OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dashur

Dashur (àrab: دهشور, Dahxūr) és un llogaret d'Egipte format per Dashur i Minsat Dashur, a la rodalia dels quals hi ha construït un conjunt de piràmides. Està a uns 9 km al sud de Saqqara, a 40 km al sud del Caire, a la província de Gizeh, a l'esquerra del Nil. El seu nom egipci fou Uenet Snefru i el seu nom actual sembla que deriva del copte Tahsur o del grec Takkuris. El conjunt de piràmides ocupa una superfície d'uns 3 km².

## Piràmides

Es tracta de la piràmide roja i la piràmide encorbada, construïdes durant el regnat del faraó Snefru; la piràmide d'Amenemhat II, i la piràmide de Senusret III. També hi ha les ruïnes de la piràmide que va construir Amenemhet III (coneguda ocasionalment com a piràmide negra), que després del fracàs va fer construir el seu complex funerari a Hawara.
De vegades, la piràmide roja de Snefru, la més cèlebre de tot el conjunt, és coneguda simplement com la piràmide de Dashur.
Les piràmides de Dashur han estat catalogades per la UNESCO dins la llista del Patrimoni de la Humanitat.

## Tombes

S'han trobat diverses tombes reials, de reines, incloent-hi moltes joies. En una galeria d'una tomba del conjunt anomenat piràmide de Senuret III (o Sesostris III), es van trobar dos tresors de filles del faraó. A la vora de la piràmide negra, es va trobar una tomba intacta del faraó Hor, de la dinastia XIII, i de la princesa Nubhetepti-khered, possiblement la seva filla. Hi ha necròpolis d'oficials de l'antic regne a la zona de les piràmides. Durant la dinastia XII fou necròpolis reial.

## Referències

* Dahshur - Pyramid Breeding Ground.
* Dahshur

## Enllaços externs

* Fotos rares de l'interior de la piràmide encorbada Arxivat 2007-12-17 a Wayback Machine..
# Terranatos dolichopterus

Terranatos dolichopterus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Weitzman, S. H. & J. P. Wourms. 1967. South American cyprinodont fishes allied to Cynolebias with the description of a new species of Austrofundulus from Venezuela. Copeia 1967 (no. 1): 89-100.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Terranatos dolichopterus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Terramagnino da Pisa

Terramagnino da Pisa (segona meitat del s. XIII) fou un poeta en italià i autor d'un tractat de poètica trobadoresca en versos occitans. No es té notícia, per bé que és molt probable, que hagi compost poesia en occità, de manera que, estrictament parlant, no se'l pot considerar un trobador.
Terramagnino da Pisa apareix com a autor de la Doctrina d'acort, un tractat de poètica trobadoresca en vers i en occità, que prové de les Razos de trobar de Ramon Vidal de Besalú. Bertoni situa aquest text, per la cita que fa d'Ugolino di Gallura, jutge de Gallura, en els darrers vint anys del segle xiii; i suposa, a més, una estada de l'autor, originari de Pisa, a Sardenya on fins i tot podria haver escrit la seva obra. L'obra es conserva en un manuscrit amb nombrosos errors de còpia. Sembla ser autor també d'un sonet, de sentit obscur, en italià: Poi dal mastro Guitton latte tenete. Tot i que Terramagnino no és el nom de fonts, el nom de Girolamo, que se li ha atribuït, sembla fruit d'un error d'interpretació en l'edició d'aquest sonet.

## Referències

* ↑ I trovatori d'Italia, p. 120-121
* ↑ Bertoni, I trovatori d'Italia, p. 121, nota 4

## Bibliografia

* Giulio Bertoni, I trovatori d'Italia: Biografie, testi, tradizioni, note. Roma: Società Multigrafica Editrice Somu, 1967 [1915], p. 120-122
* J. H. Marshall (editor), The Razos de trobar of Raimon Vidal and associated texts : Raimon Vidal, Razos de trobar. Terramagnino da Pisa, Doctrina d'Acort. Jofre de Foixà, Regles de trobar. Doctrina de compondre dictats. Two anonymous treatises from ms. Ripoll 129, Londres: Oxford University Press, 1972

## Enllaços externs

* El llistat de peces trobadoresques citades en la Doctrina d'acort es troba aquí
* http://www.treccani.it/enciclopedia/terramagnino-da-pisa_(Enciclopedia-Italiana)/
* http://www.treccani.it/enciclopedia/terramagnino-da-pisa_(Enciclopedia_Dantesca)/
# Damián Manusovich

Damián Manusovich (Buenos Aires, 30 d'abril de 1973) és un exfutbolista argentí, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Comença a destacar a l'equip de l'Atlanta. El 1991 fitxa per Vélez Sarsfield, però no acaba de reeixir, així com tampoc l'any següent al Colón de Santa Fe. Entre 1993 i 1999 milita al San Lorenzo de Almagro. Inicia de suplent, però assoliria la titularitat posteriorment. Amb San Lorenzo hi guanya el Clausura de 1995.
L'estiu de 1999 recala al CD Numancia, recén pujat a la primera divisió espanyola. No té cap minut al quadre castellà, i al mercat d'hivern recala a l'Elx CF, de Segona Divisió, amb qui disputa 11 partits. L'any següent és titular amb els il·licitans, condició que perd a la campanya 01/02, en la qual només juga quatre partits abans de retirar-se.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Tetraleurodes psidii

Tetraleurodes psidii és un hemípter del gènere Tetraleurodes de la família dels Aleiròdids.
L'espècie va ser descrita científicament per primera vegada per David el 1993.

## Referències

* ↑ Jon H. Martin & Laurence A. Mound (2007) "An annotated check list of the world’s whiteflies (Insecta: Hemiptera: Aleyrodidae)" Zootaxa 1492: 1-84 Link
# Tetraleurodes submarginata

Tetraleurodes submarginata és un hemípter del gènere Tetraleurodes de la família dels Aleiròdids.
L'espècie va ser descrita científicament per primera vegada per Dumbleton el 1961.

## Referències

* ↑ Jon H. Martin & Laurence A. Mound (2007) "An annotated check list of the world’s whiteflies (Insecta: Hemiptera: Aleyrodidae)" Zootaxa 1492: 1-84 Link
# Fluel·lita

La fluel·lita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en al·lusió a la composició, del francès fluate alumine.

## Característiques

La fluel·lita és un fosfat de fórmula química Al₂(PO₄)F₂(OH)·7H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fluel·lita pertany a «08.DE: fosfats, amb cations només de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ = 3:1» juntament amb els següents minerals: senegalita, aldermanita, bulachita, zapatalita, ceruleïta, juanitaïta i iangreyita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Stenna Gwy, situada a Foxhole, dins St. Stephen-in-Brannel (Cornualla, Anglaterra). Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta a excepció de l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Fluellite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 agost 2021].
# Terre Haute

Terre Haute és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 60.614 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Terre Haute tenia 60.614 habitants, 30.870 habitatges, i 20.035 famílies. La densitat de població era de 736,8 habitants/km².
Dels 30.870 habitatges en un 27,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39% hi vivien parelles casades, en un 14% dones solteres, i en un 43% no eren unitats familiars. En el 34,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,3% tenia menys de 18 anys, un 18,7% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 18,5% de 45 a 60 i un 14,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.018$ i la renda mediana per família de 37.618$. Els homes tenien una renda mediana de 29.375$ mentre que les dones 21.374$. La renda per capita de la població era de 15.728$. Entorn del 14,8% de les famílies i el 19,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Fills il·lustres

* Theodore Dreiser (1871 - 1945), periodista i escriptor.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Terre Haute». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Terre Haute». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Terrence Bieshaar

Terrence Christoffel Bieshaar (Haarlem, Països Baixos, 28 de juliol de 1997) és un jugador de bàsquet neerlandès. Amb una alçada de 208 cm, la seva posició en la pista és la de pivot.

## Carrera esportiva

Bieshaar es va traslladar a Catalunya l'any 2006 quan tenia nou anys per decisió familiar. Volia seguir els passos del seu avi i el seu pare (que van jugar a l'Ajax de futbol) i va començar a jugar a futbol al Sant Pere de Ribes, però amb 11 anys un problema amb un àrbitre va derivar en una sanció que el va apartar dels camps durant un extens període. I aquesta situació el va portar a provar altres esports. Terrence va provar fortuna amb el bàsquet i no va trigar a destacar en categories de mini-bàsquet per la seva altura, fitxant amb 12 anys pel FC Barcelona. Va estar dos anys al Barça però per al pas a categoria cadet va decidir canviar d'aires i fitxar pel FIATC Badalona l'any 2010.
Més tard, va estar quatre anys al planter de la Penya i el 2014 va aconseguir un meritori segon lloc en el Campionat d'Espanya Júnior celebrat al municipi madrileny de Torrejón de Ardoz. Va estar una temporada cedit al Club Arenys Bàsquet de la lliga EBA, on va realitzar uns prometedors mitjanes de 13,6 punts, 9 rebots i 15,8 de valoració. L'any 2016, és cedit al CB Prat on alterna la Lliga LEB Or amb el primer equip ACB del Club Joventut de Badalona. La temporada 2017-18 va ser cedit al equip logronyès CB Clavijo, on tornaria la temporada 2019-20 a LEB Plata després d'un any (temporada 2018-19) al Prat amb minuts novament al primer equip de la Penya.

### Selecció holandesa

Amb la selecció sub16 del seu país, Bieshaar va disputar l'europeu de l'any 2013 a Sarajevo. Amb la selecció sub18 va disputar l'europeu del 2015 a Àustria, i amb la sub20 els campionats europeus dels anys 2016 i 2017, a Grècia i Romania respectivament.

## Referències

* 1 2 «El holandés de la Penya que destaca en EBA: una sanción le apartó del fútbol. Conócele». KIA en zona, 29-10-2015 [Consulta: 14 maig 2017].
* ↑ «El CB Prat incorpora a Sergi Costa, Xabi Lopez-Arostegui y Terrence Bieshaar». Federación Española de Baloncesto, 28-07-2016 [Consulta: 14 maig 2017].
* ↑ «Terrence Bieshaar llega al Clavijo cedido por el Joventut». FEB, 16-08-2017 [Consulta: 16 agost 2017].
* ↑ «El pivot holandès Terrence Bieshaar retorna a la disciplina potablava». CB Prat, 05-08-2018 [Consulta: 5 agost 2018]. Arxivat 6 October 2018$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-10-06. [Consulta: 5 agost 2018].
* ↑ «Terrence Bieshaar regresa al Clavijo» (en castellà). La Rioja, 19-07-2019 [Consulta: 19 juliol 2019].
* ↑ Terrence Bieshaar jugador a l'ACB
# Terregada

* No s'ha de confondre amb Terragada.
La terregada és un plat de caràcter rústic típic de la cuina de Terrassa de principis del segle xx, consisteix en sang i freixures o menuts (normalment consisteix en pulmons – també anomenats perdiu -, cor i fetge) guisades amb una mica picantó. El plat deu el seu nom a la semblança que tenia degut al seu color amb la terragada de carbó, molt utilitzada per encendre els brasers en aquells temps. La tradició d'elaborar-lo s'ha perdut, per`coneix un rebrot

## Elaboració

Es fregeix en una paella amb oli calent la sang i les freixures i se li afegeix oli, ceba i tomàquet. Quan tot està cuit se li afegeix una picada d'ametlles i es deixa coure uns minuts. Se serveix amb allioli al damunt de manera opcional.

## Botifarra terregada

El 2010, el xef egarenc Artur Martínez i el mestre xarcuter Xavier Casanovas han presentat un nou tipus de botifarra elaborada a base de menuts del porc, cebes, alls, ametlles i vi ranci, inspirada en el tradicional plat de la cuina egarenca.

## Referències

* 1 2 «La Terregada, un plat terrassenc». Records de Terrassa, 15-04-2010. [Consulta: 1r setembre 2019].
* ↑ AA.VV.. «Terregada». A: Corpus de la Cuina Catalana. Barcelona: Institut Català de la Cuina, 2006, p. 408. ISBN 978-84-664-0772-4.
* ↑ «La botifarra Terregada recupera un plat tradicional de fa un segle». Cana Terrassa, 21-04-2010. Arxivat de l'original el 2019-09-01. [Consulta: 1r setembre 2019].
* ↑ «Botifarra de Terrassa». Receptes. Cuina, 21-04-2010.
* ↑ «Botifarra terregada» (en castellà), 30-04-2010.

## Enllaços externs

* Recepta: «Terregada». Gastroteca - Generalitat de Catalunya.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Francesc Balaguer i Primo

Francesc Balaguer i Primo (Carlet, la Ribera Alta, 12 de juny de 1841 - Madrid, 30 de novembre de 1880) va ser un enginyer industrial, periodista i polític valencià.
Estudià a l'Escola Superior d'Enginyers Industrials de Madrid, i s'especialitzà en química i en mecànica. El curs 1863-64 era ajudant interí del Real Instituto Industrial de Madrid. Col·laborador assidu de diverses publicacions tècniques, és autor de nombroses monografies, bona part de les quals recollides en Las industrias agrícolas, on tracta, en un estil planer i amb abundants il·lustracions, de l'aprofitament industrial d'una gran varietat de cultius.
Defensà en articles de premsa el seu ideari liberal progressista, i afiliat al partit de Sagasta, fou governador civil de Santander i de Càceres. El 1868 fou investit cavaller de l'orde de Carles III.

## Obres

* Almidones, féculas y sus derivados (1918)
* Cría del gusano del moral y otros gusanos productores de seda. Hilado y estudio de la misma (1878)
* Conservas alimenticias. Preparación de las carnes, pescado, leche, manteca, frutos, hortalizas y legumbres
* Cría de los peces (de agua dulce y salada), de los moluscos y crustáceos (1878)
* Industria corchera: estracción y preparación del corcho y aplicación á la industria taponera (1879)
* Fabricación de jabones de todas clases (1873)
* Fabricación de las esencias
* Inconvenientes que presenta el empleo agrícola de los abonos químicos (1869)
* Fabricación, clarificación, refino, conservación y envase del aceite de oliva, cacahuete, linaza y demás semillas oleaginosas (1871)
* Manual práctico de análisis de los vinos (1873)
* Riegos por medio de norias, bombas y otras máquinas (1873)
* Estudio y aplicaciones de las materias textiles vegetales (1877)
* Las industrias agrícolas. Tratado de las que se explotan en España y de todas aquellas que pueden ser ventajosamente explotadas, 2 toms: I i II (1877)
* Cultivo y beneficio del tabaco: fabricación de cigarros puros, cigarrillos, rapé, picadura, etc. (1879)
* Cultivo de la caña de azúcar y demás plantas sacarinas: fabricación y refinación de los azúcares (1883)
* Materias tintóreas (1879)
* Manual de industrias químicas inorgánicas, 2 toms (1879)

## Referències

* ↑ AADD. Gran Enciclopedia de la Región Valenciana. tom 2, 1972, pàg. 55. ISBN 8430058265.
* ↑ Memoria acerca del estado de la enseñanza en la Unversidad Central y en los establecimientos de su distrito…. Madrid: Universidad Central, 1865, pàg. 26.
* ↑ Martínez González, Luis E. «Botánica y botánicos en José Martí; apuntes sobre la cultura científica del Apóstol de la independencia de Cuba (II parte: 1883-1895)» ( PDF). Monteverdia, gener-juny 2012, pàg. 44. ISSN: 20772890.
* ↑ Portela García, Basilio. La industria azucarera en España en el siglo XIX. Estudio del caso de la colonia Santa Isabel de Córdoba. Còrdova: Universitat de Còrdova, març 2007, p. 24-26.
* ↑ de Cárdenas Piera, Emilio. Propuestas, solicitudes y decretos de la real y muy distinguida orden de Carlos III. vol. 2. Eds. Hidalguía, 1991. ISBN 9788487204371.
# Dappula II

Dappula III (Uda) fou rei d'Anuradhapura (Sri Lanka) resident en la major part del regnat a Polonnaruwa, del 807 al 812. Era fill i successor de Mahinda II.
A l'inici del seu regnat els caps del nord-est de l'illa es van revoltar i va enviar el seu fill i al comandant en cap de l'exèrcit contra els rebels mentre ell va romandre a Mineriya on es trobava casualment a l'inici de la revolta; el seu fill i el comandant en cap es va unir als rebels; llavors va agafar en persona el comandament del principal cos del seu exèrcit i va marxar contra els rebels i traïdors i els va derrotar a Duralissa; el seu fill, el comandant en cap i altres caps rebels van morir a la lluita. Llavors el rei va tornar a Polonnaruwa, on va residir la resta del seu regnat
Durant aquest temps Mahinda, Datasiva, fill d'un dels caps de Ruhunu, va anar a la cort del rei demanant el seu ajut contra el seu pare. El rei el va acollir molt be i buscant un aliat a Ruhunu, li va donar a la seva filla Deva en matrimoni; també li va donar diners i soldats per ajudar-lo a prendre el poder; mercès a aquesta ajuda Datasiva va derrotar el seu pare que es va haver de refugiar a l'Índia.
En el seu regnar es van construir dos grans hospitals, un a Polonnaruwa i un altre a Pandaviya. Hospitals per coixos es van construir en diverses parts del país. Nombrosos vihares foren construïdes o reparades i dotades pel rei i la seva reina Sena.
El Mahavansa el descriu com un rei molt il·lustrat; va imposar predicar les doctrines a les tres cases principals dels monjos i va obligar els monjos a acceptar el seu oferiment de bols d'almoines forjats en ferro, no oblidant res en el camp de la caritat; a les dones pobres de bona reputació els va donar joies i a les que ho necessitaven els donava menjar principalment a la nit; també va disposar camps pels ramats, menjar per pollastres, gallines i ocells i arròs fregit barrejat amb sucre i mel pels nens.
El rei va fer compilar en llibres tots els judicis importants celebrats a palau per assegurar que les sentencies no foren pervertides per corruptes.
Va morir després de cinc anys de regnat. El va succeir el seu fill Mahinda III (Dhammika Silamegha).

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# The Westland Case

The Westland Case és una pel·lícula de misteri estatunidenca de 1937 dirigida per Christy Cabanne i protagonitzada per Preston Foster, Frank Jenks i Carol Hughes. Es va estrenar el 31 d'octubre de 1937.

## Argument

L'advocat defensor Charlie Frazee rep una nota anònima que insinua que el condemnat a mort Robert Westland podria ser innocent de l'assassinat de la dona pel qual va ser condemnat. Frazee es pren seriosament la nota i contracta els detectius privats Bill Crane i Doc Williams per tornar a investigar el cas.

## Repartiment

* Preston Foster com Bill Crane
* Frank Jenks com Doc Williams
* Carol Hughes com Emily Lou Martin
* Barbara Pepper com Agatha Hogan
* Astrid Allwyn com Bentine
* Clarence Wilson com Charlie Frazee
* Theodore Von Eltz com Robert Westland
* George Meeker com Richard Bolston
* Russell Hicks com Woodbury
* Selmer Jackson com Warden

## Producció

L'any 1937, Universal Pictures va arribar a un acord amb The Crime Club, que publicava novel·les policíaques. A Universal se'ls va concedir el dret de seleccionar quatre de les seves novel·les publicades anualment per adaptar-les a pel·lícules. El responsable d'aquestes pel·lícules va ser el productor Irving Starr. De la sèrie es van fer onze pel·lícules entre 1937 i 1939. The Westland Case va ser el primer de la sèrie i es va basar en la novel·la de Jonathan Latimer Headed for a Hearse .
Les primeres pel·lícules de la sèrie van comptar amb Preston Foster com Bill Crane i Frank Jenks com Doc Williams com els detectius de la ciutat de Nova York. Aquests personatges apareixerien en altres dues pel·lícules de la sèrie: The Lady in the Morgue i The Last Warning .

## Referències

* 1 2 3 4 Weaver, Brunas i Brunas, 2007, p. 176.
* 1 2 3 Weaver, Brunas i Brunas, 2007, p. 175.
* ↑ «The Westland Case». American Film Institute. [Consulta: 15 maig 2020].
* ↑ Weaver, Brunas i Brunas, 2007, p. 177.

## Bibliografia

* Weaver, Tom; Brunas, Michael; Brunas, John. Universal Horrors. 2. McFarland & Company, 2007. ISBN 978-0-7864-2974-5.
# Daniell (cràter)

Daniell és un cràter d'impacte de la Lluna situat a la meitat sud del Lacus Somniorum. Al sud-sud-est apareix el cràter molt més gran Posidonius. El sistema d'esquerdes Rimae Daniell es troba a l'oest del cràter Daniell.
* Localització de Daniell (centre dreta de la imatge)
* Cràters satèl·lit
* Rimae Daniell. Fotografia de la missió Lunar Orbiter 4 (1967)
La vora de Daniell és de forma ovalada, amb l'eix major orientat de nord-nord-oest a sud-sud-est. La major part de la paret està ben formada i relativament lliure de desgast, excepte a l'extrem sud. L'interior amb prou feines presenta trets distintius, i no té un pic central. La superfície interior té una albedo inferior a la dels voltants, amb característiques similars a les del material present a la rima.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Daniell.
| Daniell | Coordenades | Diàmetre |
| D | 37° 00′ N, 25° 48′ E﻿ / ﻿37.0°N,25.8°E﻿ / 37.0; 25.8﻿ (Daniell D) | 6 km |
| W | 35° 54′ N, 31° 30′ E﻿ / ﻿35.9°N,31.5°E﻿ / 35.9; 31.5﻿ (Daniell W) | 3 km |
| X | 36° 36′ N, 31° 48′ E﻿ / ﻿36.6°N,31.8°E﻿ / 36.6; 31.8﻿ (Daniell X) | 5 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia