OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vall de la Solana

La Vall de la Solana (aragonès Val d'a Solana) és una vall dels Pirineus aragonesos dins de la comarca del Sobrarb. El riu Ara travessa la vall d'oest a est i l'altitud mitjana és de 850 m.

## Història

La vall, abans plena de nuclis habitats, es va deshabitar entre 1960 i 1970 a causa de l'expropiació per l'ICONA, així com de la decadència de les pràctiques agrícoles tradicionals i dels canvis en la forma de vida en les zones rurals durant la segona meitat del segle xx.
Hi ha algunes esglésies i altres edificis religiosos d'interès a la vall, però totes les cases es troben abandonades i en estat de ruïna més o menys avançat. Cal destacar l'exconjurador de Burgasé.
Actualment gran part de la vall es troba dins del terme municipal de Fiscal.

## Pobles abandonats

A la vall s'hi troben molts nuclis deshabitats de:
* Burgasé
* Caixol
* Càmpol
* Castellar
* Cheré
* Chinuabel
* Chiral
* Lacort
* Muro d'Ara o Muro d'a Solana
* Puyuelo
* Sasé
* Semolué
* San Martín de Puytarans
* Sant Felices de Solana
* Villamana
* Jánovas

## Referències

* Pirinei - La Solana Arxivat 2011-01-10 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Diario del AltoAragón (10 d'agost del 2009) - El valle de La Solana Arxivat 2011-07-25 a Wayback Machine.
* Wikiloc - Xanovas
* Picture of Janovas - Vallée de la Solana
* Fotos dels pobles abandonats Arxivat 2012-02-29 a Wayback Machine.
* Embalse de Jánovas Arxivat 2012-03-22 a Wayback Machine.
# Vall de la Llosa

La vall de la Llosa és una depressió allargada de la superfície terrestre recorreguda pel riu de la Llosa, que neix entre el pic d'Engaït, la serra de l'Esquella i la portella Blanca d'Andorra. És una vall d'origen glacial. Està situada a la Baixa Cerdanya i pertany al terme de Lles de Cerdanya.
Dalt de la vall, al vessant dret, s'hi troben els estanys de la Muga.
Al sud-est del terme de Lles de Cerdanya, baixa la vall i marca el límit amb Prullans. Sota les ruïnes del castell de la Llosa, al fons de la vall, s'hi troba l'antiga caseria de la Llosa i el mas de Cal Jan de la Llosa.

## Vegeu també

* Molí de la Llosa
* Mas Barnola
* Castell de Lles

## Referències

* 1 2 «Vall de la Llosa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Vall de la Llosa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Vall de la Llosa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Vall de la Llosa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Tàngara de coroneta verda

La tàngara de coroneta verda (Stilpnia meyerdeschauenseei) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita dens matoll, clars del bosc i ciutats dels Andes, a l'extrem sud-est del Perú.

## Referències

* ↑ «Tàngara de coroneta verda». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Union (Alabama)

Union, Alabama és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 227 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Union tenia 227 habitants, 85 habitatges, i 53 famílies La densitat de població era de 106,9 habitants/km².
Dels 85 habitatges en un 32,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,2% hi vivien parelles casades, en un 18,8% dones solteres, i en un 37,6% no eren unitats familiars. En el 35,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,58.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 11,5% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 11,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones hi havia 106,4 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.031 $ i la renda mediana per família de 28.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.625 $ mentre que les dones 17.083 $. La renda per capita de la població era de 10.842 $. Aproximadament el 36,4% de les famílies i el 32,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Union». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Union». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# Unitat tipificada

Una unitat tipificada serveix en estadística per comparar dades procedents de diferents mostres o poblacions. Les unitats tipificades mostren el nombre de desviacions típiques en què un valor donat se situa per sobre o sota de la mitjana és la seva mostra o població. S'usen també per comparar valors de diferents mostres o poblacions. Suposem que X és una valor procedent d'una mostra o població amb mitjana ${\bar {a}}$ (o μ) i desviació típica $s$ (o σ). Llavors el valor de x en unitats tipificades representat per z es defineix de la següent manera.
Unitats tipificades:
$z={\frac {x-{\bar {a}}}{s}}$
$z={\frac {x-\mu }{\sigma }}$

## Exemple

Un alumne A treu una puntuació de 85 en un examen les puntuacions tenen una mitjana de 79 i desviació típica de 8. Un alumne B treu 74 en un examen les puntuacions té mitjana de 70 i desviació típica de 5. Quin dels dos va obtenir una puntuació millor?
Les puntuacions tipificades dels alumnes A i B són respectivament:
$z_{a}={\frac {85-79}{8}}={\frac {6}{8}}=0,75$
$z_{b}={\frac {74-70}{5}}={\frac {4}{5}}=0,8$
Així l'alumne B ho va fer millor que l'A, encara que la seva puntuació de 74 és inferior a 85.
# Verd madur

Verd madur (en castellà Siega verde) és una pel·lícula espanyola estrenada el 1961 i dirigida per Rafael Gil Álvarez. És basada en la novel·la homònima de Josep Virós i Moyés i fou rodada als paisatges naturals del Pirineu. Es va fer una versió en català que no fou estrenada fins al 27 de maig de 1968.

## Sinopsi

En un poble del Pirineu català hi ha dues famílies centenàries, els rics de Can Pujalt i els arruïnats de Can Xanot. La filla d'aquesta darrera casa, la Xana, és atacada pel rodamón Met, però la salva l'hereu Enric Pujalt. Enric i Xana s'enamoren apassionadament i ella queda embarassada, però marxa del poble per no complicar la vida al xicot. Tanmateix, ell s'enfronta a la situació pel seu amor.

## Repartiment

* Marta Angelat
* Rafael Bardem - Vicari
* José María Caffarel - Dr. Ferran
* María de los Ángeles Hortelano
* Luis Induni - Xanot
* Carlos Larrañaga - Enric Pujalt
* Rafael López Somoza
* Guillermo Marín
* Matilde Muñoz Sampedro -Tia Caterina
* Luz Márquez - Pilar
* Consuelo de Nieva
* Elvira Quintillá
* Pepe Rubio - Manuel
* Jeanne Valérie - Xana

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1961 | Millor música | Xavier Montsalvatge | Guanyador |

## Bibliografia

* Siega verde, de Rafael Gil. Valle de Arán Joaquim Maluquer i Sostres A: El Ciervo: revista mensual de pensamiento y cultura, ISSN 0045-6896, Nº. 93, 1961, págs. 14-14

## Referències

* ↑ Verd madur i els paisatges perduts pe Júlia Costa
* ↑ Siega verde a la Filmoteca de Catalunya
* ↑ de España, Rafael. Directory of Spanish and Portuguese film-makers and films. Greenwood Press, 1994. p. 119
* ↑ Fitxa tècnica a la Gran Enciclopèdia Catalana
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1961». CEC. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 8 gener 2016].
# Verd Hooker

Verd Hooker o Verd de Hooker (de l'anglès Hooker’s green) és la denominació col·lectiva de diversos pigments verds compostos que s'usen en pintura artística.

## Història i usos

El verd Hooker va ser desenvolupat originàriament pel botànic, il·lustrador i explorador anglès Sir Joseph Dalton Hooker (1817–1911), qui fos director del Real Jardí Botànic de Kew i president de la Royal Society. La intenció de Hooker va ser obtenir un verd per a emprar especialment en il·lustració botànica. El color de la seva invenció era una mescla de blava de Prússia i guta.
Al principi, el verd Hooker es trobava principalment en colors per a aquarel·la d'origen anglès. Encara que diversos autors de la fi del segle XIX i principis del XX assenyalen que aquest color s'aconseguia mitjançant la mescla de blau de Prússia i gutagamba, a vegades s'elaborava amb pigments d'alitzarina. La fórmula original tenia el desavantatge que el component groc (guta) es descoloria en ser exposat a la llum, amb el que el verd es tornava blau.
Thomas W. Salter, en 1869, indicava l'existència de dues varietats de verd Hooker: la Núm. 1, que descrivia com «un verd herba clar», i la Núm. 2, «un verd més profund i poderós».
Posteriorment, es va desenvolupar una mescla de millor permanència, composta de verd de ftalocianina i groc Hansa o groc de cobalt. Ralph Mayer, en el seu llibre Materials i tècniques d'art, adverteix que el verd Hooker només pot reproduir-se utilitzant blau de Prússia o de ftalocianina per al component blau, mentre que per al component groc s'ha de triar un pigment permanent.
La majoria dels «verds Hooker» de l'actualitat són d'un color verd groguenc més aviat apagat.

## Vegeu també

* Llista de colors

## Referències

* 1 2 MacEvoy, Bruce. «Hooker’s green» (en inglés). Handprint.com, 01-08-2005. [Consulta: 28 diciembre 2012].
* ↑ Doerner, Max; Hoppe. Los materiales de pintura y su empleo en el arte. Reverté, 2000. ISBN 978-8429114232.
* 1 2 Eastaugh, N.; Walsh; Chaplin; Siddall Pigment Compendium: A Dictionary of Historical Pigments (en inglés). Oxford; Burlington: Elsevier / Butterworth Heinemann, 2004. ISBN 0-7506-57499.
* 1 2 «Material Name: Hooker's green» (en inglés). Museum of Fine Arts, Boston, 9 diciembre 2005. [Consulta: 28 diciembre 2012].
* ↑ Mayer, Ralph. Materiales y técnicas del arte. Madrid: Tursen / H. Blume, 1993. ISBN 84-87756-17-4.
# Video System

Video System Co., Ltd. va ser una empresa de programari al Japó que feia videojocs per diferents plataformes, fins i tot Super Nintendo, Neo-Geo i Nintendo 64. L'empresa va ser fundada pel dissenyador de programari Koji Furukawa.
Van llançar diversos tipus de videojocs (sovint de màquines recreatives) al Japó i els EUA, com potser Rabio Lepus, Turbo Force, Super Volleyball, i el seu millor èxit, Aero Fighters. L'equip de Aero Fighters va voler marxar de l'empresa i crear-se la seva pròpia, Psikyo.

## Vegeu també

* Llista de videojocs de SNES
# Viaducte de Garabit

El viaducte de Garabit forma part de l'obra ferroviària situada prop de Ruynes-en-Margeride, a França en el departament de Cantal, a l'Auvèrnia, que permet travessar les gorges de la Truyère, afluent del riu Lot. Aquesta obra és completament metàl·lica, va ser construïda per la societat Gustave Eiffel i acabada el 1884, però va entrar en servei el 1888.
Aquest viaducte es compon d'un pis metàl·lic de 565 m de llargada que reposa sobre set pilars de ferro d'alçada variable (fins a 80 m). Els tres trams situats sota de la part més baixa de la vall són arcs de 165 m d'ample i de 52 m d'alt. La part metàl·lica està flanquejada per dos viaductes d'accés nord i sud, fets amb maons, de 46 m i 71 m respectivament. respectivament. L'altura per sobre de l'estiatge del riu Truyère era de 122.5 m, tanmateix després de la construcció d'un embassament (el 1959) es formà un llac de 28 km de llarg i el viaducte quedà a 95 m de l'aigua. Va ser creat per enllaçar París amb Béziers en tren, passant pel Massís central. Quan circulen pel viaducte els trens van a només 30 km per hora.

## Ubicació de la pel·lícula

El viaducte és el lloc on es va rodar la pel·lícula El pas de Cassandra.

## Referències

* ↑ «The Cassandra crossing». The New York Times. (anglès)

## Enllaços externs

* Geolocalització del Viaducte de Garabit Arxivat 2009-12-07 a Wayback Machine.
* Syndicat-Mixte-du-Lac-de-Garabit Arxivat 2010-05-01 a Wayback Machine.
# Velada

Velada és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Montesclaros, Mejorada, Gamonal (Talavera de la Reina) i Parrillas, a la província de Toledo, i Hontanares (Arenas de San Pedro), a Àvila.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 2.373 | 2.366 | 2.372 | 2.386 | 2.399 | 2.430 | 2.436 | 2.432 | 2.491 | 2.436 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Faustino Gómez Esteban | PSOE | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Andrés Gómez Rayo | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Andrés Gómez Rayo | PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Andrés Gómez Rayo | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Andrés Gómez Rayo | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Andrés Gómez Rayo | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Andrés Gómez Rayo | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Vela mística

La vela mística o vela de martell (en anglès setee sail) era una mena de vela llatina retallant-li un petit triangle del puny de car (el puny de proa), que li donava una forma de quadrilàter. Es remunta al temps de la navegació grecoromana al mediterrani durant l'antiguitat tardana. La seva evidència més antiga existent és el mosaic d'un vaixell de finals del segle V aC. trobat a Kelenderis, Cilicia. El seu ús va durar fins al segle XX com a vela utilitzada en els dhows àrabs d'Egipte i mar Roig
La vela mística requereix una antena més curta que la vela llatina, i ambdós aparells, tant el de vela mística com el de vela llatina, tenen els pals més curts que els de veles quadrades.

## Descripció

Les Saeties eren un tipus de vaixell mercant de vela mística, de proa punxeguda d'una sola coberta, que s'emprava a la Mediterrània (més a la part de Llevant que a la Mediterrània Occidental), durant els segles xviii i xix. També van ser utilitzades com correus d'Indies, en el Nou Món.
Hi havia molts vaixells de vela mística que arboraven dos pals del mateix tipus que la vela llatina, com els xabecs o les galeres, però aparellats amb veles místiques. Navegaven bé de bolina contra el vent però també podien navegar perfectament a favor del vent. Algunes pollacres estaven aparellades amb veles místiques
Entre la dècada de 1880 i la dècada de 1960, els vaixells de Gozo estaven aparellats amb vela mística.

## Referències

* ↑ «Vela mística». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Whitewright 2009, p. 103
* ↑ Deutsches Archäologisches Institut: Kelenderis ship, retrieved 28 octubre 2013
* ↑ «www.gozochannel.com». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 3 març 2012].

## Vegeu també

* Vela llatina
* Barca llevantina

## Bibliografia

* Whitewright, Julian «The Mediterranean Lateen Sail in Late Antiquity». The International Journal of Nautical Archaeology, 38, 1, 2009, p. 97–104.

## Enllaços externs

* NAS website Arxivat 2016-08-27 a Wayback Machine.
# Viquipèdia en serbi

La Viquipèdia en serbi és la versió en serbi de l'enciclopèdia en línia gratuïta Viquipèdia. Creat el 16 de febrer de 2003, va assolir el seu article número 100.000 el 20 de novembre de 2009 abans d'arribar a una altra fita amb l'article número 200.000 el 6 de juliol de 2013, i després una altra fita amb l'article número 500.000 el 13 de gener de 2018.
Actualment té 368,795 usuaris registrats ( 1,016 actius) i més de 689,000 articles, la qual cosa la converteix en la Viquipèdia més gran escrita en una llengua eslau del sud i la 22a Viquipèdia més gran en general.

## Variants

El serbi utilitza dos alfabets, el ciríl·lic i el llatí. També té dos accents oficials: l'Ekavian i el Ijekavian. La combinació de les escriptures i els accents donen quatre variants escrites (ciríl·lic ijekavià, ciríl·lic ijekavià, llatí ekavià i llatí ijekavià).
Quan es va fundar la Viquipèdia en serbi, utilitzava només l'alfabet ciríl·lic i els dos dialectes estàndard. No obstant això, com que ambdós alfabets són àmpliament utilitzats pels parlants nadius serbis, es va començar un esforç per permetre l'ús paral·lel de l'alfabet ciríl·lic i llatí. El primer intent va ser utilitzar un bot per a la transliteració dinàmica de cada article. Uns 1.000 articles es van transliterar abans que l'acció s'aturés per dificultats tècniques. Aquest concepte va ser abandonat posteriorment a favor d'un model utilitzat per la Viquipèdia xinesa. Després d'uns mesos, el programari es va completar i ara cada visitant té l'opció de triar entre dos alfabets mitjançant les pestanyes a la part superior de cada article.

## Galeria

* El logotip commemoratiu 100K de la Viquipèdia sèrbia. (11 d'octubre de 2009)
* El logotip commemoratiu de 150K de la Viquipèdia sèrbia. (20 de novembre de 2011)
* Premi Web Fest 2009 a la categoria "millor lloc educatiu de Sèrbia" per a sr.wikipedia.org

## Referències

* Lih, Andrew. The Wikipedia Revolution: How a Bunch of Nobodies Created the World's Greatest Encyclopedia. Hyperion, New York City. 2009. Primera edició. ISBN 978-1-4013-0371-6

## Notes

* ↑ Llista de Viquipèdies
# Volta a Catalunya (automobilisme)

* Per a altres significats, vegeu «Volta a Catalunya (desambiguació)».
La Volta a Catalunya per a automòbils fou una competició d'automobilisme organitzada pel RACC, la primera edició de la qual se celebrà el 1916. Fou el precedent de l'actual Ral·li de Catalunya.

## Història

La primera edició, el 1916, era una cursa de regularitat de 650 km de recorregut en tres etapes entre Olot, Puigcerdà, Artesa de Segre, Lleida, Tarragona i Barcelona. La prova se celebrà tres anys més (del 1917 al 1920) però no tingué continuïtat. El 1954 se'n recuperà el nom, però la competició es desenvolupà en format de ral·li modern només per a automòbils. Durant tres anys se celebrà amb aquesta denominació abans de canviar-la per la de Ral·li Catalunya, que acabà essent una prova puntuable per al Campionat del Món de l'especialitat.

## Palmarès

Font:
| Any | Edició | Pilot | Copilot | Automòbil | Notes |
| 1916 | I | Carlos de Heredia | | NSU | 1a Categoria |
| 1916 | I | Marc L'Huillier | Acompanyants | Elizalde 15/20 HP | 2a Categoria |
| 1917 | II | Alfons Llobet | Acompanyants | Elizalde 15/20 HP | 1a Categoria |
| 1917 | II | Juli Marial Josep Freixa | | Hispano-Suiza Lancia | 2a Categoria (empatats) |
| 1919 | III | Salvador Elizalde | Acompanyants | Elizalde | 1a Categoria |
| 1919 | III | Joaquim Molins | | Elizalde | 2a Categoria |
| 1920 | IV | Joan Mata | Acompanyants | Stutz | |
| 1954 | V | Salvador Fàbregas | Arturo Elizalde | Dyna Panhard Z 850 | Cat. T |
| 1955 | VI | Antoni Roqué | Miquel Par | Lancia Aurelia B20 Coupé | Cat. S |
| 1956 | VII | Ferran Roqué | Alfons M. Marimon | Alfa Romeo Giulietta | Cat. GT |

## Vegeu també

* Ral·li de Catalunya

## Referències

* ↑ «Volta a Catalunya». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 febrer 2016].
* ↑ Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «Apèndix 2. Resultats 1908-1989». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 296-307. ISBN 84-320-6249-9.
* ↑ Altaya. Scalextric, Campeones de Rally. Vol. II - El Rally Catalunya., 2008, p. 596-600. ISBN 978-84-487-2508-2. [Consulta: 2 maig 2011].
* ↑ «Previous Winners Of Rally Catalunya» (en anglès). napit.co.uk.. [Consulta: 20 octubre 2014].
* ↑ «Rally Catalunya» (en anglès). juwra.com. [Consulta: 2 maig 2011].
* ↑ Ruiz Ferry, Ricardo «Automovilismo» (en castellà). Heraldo Deportivo, 05-08-1916, p. 252-258.
* ↑ «Vuelta a Cataluña, Automòbil» (en castellà). El Mundo Deportivo, 19-06-1917.
* ↑ «La tercera vuelta a Cataluña» (en castellà). Heraldo Deportivo, 25-06-1919, p. 249-250.
* ↑ «Epílogo de las bodas de oro del RAC Cataluña» (en castellà). El Mundo Deportivo, 06-07-1956. [Consulta: 18 juliol 2013].
# Volta a Castella i Lleó 2018

La Volta a Castella i Lleó 2018, 33a edició de la Volta a Castella i Lleó, es disputà entre el 20 i el 22 d'abril de 2018, sobre un total de 526,3 km, repartits entre tres etapes. La cursa formà part del calendari de l'UCI Europa Tour 2018, amb una categoria 2.1.
El vencedor final fou l'espanyol Rubén Plaza (Israel Cycling Academy), vencedor de la darrera etapa, que s'imposà a Carlos Barbero (Movistar Team) i Eduard Prades (Euskadi Basque Country-Murias).

## Equips

Disset equips van prendre part en aquesta edició de la Volta a Castella i Lleó: 1 World Tour, set equips continentals professionals i nou equips continentals.

## Etapes

| Etapa | Data | Ciutats d'etapa | type | Distància (km) | Vencedor de l'etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 20 de abr | Alba de Tormes – Salamanca | etapa accidentada | 187,4 | Carlos Barbero Cuesta | Carlos Barbero Cuesta |
| 2a etapa | 21 de abr | Valladolid – Palència | etapa plana | 183,3 | Mihkel Räim | Carlos Barbero Cuesta |
| 3a etapa | 22 de abr | Segòvia – Àvila | etapa de mitja muntanya | 170,6 | Rubén Plaza Molina | Rubén Plaza Molina |

### Etapa 3
## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Rubén Plaza vuelve a triunfar en Castilla y León». El Mundo Deportivo, 22-04-2018 [Consulta: 29 abril 2018].
* ↑ «2018 » Vuelta a Castilla y Leon (2.1)». procyclingstats.com. [Consulta: 28 abril 2018].

## Enllaços externs

* Volta a Castella i Lleó (castellà)
# Volta a Castella i Lleó 2015

La Volta a Castella i Lleó 2015, 30a edició de la Volta a Castella i Lleó, es disputà entre el 17 i el 19 d'abril de 2015, sobre un total de 534,6 km, repartits entre tres etapes. La cursa formà part del calendari de l'UCI Europa Tour 2015, amb una categoria 2.1.
El vencedor final fou el francès Pierre Rolland (Team Europcar) gràcies a la victòria aconseguida en la darrera etapa. El van acompanyar al podi Beñat Intxausti i Igor Antón, ambdós de l'equip Movistar Team. Rolland també guanyà la combinada.
En les altres classificacions secundàries Garikoitz Bravo (Murias Taldea) guanyà la classificació de la muntanya, Peio Bilbao (Caja Rural-Seguros RGA) la dels punts i el Movistar Team la classificació per equips.

## Equips

Disset equips prendran part en aquesta edició:
* equips World Tour: Movistar Team
* equips continentals professionals: Caja Rural-Seguros RGA, Colombia, Team Europcar
* equips continentals: Burgos-BH, Murias Taldea, Efapel, Inteja-MMR, De Rijke, Lokosphinx, MG.Kvis-Vega, Rad-net Rose, Rádio Popular-Boavista, Skydive Dubai, Tavira, W52-Quinta da Lixa
* equips nacionals: Espanya

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 17 d'abril | Àvila - Alba de Tormes | 147,4 | Peio Bilbao (ESP) | Peio Bilbao (ESP) |
| 2a etapa | 18 d'abril | Guarda - Fuentes de Oñoro | 208,0 | Sergey Shilov (RUS) | Carlos Barbero (ESP) |
| 3a etapa | 19 d'abril | Zamora - Alt de Lubián | 179,2 | Pierre Rolland (FRA) | Pierre Rolland (FRA) |

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Pierre Rolland (FRA) | Team Europcar | 13h 18' 36" |
| 2 | Beñat Intxausti (ESP) | Movistar Team | + 16" |
| 3 | Igor Antón (ESP) | Movistar Team | + 24" |
| 4 | Peio Bilbao (ESP) | Caja Rural-Seguros RGA | + 47" |
| 5 | Delio Fernández (ESP) | W52-Quinta da Lixa | + 57" |
| 6 | Romain Sicard (FRA) | Team Europcar | + 57" |
| 7 | Javier Moreno (ESP) | Movistar Team | + 1' 07" |
| 8 | Rodolfo Torres (COL) | Colombia | + 1' 27" |
| 9 | Alejandro Marque (ESP) | Efapel | + 1' 39" |
| 10 | Francisco Mancebo (ESP) | Skydive Dubai | + 1' 49" |

## Referències

* 1 2 «Rolland rompe su sequía con un triunfo doble». Marca, 19-04-2015 [Consulta: 19 abril 2015].
* ↑ «Pello Bilbao, primer líder». Marca, 17-04-2015 [Consulta: 19 abril 2015].
* ↑ «Barbero coge el testigo». Marca, 18-04-2015 [Consulta: 19 abril 2015].

## Enllaços externs

* Volta a Castella i Lleó (castellà)