OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tallaungles

Un tallaungles és una eina similar a unes alicates de tall, que té una fulla de tall corba i que s'utilitza per tallar les ungles Sol ser metàl·lic, n'hi ha de diferents mides, i per la seva grandària, es poden distingir els tallaungles domèstics i els de viatge, més petits. També hi tallaungles per a nens decorats amb motius infantils.

## Construcció

Està format bàsicament per dues làmines unides per un extrem, les quals posseeixen sengles fulles de tall enfrontades entre si en l'extrem oposat, i un mànec col·locat de forma inversa sobre elles. En la majoria dels tallaungles també s'inclou una làmina més amb forma punxeguda i superfície de llima per poder treure la brutícia acumulada sota de les ungles així com poder-les llimar.
La mecànica del tallaungles és una combinació de dues palanques que permeten realitzar una potent pressió de tall sense esforç. La làmina principal sobre la qual es fa la pressió amb el polze, és una palanca de segon gènere que pressiona les dues fulles de tall fins a unir-les. Les fulles actuen amb gran força, i donen lloc a una combinació de palanca de tercer gènere. Les vores de tall de les fulles realitzen un moviment molt curt emprat per vèncer la resistència que ofereix l'ungla a ser tallada.
Aplicant la fórmula de la palanca amb els valors de la imatge (mantenint les inicials):
$F_{r}=F_{e}*{d_{e} \over d_{r}}$
on
F$_r$ és la força final o resistència;
d$_r$ és la distància entre força final (resistència) i el fulcre F;
F$_e$ és la força aplicada o esforç;
d$_e$ és la distància entre la força aplicada (esforç) i el fulcre F;
Resistència$_1$ = Esforç$_1$ x (8/1) ; guany de la palanca$_1$ > 1
Esforç₂ = Resistència$_1$
Resistència₂ = Esforç₂ x (6/8) = Resistència$_1$ x (3/4) ; guany de la palanca₂ < 1
Força final = Resistència₂ = Resistència$_1$ x (3/4) = (Esforç$_1$ x 8) x (3/4) = Esforç$_1$ x 6

## Referències

* ↑ tallaungles a Optimot
* ↑ «Fingernail Trimming: What We Did Before Nail Clippers». [Consulta: 9 setembre 2018].
* ↑ Fogerty, Valentine, "Improvement in finger-nail trimmers", US 161112, emesa 24 febrer 1875
* ↑ Edge, William C., "Improvement in finger-nail trimmers", US 183256, emesa 17 octubre 1876
* ↑ Hollman, John H., "Improvement in finger-nail trimmers", US 205088, emesa 17 abril 1878
* ↑ Baker, Nicholson, "Clip Art", Annals of Technology, The New Yorker, November 7, 1994, pp. 165-67 (retrieved 30 August 2010)
* ↑ «creativemechanisms.com». Arxivat de l'original el 2017-02-14. [Consulta: 20 setembre 2019].

## Vegeu també

* Palanca composta
* Manicur
* Llima d'ungles
* Pinces
* Talla-perns
# Teliòspora

Una teliòspora, de vegades anomenat teleutòspora, és l'espora de paret gruixuda de resistència en alguns fongs com els que produeixen rovells en les plantes i dels quals sorgeix els basidis. Es desenvolupen en telia (singular telium). L'hoste telial és l'hoste primari en els fongs heteroecis que fan rovells. Les teliòspores normalment són de color fosc i consten de dues cèl·lules dicariotes. Quan germinen les espores el nucli cel·lular experimenta la cariogàmia o la posterior meiosi, donant lloc a basidis de 4 cèl·lules amb basidiòspores haploides.
# The Pictorial Key to the Tarot

The Pictorial Key to the Tarot (en català, La clau pictòrica del tarot) és una guia endevinatòria del tarot (en la seva vessant cartomàntica), amb text d'A. E. Waite i il·lustracions de Pamela Colman Smith publicada conjuntament amb la baralla del tarot Rider-Waite. La versió il·lustrada (publicada el 1910 i datada el 1911) es publicà arrel de l'èxit de la baralla i el text de Waite La clau del tarot (de 1909 i sense il·lustrar).
Tant Waite com Smith eren membres de l'Orde Hermètic de l'Alba Daurada. Waite estava molt preocupat per la precisió dels símbols utilitzats per a la baralla i va investigar molt les tradicions, les interpretacions i la història que hi havia darrere de les cartes.
El llibre consta de tres parts:
* Part I, "El vel i els seus símbols", és una breu visió general dels símbols tradicionals associats a cada carta, seguida de la història del Tarot. Waite hi rebutja la creença que el tarot era d'origen egipci, per considerar-la infundada i assenyala que no hi ha proves de les cartes abans del segle XV.
* Part II, "La doctrina del vel", conté 78 làmines en blanc i negre de les il·lustracions d'Smith per a la baralla Rider-Waite i una discussió sobre els símbols únics escollits per a cada carta. Waite recorre al tarot anterior de l'ocultista francès Eliphas Levi, conservant de vegades els seus canvis de la baralla tradicional (com passa amb la carta el Carro, en la qual Waite i Levi dibuixen amb dues esfinx, en lloc de cavalls) i criticant-lo en altres ocasions (igual que amb la carta de l'Ermità, que Waite creia que Levi havia malinterpretat).
* Part III, "Els mètodes exteriors dels oracles", es refereix a qüestions d'endevinació amb les cartes, inclosa una descripció de la tirada de la Creu Celta, que el llibre va ajudar a popularitzar.

## Referències

* ↑ «The Pictorial Key to the Tarot». [Consulta: 17 febrer 2020].
* ↑ «The Key to the Tarot». [Consulta: 17 febrer 2020].
* ↑ Waite, Arthur Edward, 1857-1942.. The pictorial key to the tarot. Mineola, NY: Dover Publications, 2005. ISBN 0-486-44255-1. OCLC 57549699.

## Enllaços externs

* Text complet del llibre a Wikisource (anglès)
# The Phillips Collection

The Phillips Collection (literalment, "La col·lecció Phillips" és un museu de Washington que alberga una de les col·leccions de pintures més grans del món, reunida pel crític d'art i col·leccionista Duncan Phillips el 1921.

## Col·lecció

Hi ha obres de molts pintors que van des del Renaixement fins a l'Art contemporani, inclosos El Greco, Eugène Delacroix, Alexandre-Gabriel Decamps, Jean-Baptiste Camille Corot, Honoré Daumier, Gustave Courbet, Claude Monet, Paul Cézanne, Edgar Degas, Pierre-Auguste Renoir (El dinar dels remers), Alfred Sisley, Vincent van Gogh (Les Paveurs, Casa a Auvers), Pierre Bonnard, Georges Rouault, Mark Rothko, Nicolas de Staël, Henri Matisse, Pablo Picasso, Georges Braque, Paul Klee, Pierre Soulages, Léon Zack, Arthur Dove, Winslow Homer, James McNeill Whistler, Jacob Lawrence, Augustus Vincent Tack, Georgia O'Keeffe, Karel Appel, Joan Miro i Berenice Abbott.

## Braque, l'emblema del museu

Duncan Phillips, era un admirador de Georges Braque i en particular del quadre L'Oiseau (oli sobre tela, 1956, 45,72 × 49,53 cm), que va acabar comprant poc abans de morir el 1966. The Bird és ara l'emblema i el logotip de la col·lecció Phillips.
Quan aquest quadre es va exposar el 1956 a la Fundació Maeght, Duncan Phillips no tenia els mitjans per adquirir-lo. Va demanar permís a Braque per reproduir L'Oiseau en baix relleu a partir d'un dels ocells del pintor. Executada en granit marró per Pierre Bourdelle, fill d'Antoine Bourdelle, l'obra va trobar el seu lloc el 1960 per sobre de la porta d'un nou annex.

## Directors

* Duncan Phillips (1921–1966), fundador
* Marjorie Acker (1966–1972), artista i parella de Duncan Phillips
* Laughlin Phillips (1972–1992), fill de Duncan i Marjorie Phillips
* Charles Moffett (1992–1998)
* Jay Gates (1998–2008)
* Dorothy M. Kosinski (2008–avui)

## Referències

* ↑ «Bird» (en anglès). [Consulta: 26 octubre 2022].
* ↑ Alex Danchev. Georges Braque, le défi silencieux (en francès). Éditions Hazan, 2013, p. 236. Danchev. ISBN 978-2-7541-0701-3.
* ↑ Alex Danchev. Georges Braque, le défi silencieux (en francès). Éditions Hazan, 2013, p. 237. Danchev. ISBN 978-2-7541-0701-3.
* ↑ Jacqueline Trescott, The Washington Post, Phillips Collection Taps Dallas Curator To Succeed Director Retrieved January 4, 2011
# The Phoenix

The Phoenix és una revista de còmics setmanal britànica que consisteix en una antologia de còmics per a xiquets (sense distinció de sexe) en sèrie publicada des de 2012 per l'editorial David Fickling Books de l'editor David Fickling. Es caracteritza per no tindre publicitat o elements complementaris com joguets. Es ven per subscripció, sent distribuïda per Waitrose. La seua precedent és DFC, la qual fou publicada per la mateixa editorial i tancà pels efectes de la crisi econòmica.
El primer volum fou publicat el 7 de gener de 2012.
El 2014 arribà a més de 100 volums publicats.

## Sèries publicades o sent publicades

* Corpse Talk d'Adam Murphy
* The Lost Boy de Kate Brown
* Tamsin and the Deep
* Dangerous Adventures of Van Deogan de Lorenzo Etherington

## Referències

* 1 2 3 4 Cocozza, Paula «The Phoenix: the best kids' comic in ages». The Guardian, 20-07-2017 [Consulta: 31 juliol 2014].
* 1 2 3 «The Phoenix comic rises from recession flames». BBC News, 26-12-2011 [Consulta: 31 juliol 2017].
* 1 2 3 Horn, Caroline «Phoenix comic to launch with Waitrose». The Bookseller, 16-12-2011 [Consulta: 31 juliol 2017].
# Teucre

* Per a altres significats, vegeu «Teucre (desambiguació)».
Segons la mitologia grega, el Rei Teucer o Rei Teucre (en grec antic Τεύκρος), fou el fill del déu fluvial Escamandre i la nimfa Idea.
Altres tradicions fan de Teucre un estranger emigrat a la Tròade. Es deia que hi havia arribat procedent de Creta, més concretament, del mont Ida, juntament amb el seu pare Escamandre. Quan van salpar, un oracle els va dir que s'establissin en un indret on fossin atacats pels "fills de la terra". Una nit, quan acampaven a la Tròade, les seves armes, els seus escuts i les cordes dels seus arcs van ser rosegats pels ratolins. Van entendre que allò era el que els ordenava l'oracle i van construir un temple en honor d'Apol·lo Esminteu (Apol·lo dels ratolins), i van fundar una ciutat.
Altres versions diuen que en morir el seu pare, fou nomenat cabdill dels colons de Creta emigrats a les costes de Frígia, anomenats des de llavors Teucris així com la regió va prendre el nom de Tèucria en honor seu.
Teucre és l'avantpassat de la família reial de Troia. La seva filla Batia, es casà amb Dàrdan, fill del déu Zeus i la nimfa plèiade Electra, a qui Teucre havia acollit. Dàrdan va fundar la ciutat de Dardània i en va ser el primer rei. La seva filla i Dàrdan van tenir, entre altres fills a Erictoni, el pare de Tros.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 522. ISBN 9788496061972.
# Tiburcio Arraztoa Urrutia

Tiburcio Arraztoa Urrutia (Irurita, 1952) és un professor navarrès conegut per la seva feina al joc de pilota de laxo. És un dels principals impulsors de la recuperació d'aquest joc lax que es juga a les regions de Malerreka i Baztan. Originari d'Iruri, va ser professor a Sant Sebastià durant 38 anys. Ara està jubilat. En la seva època va ser fabricant de guants (va guanyar dos trofeus amb Doneztebe) i el 1980 un dels fundadors de l'Associació Laxoa. També ha escrit diversos llibres sobre laxitud i el 2015 també va rebre la Medalla al Mèrit Esportiu de Navarra.
El motiu sempre ha estat relacionat amb el joc de la pilota: jugadors, professors, organitzadors, membres de la direcció d'associacions, escriptors de divulgació ... Ha estat membre de la direcció d'aquestes associacions. Fundat el 1980, és membre fundador de l'Associació Laxoa, on n'és president durant anys. Cada any organitzen un torneig de laxo. La Junta de Pilota també va ser membre de la direcció de l'associació com a representant de Navarra.

## Premis

* 2002: Premi del Congrés de Pilota Nord (Hasparne)
* 2014: Premi Pilot Assembly (Barcelona)
* 2015: Medalla al Mèrit Esportiu del Govern de Navarra.
* 2017: Un altre llançament de coets a Sant Sebastià. Elegit en la votació popular, Laxoa va disparar el primer coet en nom de l'associació.

## Llibres

Ha escrit els següents llibres sobre laxitud:
* Arraztoa, Tiburcio, (2004), Guante-Laxoa: la modalitat més antiga de la pilota basca, T. Arraztoa, ISBN 8460916391
* Arraztoa, Tiburcio, (2010), Laxoa la pilota a la plaça, Cénlit, ISBN 9788496634602
* Arraztoa, Tiburcio, (2014), Entre Déu i la pilota. ISBN 978-84-15756-52-1
* Arraztoa, Tiburcio, (2017), Doneztebe Pelotari. ISBN 978-84-16791-45-3
# The Duke Steps Out

The Duke Steps Out és una pel·lícula muda amb complement sonor de música i efectes realitzada als Estats Units pel director James Cruze i estrenada el 16 de març de 1929. La pel·lícula narra la història d'un boxejador i milionari que per conquerir la noia de la que s'ha enamorat s'apunta a la universitat. En el seu moment es va rumorejar que estava basada en la vida del boxejador Gene Tunney. És protagonitzada per William Haines i Joan Crawford, que començava la seva relació amb Douglas Fairbanks Jr. el qual, en un moment de la pel·lícula en que Crawford balla en mig d'estudiants, apareix com a extra. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

Duke és un jove ric que es dedica a la boxa professional arriba a ser l'aspirant al campionat. Anant a un combat important, en el tren entre un grup d'universitaris, coneix Susie, una jove de la qual s'enamora i per la qual pretén abandonar-ho tot. Per estar a la vora seu Duke es matricula d'incògnit a la universitat fent tornar bojos el seu entrenador i el seu xofer quan es salta la majoria de les normes de l'entrenament. Susie en principi el rebutja però ell continua anant rere seu de manera impertinent i pintoresca. Els seus companys a la facultat es meravellen que tingui un xofer i que la seva mansió estigui plena de criats. Susie, que finalment se n'ha enamorat, és enganyada per l'entrenador que li fa creure que Duke està enamorat d'una actriu. Finalment, un dia, els amics de Susie sintonitzen la retransmissió del campionat de boxa a San Francisco, i ella s'assabenta que Duke hi lluita i aquest acaba guanyant. Al final del combat es descobreix tota la veritat i que ell no està compromès amb cap altra noia.

## Repartiment

* William Haines: Duke
* Joan Crawford: Susie
* Karl Dane: Barney, el xofer de Duke
* Tenen Holtz: Jake, el mànager entrenador de Duke
* Edward J. Nugent: Tommy Wells
* Jack Roper: Poison Kerrigan
* Delmer Daves: Bossy Edwards
* Luke Cosgrave: Professor Widdicomb
* Herbert Prior: M. Corbin

## Referències

* ↑ «El nuevo campeón (The Duke Steps Out) MGM». Cine Mundial, 01-07-1929, pàg. 692.
* ↑ «Quick Reference Picture Chart». Exhibitors Herald World vol 97, num 7, 19-05-1929, pàg. 52.
* ↑ Ballarine, Evelyn «Looking them over. A close-up of comming films.». Screenland, 01-04-1929, pàg. 6.
* ↑ «Hot from Hollywood!». Screenland, 01-04-1929, pàg. 78.
* ↑ «Arne Andersen's Lost Film Files; Metro/MGM» (en anglès). [Consulta: 15 maig 2016].
# Terç de Barcelona

«Terç de Barcelona» té aquests significats:
* Terç de Barcelona de Francesc Granollachs i de Millàs
* Terç de Barcelona d'Isidre Gorchs
* Terç de Barcelona de Josep Margarola
* Terç de Barcelona de Josep Galcerán i de Pinós
* Terç de Barcelona de Francesc Sabastida
# Termoregulació

La termoregulació és la capacitat d'un organisme de mantenir la seva temperatura corporal dins uns límits, fins i tot quan la temperatura ambiental és molt diferent. Aquest procés és un aspecte de l'homeòstasi: un estat dinàmic d'estabilitat entre l'ambient intern d'un animal i el seu ambient extern (l'estudi d'aquests processos en zoologia ha rebut el nom d'ecofisiologia o ecologia fisiològica). Si el cos és incapaç de mantenir una temperatura normal i aquesta s'incrementa, es dona una condició coneguda com a xoc de calor. La condició oposada, quan la temperatura del cos decreix per sota d'uns nivells normals és la hipotèrmia.
Les característiques afectives i sensorials de la termoregulació, detectades gràcies a la interocepció, poden motivar determinades respostes comportamentals depenent de l'estat del cos.

## Referències

* ↑ (Bud) Craig, A. D. «How do you feel — now? The anterior insula and human awareness» (en anglès). Nature Reviews Neuroscience, 10, 1, 01-01-2009, pàg. 59–70. DOI: 10.1038/nrn2555. ISSN: 1471-0048.
# Thymus herba-barona

Thymus herba-barona és una espècie de farigola nativa de Còrsega, Sardenya, i Mallorca. Té una aroma similar a Carum carvi al qual por substituir en algunes receptes.
És una planta reptant de base llenyosa i perenne que fa de 10 a 25 cm d'alt. Fulles lanceolades de 4 a 10 mm de llargada, piloses. Flors rosades, floreix a finals de primavera i a l'estiu.
Hi ha dues subespècies:
* Thymus herba-barona subsp. herba-barona. Còrsega, Sardenya
* Thymus herba-barona'' subsp. ''bivalens''. Mallorca

## Referències

* ↑ «Thymus herba-barona». Missouri Botanical Garden. [Consulta: 10 desembre 2013].
* Flora Europaea: Thymus herba-barona
* Demography, population structure and dynamics of Thymus herba-barona subsp. bivalens (Lamiaceae) Arxivat 2006-03-09 a Wayback Machine. (pdf file)
# Thymus herba-barona subsp. bivalens

La farigola d'Alfàbia o Thymus herba-barona subsp. bivalens és una planta de la família Lamiaceae endèmica de la Serra d'Alfàbia a l'illa de Mallorca.
Aquesta planta és un camèfit ramificat, amb molta facilitat per reproduir-se vegetativament però amb reproducció sexual poc efectiva en la població natural. La seva floració té una durada aproximada d'un mes, tot i que darrerament, degut a canvis del microclima on es troba la població, aquesta s'ha allargat i escalonat en el temps. És un tàxon ginodioic, és a dir, les plantes són hermafrodites, però algunes tenen els estams de les flors atrofiats, de manera que es comporten com a femelles. Presenta pol·linització entomòfila. La dispersió de les llavors en la població natural és barocora, per gravetat.
Fou descoberta el 1990 i es cregué que era el mateix tàxon ja descrit l'any 1807 a partir d'exemplars de Còrsega i també present a Sardenya. Però l'any 1998, es considerà que les diferències en alguns aspectes morfològics i cromosòmics eren prou importants perquè la població de Mallorca fos considerada una subespècie nova, endèmica de Mallorca. Habita unes clarianes de matolls de la serra d'Alfàbia juntament amb altres espècies com Micromeria filiformis, Rosmarinus officinalis, Teucrium marum subsp. occidentale, Hypericum balearicum, Erica multiflora, Thymelaea velutina, Ampelodesmos mauritanica i altres. Ocupa un espai de no més de 1000 m2, i compta amb uns 150 individus. Es veu sotmesa a la competència per l'espai i per la llum amb altres espècies com el càrritx (A. mauritanica).

## Referències

* 1 2 Vicens, M.M. «Thymus herba-barona subsp. bivalens». A: BioAtles. Conselleria de Medi Ambient del Govern de les Illes Balears, 2007.
# Segontiacs

Els segontiacs (llatí: Segontiaci) foren un poble celta del sud de Britànnia, que ocupava potser la regió del modern Hampshire, tot i que la seva localització és controvertida.

## Enllaços externs

* Segontiaci Arxivat 2006-05-19 a Wayback Machine. i Segontium Arxivat 2006-05-19 a Wayback Machine. a Roman-Britain.org (anglès)
# Aldridge (Alabama)

Aldridge és una àrea no incorporada del comtat de Walker a l'estat d'Alabama (Estats Units).
La comunitat té el nom de la família local Aldridge. Una variant del nom és "Stith".

## Demografia

D'acord amb la informació des de 1850a 2010 d'Alabama, mai no s'ha reportat un informe de població separat en el cens americas.

## Referències

* 1 2 112977 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Aldridge (en anglès)
* ↑ Foscue, Virginia O. Place Names in Alabama. University of Alabama Press, 1989, p. 7. ISBN 978-0-8173-0410-2.
* ↑ http://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/1850c-11.pdf, 1850 Census (places)
* ↑ http://www.census.gov/prod/cen2010/cph-1-2.pdf, 2010 AL Census
* ↑ http://www.census.gov/prod/www/decennial.html
# Consell de la Generalitat Valenciana a la I Legislatura

El Consell de la Generalitat Valenciana en el període 1983-1987, correspon a la I legislatura del període democràtic. És el primer govern després de les eleccions de 1983, si bé va estar precedit pel govern de la Generalitat provisional, conegut també com a Consell del País Valencià que, presidit per Josep Lluís Albiñana, va preparar les primeres eleccions a les Corts Valencianes (1983).

## Estructura del Consell

| Conselleries | Titulars | Titulars |
| Conselleries | 28 de juny de 1983 | 24 de juliol 1985 |
| Vicepresident | Felipe Guardiola Sellés (PSPV-PSOE) | Felipe Guardiola Sellés (PSPV-PSOE) |
| Presidència | Rafael Blasco Castany (PSPV-PSOE) | Dissolta |
| Economia i Hisenda | Antonio Birlanga Casanova (PSPV-PSOE) | Antonio Birlanga Casanova (PSPV-PSOE) |
| Governació | Felipe Guardiola Sellés (PSPV-PSOE) | Dissolta |
| Administració Pública | No existeix | Vicent Soler i Marco (PSPV-PSOE) |
| Obres Públiques, Urbanisme i Transports | Vicente Llombart Rosa (PSPV-PSOE) | Rafael Blasco Castany (PSPV-PSOE) |
| Cultura, Educació i Ciència | Ciprià Ciscar i Casaban (PSPV-PSOE) | Ciprià Ciscar i Casaban (PSPV-PSOE) |
| Sanitat, Treball i Seguretat Social | Miguel Ángel Millana Sansaturio (PSPV-PSOE) | Dissolta |
| Sanitat i Consum | No existeix | Joaquín Colomer Sala (PSPV-PSOE) |
| Treball i Seguretat Social | No existeix | Miguel Doménech Pastor (PSPV-PSOE) |
| Indústria, Comerç i Turisme | Segundo Bru Parra (PSPV-PSOE) | Segundo Bru Parra (PSPV-PSOE) |
| Agricultura, Pesca i Alimentació | Luis Font de Mora Montesinos (PSPV-PSOE) | Luis Font de Mora Montesinos (PSPV-PSOE) |

## Vegeu també

* Eleccions a les Corts Valencianes de 1983
# György Károly

György Károly (Károly György, Budapest, 31 d'agost de 1953 – Szigetszentmiklós, 26 d'octubre de 2018) va ser un poeta i escriptor hongarès.
Károly va néixer com a fill únic del György Károly sènior (1924–2003) i de la Ilona Szabó (1928–2014). El seu pare era un carnisser i la seva mare era una sastre. Va passar la seva vida primerenca en Szigetszentmiklós on va acabar els seus anys d'escola primària. Va acabar l'escola secundària a Budapest i en aquesta mateixa ciutat els seus estudis de geólogico.
Ell es va començar a escriure en la dècada de 1970. Els seus primers poemes comencen a publicar-se en Élet és Irodalom (“Vida i literatura”). Va ser poètic silenciós en els anys vuitanta. En els anys noranta Károly va començar a escriure de nou.

## Bibliografia
### Llibres

* Károly György: Folyamatos május (Poemes, edició privada, Budapest 1999)
* Károly György – Péter Péter: Dunakanyaró (Poemes, edició privada, Vác 2005)

### Antologies

* Téli tárlat ’98 (Madách Imre Művelődési Központ, Vác 1998, 96 pàgines)
* Gondolattánc (Svájci-Magyar Kiadói Kft., Budapest 2000, 270 pàgines) ISBN 963-9032-96-4
* Szótól szóig (Alterra Svájci-Magyar Kiadó Kft., Budapest 2002, 340 pàgines) ISBN 963-9324-26-4
* A Dunakanyar költészete 2005 (Kucsák Könyvkötészet és Nyomda, Vác 2005, 199 pàgines) ISBN 963-218-048-8
* Ezer magyar haiku (Napkút Kiadó, Budapest 2010, 332 pàgines) ISBN 978-963-263-129-5

### Revistes literàries

* A Céh
* Árgus
* Bárka
* Béta magazin (β)
* C.E.T – Central European Time
* Duna-part
* Élet és Irodalom
* Havi Magyar fórum
* Hírnök
* Holmi
* Igazunk
* Madách Rádió
* Magyar Élet (Nova Zelanda)
* Magyar Demokrata
* Magyar Fórum
* Magyar Napló
* Magyar Világ
* Mozgó Világ
* Műhely
* Napút
* Pannon Tükör
* Parnasszus
* Petőfi Rádió
* Új Pest megyei Hírlap
* Somogy
* Törökfürdő
* Új Hagyomány
* Váci Napló
* Váci Polgár

## Vida personal

Károly va estar casat amb Annamária Szklenkay (nascut 1958), amb qui va tenir cinc fills. Van viure en Vác per a vint anys, i en Pilis per a tres anys abans d'emotius a Szigetszentmiklós. Károly va morir d'un tumor de cervell el 26 d'octubre de 2018.

## Referències

* ↑ Anunci de mort en lloc web oficial

## Enllaços externs (textos hongaresos)

* Lloc web oficial de György Károly
* Terebess on-line
* Poemes assortits en Wikisource
* Col·lecció de sonets en Wikisource (corona de sonets)