 1999 per Edge of Reality. Va ser co-publicat amb Rockstar Games i alliberat com a Monster Truck Madness 64.
El joc és conegut per tenir els noms més importants en carreres de monster truck com Bigfoot, Grave Digger i Carolina Crusher, així com WrestleTrucks —camions sota la marca WCW.

## Resum

Aquesta seqüela ofereix gràfics millorats, una interfície actualitzada, nous camions i pistes i l'addició de condicions meteorològiques variables si es compara amb lel seu predecessor. No obstant això, el motor del joc és essencialment el mateix, i la majoria de camions i pistes personalitzades són compatibles amb els dos jocs. El joc conté actius dels jocs antics de TRI, com Hellbender i CART Precision Racing.
El "Summit Rumble" només es podia jugar si el jugador volia competir en línia. Una vegada més, "Army" Armstrong proporciona comentaris sobre el joc. No obstant això, les seves crides a la cursa s'han actualitzat i s'han afegit de noves. Igual que el seu predecessor, conté un camió inaccessible, "Chuck's Car" (un Chevrolet Camaro). Es va voler desbloquejar escrivint "CHUCK" en una cursa. El joc encara mostra aquest missatge quan s'escriu: "Restart the game to drive Chuck's Car." Tanmateix, si un reinicia el joc, no hi és.
El CD d'instal·lació del Force Feedback de Microsoft Sidewinder també conté el joc.
Els sistemes de muntatge de fitxers del joc permeten afegir (o eliminar) pistes i camions personalitzats al joc amb diferents editors.

## Monster Truck Madness 64

Monster Truck Madness 64 és un port de Nintendo 64 de Monster Truck Madness 2 publicat per Rockstar Games. Va ser llançat el 1999. Va rebre publicitat en el World Championship Wrestling i compta amb camions dissenyats dels lluitadors de la WCW. A més, un anunci comercial va presentar el lluitador de WCW Kevin Nash.

## Rebuda

GameSpot va dir per a la PC: "Els dissenyadors van reconèixer amb prudència que la subtilesa de les carreres de camions monstre va cridar pel matís afegit que només podia atorgar un vincle professional de lluita lliure". GameSpot també va valorar el joc 7.4 (bo).
Next Generation va revisar la versió del PC, classificant-la amb tres estrelles de cinc, i va afirmar que "En general, aquesta nova versió és una millora definitiva."

## Referències

* ↑ «Monster Truck Madness 2». Giant Bomb.
* ↑ Monster Truck Madness 2 Review
* ↑ «Finals». Next Generation (44) (Imagine Media). Aug 1998: 100.

## Enllaços externs

* Official website a Wayback Machine (archived 2000-08-16)
# Montclús

«Montclús» té aquests significats:
* Montclús (Alts Alps),
* Montclús (Gard), municipi francès al departament del Gard (regió d'Occitània)
* Baronia de Montclús, jurisdicció senyorial creada al segle xiii pels Montseny, lligada al Castell de Montclús
* Castell de Montclús
* Castell i vilatge de Montclús
* Joaquim Montclús i Esteban (Calaceit, Matarranya, 1957), historiador, escriptor, periodista i activista cultural
* Serra de Montclús, serra al municipi d'Àger (la Noguera)
* Tossa de Montclús, muntanya al municipi de la Pobla de Lillet (el Berguedà)
* Tossal de Montclús, muntanya al municipi de Sudanell (el Segrià)
# Vivi-Benotto

L'equip Vivi-Benotto, conegut anteriorment com a Selle Italia-Chinol, va ser un equip ciclista italià, de ciclisme en ruta que va competir entre 1982 i 1983. No s'ha de confondre amb els equips Santini-Selle Italia o Selle San Marco.

## Principals resultats

* Giro de Sardenya: Gregor Braun (1983)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 2 participacions (1982, 1983)
** 1 victòries d'etapa:
*** 1 el 1983: Gregor Braun
** 0 classificacions finals:
** 1 classificacions secundàries:
*** Classificació dels joves: Franco Chioccioli (1983)
* Tour de França
** 0 participació
* Volta a Espanya
** 0 participació

## Enllaços externs

* Plantilles 1 a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles 2 a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl