OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Komarovka (Astracan)

* Per a altres significats, vegeu «Komarovka».
Komarovka (en rus: Комаровка) és un poble de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 354 habitants.

## Referències

* ↑ Карта села Бирючек в Астраханской области
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. 1. Численность и размещение населения Астраханской области». Arxivat de l'original el 2018-08-27. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Расстояние от Бирючека до Камызяка
# Harissa (Líban)

Harissa (àrab: حريصا, Ḥarīṣā), és un important lloc de peregrinació al Liban, que es troba sobre de Joünié. Situat a 650 metres d'altura sobre el nivell del mar i a 20 km de distància de Beirut, s'hi accedeix per una escarpada carretera. A part de la carretera, s'hi pot arribar per un telecabina, conegut com la Téléférique, que parteix de Jounieh.
En el cim s'aixeca la imatge de la Mare de Déu, Nostra Senyora del Líban, que és una estàtua de 15 tones de bronze (pintada de blanc), amb els braços estesos. L'estàtua va ser realitzada a finals del segle xix i inaugurada el 1908. Dins de la base de l'estàtua hi ha una petita capella, on els fidels poden orar. Existeix en el lloc una moderna catedral maronita construïda de formigó i vidre, que es troba just al costat de l'estàtua.

## Curiositats

El 10 de maig de 1997, el papa Joan Pau II va visitar Harissa.

## Història

En 1904, el patriarca Elías Hoyek, en el 50è aniversari de la dedicació del Dogma de la Inmaculada Concepció anuncià la creació de l'edifici de Nostra Senyora del Líban. L'església original va ser construïda per Sleiman Yakoub Hokayim, de Batroun. La muntanya es diu Harissa, quan es va inaugurar el 1908 el Patriarca del Líban, Hoyek, dedicà aquestes paraules a la Mare de Déu: «Oh Maria, Reina de les muntanyes i els mars i Reina del nostre estimat Líban», a part d'això es va designar el primer diumenge del mes de maig com la festa de Nostra Senyora del Líban. En aquest dia el patriarca maronita i tots els bisbes libanesos celebren la Divina Litúrgia, a l'aire lliure en el Santuari de Nostra Senyora del Líban.

## Vegeu també

* Joünié
* Paul Anka

## Referències

* ↑ «Profile of Harissa». Arxivat de l'original el 2007-10-08. [Consulta: 28 juny 2016].
* ↑ «Daraaoun - Harissa (Kesrouane)». Localiban, 19-01-2008. Arxivat de l'original el 2016-03-23. [Consulta: 13 febrer 2016].
* ↑ «Pope Benedict XVI to visit Lebanon in September». The Daily Star, 10-04-2012.
* ↑ "Cheikh Francis Abee Nader and his son Yousef". Khazen.org.

## Enllaços externs

* http://www.ololb.com/ Arxivat 2020-01-05 a Wayback Machine. Nuestra Señora del Líbano (anglès)
# Gyeonggi-do

Gyeonggi-do o Gyeonggi és la província de Corea del Sud més poblada. La capital de la província és Suwon. La major ciutat de Corea del Sud i, al mateix temps, la capital del país, Seül, es troba al cor d'aquesta província, però administrativament està separada del nivell provincial, constituint una ciutat especial (Teukbyeolsi).

## Geografia

Gyeonggi es troba al nord-oest de Corea del Sud. La província limita per l'est amb la província de Gangwon, pel sud amb les províncies de Chungcheong del Nord i Chungcheong del Sud, i per l'est amb Incheon i el mar Groc. La província envolta gairebé per complet el territori de Seül. Al nord contacta amb la Regió Industrial de Kaesong i amb la província de Hwanghae del Nord, territoris pertanyents a Corea del Nord.
La província de Gyeonggi, juntament amb l'àrea metropolitana de Seül i Incheon (àrea urbana que també és coneguda com a Àrea de la Capital Nacional Seül), forma part de la tradicional regió de Sudogwon. Durant la dinastia Joseon, aquesta zona va rebre el nom de Gijeon.
Té una superfície de 10.867 km², que en termes d'extensió és similar a la del Líban.

## Vegeu també

* Lee Sung-yeol

## Enllaços externs

* Pàgina del govern provincial de Gyeonggi (en anglès)
# Guilhèm Molinièr

Guilhèm Molinièr fou un jurista i poeta occità del segle xiv, conegut per la seva autoria de les Leys d'Amors.

## Biografia

Guilhèm Molinièr exercia a la ciutat de Tolosa de Llenguadoc, on va redactar, entre el 1328 i el 1337 les Leys d'Amors, codi gramatical, de versificació i de retòrica que li van encarregar els mantenidors del Consistori de la Sobregaya Companhia dels Set Trobadors de Tolosa. Aquest text havia de servir de norma als jutges que havien d'atorgar els premis literarisdels Jocs Florals. Recull aspectes formals, defineix gèners i subgèneres de la poesia trobadoresca i serà el manual obligatori de tot aspirant a poeta. Sembla que no els va redactar sol, sinó amb la col·laboració d'alguns consellers com Bartolomieu Marc. Les Leys van assolir una gran popularitat i les normes van influir també en els poetes que escrivien en català, en gallec o en italià, als quals els serví de referent.

## Referències

* ↑ Guillem Molinier. Las Flors del gay saber: partie 1-2. Silvestre, 1841.
* ↑ Guillem Molinier. Las Flors del gay saber: partie 3. Silvestre, 1842.
* ↑ Guilhem Molinier. Las Flors del gay saber, estier dichas Las leys d'amors, 3. Silvestre, 1843.

## Bibliografia

* Las leys d'amors, Volum 4, Volum 20 de Bibliothèque méridionale, Privat, 1920, 186 pàgines
# Guinina

Guinina (avui dia escrit Ginina) és una població de Mali al cercle de Kati, antigament al país del Bélédougou, a la ruta entre Kita i Bamako. Era una població amb unes fortificacions (tata) que els servien per fer front als atacs dels tuculors de Ségou amb els quals estaven enfrontats.
Joseph Gallieni va enviar el 1880 al tinent Piètri, i després hi va arribar ell mateix enmig de l'hostilitat dels habitants de la regió i dels mateixos habitants de Guinina, que estaven dirigits per un ancià bambara que va impedir al francesos entrar a la població (8 de maig de 1880). Gallieni l'endemà va dubtar entre fer-se fort a la ciutat o seguir avançant i finalment va seguir endavant cap a Dio on els francesos foren atacats.
El 1883 la columna del coronel Borgnis-Desbordes va seguir el mateix camí de Gallieni; després de passar per Ouoloni va arribar a Guinina, on la tata local suposava un bon lloc per establir una posició de comunicacions, seguint després a Dio i Diaka, arribant a Bamako el 31 de gener de 1883 on van construir un fort el febrer. La brigada telegràfica va posar els pals de Kita a Bamako i el capità Bonnier va fer la topografia de la zona.

## Referències

* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899)" pel Tinent Gatelet
# Heartbreakers

«Heartbreakers» té aquests significats:
* The Heartbreakers és un grup de rock novaiorquès format el 1975.
* Tom Petty and The Heartbreakers és un grup de rock californià dels anys 1970.
* Heartbreakers (pel·lícula de 1984) és una pel·lícula americana de Bobby Roth (1984), amb Peter Coyote, Nick Mancuso i Carole Laura.
* Heartbreakers (pel·lícula del 2001) és una pel·lícula americana de David Mirkin (2001), amb Sigourney Weaver, Jennifer Love Hewitt i Ray Liotta.
# György Gedó

György Gedó (Budapest, 23 d'abril de 1949) va ser un boxejador hongarès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en quatre edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1968, 1972, 1976 i 1980. Els millors resultats els va obtenir als Jocs de Munic de 1972, on guanyà la medalla d'or en la categoria del pes mini mosca, en guanyar la final al nord-coreà Kim U-Gil. En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or i una de bronze al Campionat d'Europa de boxa i vuit campionats nacionals. Durant la seva carrera esportiva va disputar 597 combats, dels quals en guanyà 584. Una vegada retirat passà a exercir d'entrenador.

## Referències

* ↑ «Olympedia – György Gedó». [Consulta: 23 setembre 2021].
* ↑ Pyramid, A. W. E. «Magyar Olimpiai Bizottság» (en hongarès). [Consulta: 23 setembre 2021].
# Heineken Open 2014

El Torneig d'Auckland 2014, conegut oficialment com el Heineken Open 2014, una competició tennística masculina disputada sobre pista dura que pertany a les sèries 250 de l'ATP. La 39a edició del torneig es va celebrar entre el 6 i l'11 de gener de 2014 al ASB Tennis Centre d'Auckland, Nova Zelanda.
El tennista estatunidenc John Isner va guanyar per segona vegada a Auckland (2010).

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | D. Ferrer | 6⁵ | 6 | 6 |
| Q | D. Young | 7 | 3 | 1 | 1 | D. Ferrer | 6 | 5 | 6 |
| | S. Giraldo | 7 | 2 | 3 | | G. García López | 3 | 7 | 4 |
| | G. García López | 6$^7$ | 6 | 6 | | | | | | 1 | D. Ferrer | 4 | 6$^4$ | |
| 4 | K. Anderson | 5 | 4 | | | | | | | | Y-h. Lu | 6 | 7 | |
| LL | S. Johnson | 7 | 6 | | LL | S. Johnson | 4 | 4 | | | | | | |
| | Y-h. Lu | 6$^3$ | 6 | 6 | | Y-h. Lu | 6 | 6 | | | | | | |
| Q | B. Klahn | 7 | 2 | 3 | | | | | | | | | | | | Y-h. Lu | 6$^4$ | 6$^7$ |
| 5 | P. Kohlschreiber | 6 | 6 | | | | | | | | | | | | 3 | J. Isner | 7 | 7 |
| | H. Zeballos | 4 | 2 | | 5 | P. Kohlschreiber | 7 | 6$^4$ | 6⁵ | | | | | |
| Q | L. Lacko | 6¹ | 6 | 2 | 3 | J. Isner | 6$^4$ | 7 | 7 | | | | | |
| 3 | J. Isner | 7 | 3 | 6 | | | | | | 3 | J. Isner | 3 | 7 | 6 |
| 6 | B. Paire | 3 | 4 | | | | | | | | R. Bautista Agut | 6 | 6² | 4 |
| | R. Bautista Agut | 6 | 6 | | | R. Bautista Agut | 6 | 6 | | | | | | |
| WC | J. Sock | 6 | 6 | | WC | J. Sock | 1 | 3 | |
| 2 | T. Haas | 4 | 4 | | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Alexander Peya Bruno Soares | 7 | 7 | |
| | Frederik Nielsen Igor Sijsling | 5 | 5 | | 1 | Alexander Peya Bruno Soares | 6 | 6 |
| 4 | Santiago González Scott Lipsky | 7 | 3 | [5] | | Daniele Bracciali Lukáš Dlouhý | 4 | 0 |
| | Daniele Bracciali Lukáš Dlouhý | 3 | 6 | [10] | | | | | 1 | Alexander Peya Bruno Soares | 6 | 3 | [5] |
| | Eric Butorac Raven Klaasen | w/o | | | | | | | 2 | Julian Knowle Marcelo Melo | 4 | 6 | [10] |
| 3 | Jamie Murray John Peers | | | | | Eric Butorac Raven Klaasen | 6$^3$ | 6$^4$ |
| | Andre Begemann Martin Emmrich | 6 | 1 | [9] | 2 | Julian Knowle Marcelo Melo | 7 | 7 |
| 2 | Julian Knowle Marcelo Melo | 4 | 6 | [11] | | | | |

## Enllaços externs

* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Auckland :
1969
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2023
2024 :
ATP World Tour 2014
< 2013
2015 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Blini

Un blini és una mena de crep gruixuda d'origen rus fet a base de farina, ous, llet i llevat, que es pot menjar cuit al forn o fregit. Es menja sol o bé amb algun acompanyament, especialment algun peix fumat com el salmó, l'esturió, la truita, etc. i nata àcida. Té una consistència esponjosa, més gruixuda que la crep, i de mida més petita.
El terme procedeix del rus блины́ (bliní), que és el plural de блин (blin). En aquest cas, el plural en rus ha passat a un substantiu masculí en català, que fa el seu propi plural: blinis.

## Referències

* ↑ «TERMCAT. Centre de Terminologia». [Consulta: 24 febrer 2015].
* ↑ «El plato más conocido de Rusia "blinis"» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-11-24. [Consulta: 23 novembre 2018].

## Vegeu també

* Draniki
# John J. Pershing

John J. Pershing (Laclede, 13 de setembre de 1860 - Washington DC, 15 de juliol de 1948) va ser un militar estatunidenc de l'Exèrcit dels Estats Units que va conduir les Forces Expedicionàries Americanes (FEA) en la Primera Guerra Mundial entre 1917 i 1918. Pershing va rebutjar les peticions britàniques i francesos perquè les forces americanes estiguessin integrades en els seus exèrcits, i va insistir que les FEA operessin com unitat única sota el seu comandament, tot i que algunes divisions van lluitar sota el lideratge britànic; algunes de les seves tropes de reserva es van unir a l'exèrcit francès. Els primers combats amb la intervenció de les forces estatunidenques, van tenir lloc a Cantigny, Chateau-Thierry, Belleau i Soissons. Per accelerar l'arribada de les tropes americanes, els soldats van partir cap a França, deixant l'equipament pesat per més endavant, i van utilitzar els tancs, artilleria, aeronaus i municions dels britànics i dels francesos. El setembre de 1918, a Saint Mihiel, el Primer Exèrcit estava sota les ordres directes de Pershing; el seu exèrcit va conquerir el sortint que estava sota control dels alemanys feia tres anys. Pershing va mobilitzar 600.000 homes per combatre una forta defensa en els boscos d'Argonne, mantenint les seves divisions en combat durant 47 dies, juntament amb els francesos. Aquella victòria va ser un de molts factors que duria els alemanys a demanar un armistici, tot i que Pershing volia continuar la guerra.
Pershing és l'únic estatunidenc que va ser promogut a General dels Exèrcits, durant la seva vida. Va servir d'exemple a una generació de generals que van comandar els Estats Units a Europa durant la Segona Guerra Mundial, incloent-hi George Marshall, Dwight D. Eisenhower, Omar Bradley i George S. Patton. Algunes de les seves tàctiques van ser criticades per altres comandants contemporanis i per historiadors actuals. La seva insistència en assalts frontals, molt després que altres exèrcits aliats haguessin ja abandonat aquesta tàctica, ha estat apuntada com causadora de baixes americanes innecessàries.
Les seves memòries My Experiences in the World War de 1932, li van valer el Premi Pulitzer d'Història.

## Referències

* ↑ «18 Apr 1925, Page 7 - The Franklin Evening Star at Newspapers.com» (en anglès). [Consulta: 3 maig 2022].
* ↑ Tucker, Spencer C. World War I: The Definitive Encyclopedia and Document Collection [5 volumes: The Definitive Encyclopedia and Document Collection] (en anglès). ABC-CLIO, 2014-10-28. ISBN 978-1-85109-965-8.
* ↑ «World War I: The Definitive Encyclopedia and Document Collection [5 volumes ... - Google Books», 30-04-2016. Arxivat de l'original el 2016-04-30. [Consulta: 3 maig 2022].
* ↑ Sheffield, G. (2001). Forgotten Victory: The First World War: Myths and Realities (2002 ed.). London: Headline Book Publishing. ISBN 0-7472-7157-7
# Alain De Roo

Alain De Roo (Gant, 27 de novembre de 1955) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1978 i 1988. Un cop retirat, va dirigir diferents equips ciclistes.

## Palmarès

* 1978
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Indre i Loira
* 1979
** 1r al Circuit de Houtland
* 1983
** 1r al Gran Premi del 1r de maig - Premi d'honor Vic de Bruyne
* 1984
** 1r al Gran Premi del 1r de maig - Premi d'honor Vic de Bruyne

### Resultats al Tour de França

* 1981. 119è de la classificació general
* 1982. 123è de la classificació general

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a procyclingstats.com
# Ambrose Lupo

Ambrose Lupo (Milà - 1591) Ambrose, Ambrosius o Ambrosio, fou un músic de cort, compositor a la cort anglesa, del regnat d'Enric VIII a aquell d'Isabel I, i el primer d'una dinastia (Lupo), de músics d'aquesta qualitat
Es creu que va néixer a Milà, encara que ell i la seva família van viure a Venècia durant un temps just abans de ser cridats a Anglaterra. Ell i cinc violinistes més, entre ells Alexandro i Romano Lupo, van ser convocats a Anglaterra per Henry el novembre de 1540, per portar la música anglesa a la velocitat amb la música al continent. Ambrose, també conegut com a Lupus Italus i Almaliach, va ser el més veterà del grup.
Ambrose de Venecia va ser citat com a interpret de música de la Reina d'Anglaterra pel testimoniatge d'Orazio Cogno abans de la Inquisició de Venècia el 27 d'agost de 1577 pel que fa a la seva recent estada a Anglaterra amb Edward de Vere, 17è comte d'Oxford. Cogno va declarar que Ambroso té dos fills i s'havia casat a Anglaterra, tot i que, com Cogno va declarar haver escoltat, té una dona que viu a Venècia a qui envia diners. També va afirmar que Ambrose volia ensenyar-li la doctrina d'herejes i llegir llibres herètics.
Viure a la parròquia de St Alphege, Cripplegate, va ser concedit arrendaments a les terres valorant £ 20 el 1590 (en el qual el document va ser qualificat com "un dels majors dels músics de La seva Majestat per als vials") i a la badia de Cissel al maig de 1590. Va dotar a la reina Isabel I "una caixa de lute strynges" (un teixit brillant utilitzat per fer vestits) i "glas of swette water" (aigua fresca) en New Years Day 1577/8. Va morir a Londres.

## Referències

* 1 2 3 Peter Holman, Four and Twenty Fiddlers: The Violin at the English Court, 1540-1690 (Oxford Monographs on Music), pages 48, 82-85, 105
* ↑ Pio, Stefano. Viol and Lute Makers of Venice 1490 -1630. Venezia, Italy: Venice research, 2012, p. 132–144. ISBN 9788890725203.
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2007-11-07.
# John Adams (desambiguació)

John Adams és el nom dels següents personatges:
* Jack Adams (Hastings, Nebraska, 1879 – ?), actor estatunidenc del cinema mut.
* John Luther Adams (Meridian, 1953), compositor de Missisipi.
* John L. Adams (1970, Winston-Salem, Carolina del Nord), actor de cinema i televisió estatunidenc.
* John Quincy Adams (Braintree, Massachusetts, 1767 - Washington DC, 1848), president dels Estats Units (1825 - 1829).
* John Adams (compositor) (Worcester, Massachusetts, 1947), compositor.
* John Adams (Braintree, Massachusetts, 1735 – 1826), polític nord-americà, President dels Estats Units (1797 - 1801).
# Alfeizerão

Alfeizerão és una freguesia del municipi d'Alcobaça, a Portugal. Té 27,99 km² d'àrea i 3.854 habitants (2011). La densitat poblacional n'és de 137,7 hab/km².
La seu de la freguesia és la vila d'Alfeizerão.
Un fòssil d'un ou, pertanyent a un Dacentrus, fou trobat a Alfeizerão pel geòleg Paul Choffat al 1908.

## Població

Població de la freguesia d'Alfeizerão :
| 1864 | 1878 | 1890 | 1900 | 1911 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2011 |
| 1 842 | 2 188 | 2 475 | 2 583 | 2 811 | 3 246 | 3 007 | 3 622 | 3 937 | 3 881 | 3 477 | 4 029 | 3 983 | 3 849 | 3 854 |

## Història

Es pensa que fou fundada en l'època de la invasió musulmana de la península Ibèrica o potser en època gal·locelta.
Durant la conquista cristiana de la península, d'acord amb un document existent a la Torre do Tombo, va rebre furs als "21 dies d'octubre de l'era de 1370 anys", o siga, al 1332. Aquest document, en mans de l'abat del monestir d'Alcobaça, En João Martins, fou renovat el 1422 pel llavors abat En Fernando Quental, fins que, sota el regnat de Manuel I de Portugal, aquest sobirà el transformà en l'anomenat Foral Nou, el 1514.
Fou seu del municipi, constituït pel territori de la freguesia actual, amb alguns llogarets més hui pertanyents a la freguesia de Famalicão.
Amb la reforma administrativa de mitjan segle xix, el municipi s'anul·là i s'annexà a la freguesia de Sâo Martinho do Porto, hui també suprimida. S'inglogué llavors en la d'Alcobaça, després en Caldas da Rainha (per poc temps) i de nou en Alcobaça -on és des de l'inici del segle XX.
El llogaret és conegut pel seu famós pa de pessic.
S'hi fan les festes de Santo Amaro, del 14 al 17 de gener, i de Nostra Senyora del Rosari, al primer cap de setmana de setembre.

## Economia

Les seues principals activitats econòmiques són la fruticultura, l'agropecuària, la producció de lactis, formigó, ceràmica i l'activitat metal·lomecànica.

## Patrimoni

* Església Parroquial d'Alfeizerão
* Pelourinho d'Alfeizerão
* Vestigis de les muralles de l'antic castell d'Alfeizerão

## Referències

* ↑ Instituto Nacional de Estatística (Recenseamentos Gerais da População) - https://www.ine.pt/xportal/xmain?xpid=INE&xpgid=ine_publicacoes

## Enllaços externs

* http://groups.msn.com/AMIALFA
# Alfeoïdeus

Els alfeoïdeus (Alpheoidea) són una superfamília de crustacis decàpodes de l'infraordre dels carideus. La família més característica de la Mediterrània occidental és la dels alfèids, amb la gambeta Alpheus glaber com l'espècie més comuna.

## Taxonomia

La superfamília Alpheoidea inclou 1.155 espècies en vuit famílies:
* Família Alpheidae Rafinesque, 1815
* Família Barbouriidae Christoffersen, 1987
* Família Bythocarididae Christoffersen, 1987
* Família Hippolytidae Spence Bate, 1888
* Família Lysmatidae Dana, 1852
* Família Merguiidae Christoffersen, 1987
* Família Ogyrididae Holthuis, 1955
* Família Thoridae Kingsley, 1879

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Alpheoidea Rafinesque, 1815». [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ Història Natural dels Països Catalans. Enciclopèdia Catalana. Vol 9, "Artròpodes I", pp. 347.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 26 setembre 2021].
# Joaquim Sempere i Carreras

Joaquim Sempere i Carreras (Barcelona, 1941) és un escriptor, filòsof, sociòleg, professor i traductor català.
Nascut en el sí d'una família de classe mitjana de l'Eixample de Barcelona, i educat en un ambient liberal, estudià al Liceu Francès, i el 1967 es llicencià en Filosofia a la Universitat de Barcelona. Mentre estudiava, fou detingut i empresonat per raons polítiques. El 1961 ingressà al PSUC, on descobrí la figura del filòsof Manuel Sacristán, i es convertí en un dels seus deixebles més destacats. El 1968 marxà a París, on es graduà en Sociologia per la Universitat de París X Nanterre. El 1972 retornà a Barcelona. Durant uns anys va estar casat amb Montserrat Roig.
Va treballar com a traductor, i paral·lelament, de forma clandestina, entre 1972 i 1975 fou cap de redacció de la revista Treball, l'òrgan de premsa del PSUC. Posteriorment, entre 1976 i 1980, va passar a dirigir la revista teòrica i cultura del partit Nous Horitzons, interessant-se per l'ecologisme, els Països Catalans o moviments com Solidarnosc. S'encarregà de l'escola de formació del partit, i abandonà el PSUC arran de la crisi que va esclatar en el seu Vè Congrés, el gener de 1981. Als anys vuitanta va continuar treballant com a traductor i, posteriorment, exercí de professor d'institut. El 1991 exposà la seva tesi de doctorat sobre la construcció de les necessitats humanes, publicada després com a llibre amb el títol de L'explosió de les necessitats (1992). Fou nomenat professor de Sociologia a la facultat d'Econòmiques de la Universitat de Barcelona.

## Referències

* 1 2 Muñoz i Lloret, Josep Maria «Joaquim Sempere. L'ambientalisme, una economia moral». L'Avenç: Revista de història i cultura, 01-03-2016, pàgs. 12-26. ISSN: 0210-0150 [Consulta: 3 juny 2022].
* 1 2 Viso, Nuria del «Entrevista a Joaquim Sempere «Tenemos que aprender a controlar nuestras expectativas a lo psíquicamente razonable y ecológicamente posible. La palabra clave es autocontención»». Rebelión, 16-12-2016 [Consulta: 3 juny 2022].
# Alexandre Megalopòlites

Alexandre Megalopòlites o Alexandre de Megalòpolis (en grec antic Ἀλέξανδρος) fou un macedoni que es va establir a Megalòpolis a Arcàdia l'any 190 aC on va al·legar que era a descendent d'Alexandre el Gran i va anomenar als seus fills Filip i Alexandre.
La seva filla Apama es va casar amb Aminandre rei d'Atamània. El seu fill gran (Filip de Megalòpolis), que vivia a la cort d'Atàmania, va participar en un complot per assolir el tron de Macedònia amb ajut selèucida, segons diuen Appià i Titus Livi.

## Referències

* ↑ Alexander a Megalopolitan a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 122