OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jolly Club

Jolly Club, també conegut per qüestions de patrocini com a Jolly Club - Totip, va ser una escuderia italiana que va competir en la disciplina de ral·li en diferents campionats com el Campionat Mundial de Ral·lis, el Campionat d'Europa de Ral·lis o el Campionat d'Itàlia de Ral·lis. També va arribar a disputar altres disciplines de motor com la Fórmula 1, motociclisme i llanxes motores. Normalment anava vinculada a vehicles de les marques Lancia i Alfa Romeo.
Va ser creada a Milà l'any 1957 per Mario Angiolini i va estar en actiu fins a la dècada dels anys 90.

## Història

La escuderia es forma al febrer de 1957 per un grup d'amics aficionats al motor encapçalats per Mario Angiolini. La idea era crear un equip alternatiu als oficials sense tanta burocratització, d'aquí la seva denominació de Jolly, que en italià vol dir comodi, en referència al joc de cartes.
Un any més tard de la seva creació, el Jolly Club ja comptava amb 300 membres i va aliar-se amb la marca Alfa Romeo per competir, contant amb pilots italians de prestigi nacional.
A partir de 1963 inicia la seva col·laboració amb la marca Lancia i s'incorpora com a pilot del Jolly Club a Sandro Munari. L'any 1966 mor Mario Angiolini i al capdavant del equip es posa la seva esposa Renata Zonca i, més tard, el seu fill Robert. En aquest període també s'incorpora com a patrocinador principal la casa d'apostes hípiques Totip.
El Jolly Club esdevé el punt de partida o impàs per a molts pilots italians com Dario Cerrato, Alessandro Fiorio o Miki Biasion. Precisament Fiorio acabaria tercer del Mundial de 1988 i subcampió del Mundial de 1989, tan sols superat per Miki Biasion, també amb un Lancia, però en aquest cas del equip Martini Racing.
L'any 1993 Lancia abandona la competició i el Jolly Club realitza la seva darrera temporada del Campionat Mundial amb un Lancia Delta HF Integrale ja poc competitiu, pilot entre d'altres per Carlos Sainz. A partir d'aleshores i fins a la seva desparició a finals dels anys 90, es centrarà en el campionat nacional italià amb el pilot Gianfranco Cunico a bord d'un Ford Escort, amb el que guanyaran el títol italià de 1994 i 1996.
La única victòria del Jolly Club al Campionat Mundial de Ral·lis va ser al Ral·li de Sanremo de l'any 1991 amb un Lancia Delta Integrale 16v pilotat per Didier Auriol, qui aquell any acabaria tercer del campionat.

## Pilots destacats

* Didier Auriol
* Carlos Sainz
* Dario Cerrato
* Alex Fiorio
* Miki Biasion

## Referències

* ↑ «RallyManiaStory». Arxivat de l'original el 2022-07-10. [Consulta: 6 juliol 2022].
* ↑ «Rallye San Remo 1991». [Consulta: 6 juliol 2022].
# ECL82

La vàlvula ECL82 és una vàlvula doble amb un tríode i un pèntode amb base miniatura de 9 forats (B9A). Els seus equivalents són la 6BM8, 6F3P i la 6PL12.

## Especificacions

Té un consum de filament de 6,3 V 0,78 A, existeixen altres versions amb diferent filament: La PCL82 (16V 0,3 A), la UCL82 (50V 0,1 A), la LCL82 (10,7 V 0,45 A) i la XCL82 (8,2 V 0,6 A). Les seves connexions són les següents: Pin 1: Reixa del tríode
Pin 2: Connexió al càtode del pèntode, la reixa supressora ia la pantalla
Pin 3: Reixa de control del pèntode
Pin 4: Filament
Pin 5: Filament
Pin 6: Anode del pèntode
Pin 7: Reixa de pantalla del pèntode
Pin 8: càtode del tríode
Pin 9: Anode del tríode

## Aplicacions

És molt utilitzada actualment com a vàlvula per amplificadors de guitarra de poca potència o amplificadors HiFi. En els televisors de blanc i negre s'utilitzava tant com amplificadora d'àudio com per vàlvula de sortida de quadre. També va ser molt utilitzada com amplificadora per Tocadiscs portàtils, però, l'aparició de la vàlvula ECL86 la va desplaçar d'aquest entorn.

## Referències

* Full d'especificacions (PDF)

## Nota

* ↑ «ECL 82, Tube ECL82; Röhre ECL 82 ID415, Triode-Beam Power Tu». [Consulta: 26 abril 2019].
# DeBary

DeBary és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 Census tenia 15.559 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, DeBary tenia 15.559 habitants, 6.538 habitatges, i 4.720 famílies. La densitat de població era de 329,7 habitants per km².
Dels 6.538 habitatges en un 24,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,1% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 27,8% no eren unitats familiars. En el 22,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 27,2% de 45 a 60 i un 23% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.364 $ i la renda mediana per família de 50.022 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.813 $ mentre que les dones 25.920 $. La renda per capita de la població era de 23.283 $. Entorn del 5,2% de les famílies i el 6,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- DeBary». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- DeBary». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Francesc Roura Carreras

Francesc Roura Carreras (1927-2012) Pioner de l'aeromodelisme per radiocontrol en l'Aeroclub Barcelona-Sabadell, va ser el segon president de la reinstaurada Federació Aèria Catalana entre 1989 i 1999.
Aficionat a tots tipus d'esport, esquí, nàutica, aviació, radioaficionat, va ser president de l'associació Nacional de Optimist durant quatre anys, on Espanya va conquerir el Campionat del Món a Karlskrona (Suècia) i un subcampionat a Suïssa. S'inicia en l'aeromodelisme i contribueix a la construcció de les pistes de vol circular de Montjuïc fins que el 1958 guanya el Campionat d'Europa d'Aeromodelisme que es va disputar a Barcelona, i el 1978 comença a volar amb ala delta i vol a vela. El 1982 obté el títol de pilot d'ultralleugers. Va entrar a la Federació Aèria Catalana com a cap de l'Àrea d'Ultralleugers l'any 1986, i el 1989 en va ser elegit president. Durant els seus deu anys de mandat, es van inaugurar deu camps de vol a Catalunya i la federació va estrenar un nou local. La Federació Aeronàutica Internacional, li concedí la Medalla de gratitud pels treballs realitzats i el Diploma Paul TissandierPaul Tissandier en l'Assemblea celebrada a Paris el 1999.

## Referències

* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives Catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
* ↑ «Historial aeronàutic». Arxivat de l'original el 2014-11-29. [Consulta: 17 novembre 2014].
# Partit de Centre (Hongria)

El Partit de Centre (hongarès Centrum Párt, CP) va ser un partit polític hongarès fundat el 2001 d'ideologia centrista.
El Partit del Centre es va crear l'any 2001, amb la cooperació dels demòcrata-cristians del Partit Popular Democristià (Keresztény Demokrata Néppárt - KDNP), el Partit Democràtic Popular Hongarès (Magyar Demokrata Néppárt - MDNP) i els Verds.
A les eleccions legislatives hongareses de 2006, el partit va obtenir el 0,32% del vot popular i cap escó. La insòlita aliança de grups centredreta i centreesquerra obstaculitzà l'eficàcia del Partit de Centre i, finalment, dues de les formacions polítiques fundadores abandonaren el partit. El KDNP, després de llargues disputes internes i batalles legals, es va aliar amb el Fidesz de Viktor Orbán, i el MDNP es va unir al Fòrum Democràtic Hongarès (Magyar Demokrata Fórum - MDF). Mihály Kupa va ser el líder del partit fins al 2007, sent substituït per Ágnes Pászty.
Al 2013 el partit es va dissoldre en benefici del Partit Popular de la Comunitat per la Justícia Social.

## Resultats electorals

| Any | % | Vots | Escons | Govern |
| 2002 | 3,90% | 219,029 | 0 / 386 | Extraparlamentari |
| 2006 | 0,32% | 17,431 | 0 / 386 | Extraparlamentari |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2013-12-28 a Wayback Machine.
# Hydro-Québec

Hydro-Québec és una Société de la Couronne (societat de la corona) del Quebec (Québec) que es va fundar l'any 1944. El seu accionista únic és el govern del Quebec. Té la seu social a Montreal, és la responsable de la producció d'electricitat i de la xarxa de distribució elèctrica al Quebec.
Compta amb 61 centrals hidrolèctriques i és el principal productor d'electricitat del Canadà i també el major productor mundial d'hidroelectricitat.
El 2009, l'electricitat era la principal font d'energia primària consumida al Quebec i representava un 40,5% del balanç energètic quebequès. Tanmateix, la construcció i explotació d'aquestes instal·lacions ha tingut conseqüències sobre el medi ambient del nord del Quebec i sobre les seves poblacions autòctones les quals han protestat vigorosament per aquestes actuacions.

## Història

Després de la gran Depressió de 1929, hi va haver un interès per a promoure la intervenció del govern del Quebec en el sector elèctric en contra de companyies anglòfones com la Montreal Light, Heat and Power (MLH&P) i la Shawinigan Water and Power.
La companyia Hydro-Quèbec es va nacionalitzar completament el 1963 i es va imposar ràpidament el francès com a llengua de treball.
Moltes persones consideren que Hydro-Quèbec és un Estat dins l'Estat («État dans l'État»), aquesta societat representa un 6% del PIB i un 20% de totes les inversions del conjunt del Quebec.

## Vegeu també

* Sistema de transmissió elèctrica Hydro-Québec

## Referències

* ↑ Consommation d'énergie par forme Ministère des Ressources naturelles et de la Faune consultat 9 març 2012.
# Jordi Mayoral

Jordi Mayoral (Tarragona, 1982) és un promotor cultural català.
Emprenedor i llicenciat en Història a la Universitat de Barcelona, és autor de quatre llibres Futbol és futbol (editat per Mina), Independència (editat per Mina), de la primera crònica d'un universitari Ja m'he llicenciat! (publicat a Internet) i Adeu, crisi (publicat a Internet). Entre 2005 i 2013 fou director adjunt del Museu de Joguets de Verdú, on va comissariar diverses exposicions temporals d'art, de futbol i de teatre.

## Llibres publicats

* Futbol és futbol
* Independència
* Ja m'he llicenciat!
* Adeu, crisi

## Referències

* ↑ Futbol és futbol
* ↑ Independència
* ↑ Ja m'he llicenciat!
* ↑ Adeu, crisi

## Enllaços externs

* Museu de Joguets i Autòmats Arxivat 2008-11-21 a Wayback Machine.
* Bloc personal
# Carrer de Manacor

El carrer de Manacor de Palma (Mallorca) és una de les principals vies d'entrada per l'est a la capital. Comença a l'encreuament de la Via de Cintura i la carretera de Manacor, considerant-se el carrer un perllongament d'aquesta. Finalitza a l'Avinguda Gabriel Alomar i Villalonga.
En temps de la dictadura franquista s'anomenà Heroes de Manacor en referència al desembarcament de Mallorca durant la Guerra Civil. Tot i que el nom oficial és carrer de Manacor encara hi ha persones que l'anomenen amb l'antiga denominació.
# Gharvi

Gharvi fou un estat tributari protegit al districte de Khandesh, presidència de Bombai, en els Estats Dangs. La superfície era de 777 km² i la població d'uns 3250 habitants amb uns ingressos estimats de 500 lliures; estava limitat al nord amb Sajupada, Vagdara i Kuperband, a l'est amb Kel i Esghat, al sud amb Chikhli i Palasvihir, i a l'oest amb Kehkardar i Kalia Buchibari.
El sobirà Joravar, que havia succeït al seu pare Silpat, va morir jove i la successió fou disputada per dos altres germans que finalment van acceptar la successió en favor del seu oncle Ude Singh, el qual a la seva mort fou succeït pel seu fill Keral Singh. Davi Sing el gran dels dos germans de Joravar, en una baralla privada, va ferir a dos homes i fou empresonat per un temps a les presons de Thana i de Surat i finalment confinat al manicomi de Colaba a Bombai, d'on es va escapar, va entrar als Dangs, va matar a Keral Singh i es va proclamar sobirà desconeixent la sobirania britànica; amb una banda de seguidors va saquejar els pobles dels caps veïns; els britànics van enviar un cos de tropes que van cooperar amb altres caps bhil de la zona, i van atacar la seva capital; Davi Singh va eludir la persecució durant força temps però finalment es va entregar a l'agent polític; els seus germans Rupdev i Dolat, i un tal Devji Kunvar, que estaven alterant la pai a Vasurna, foren també detinguts. Feth Singh, fill de Keral Singh, que estava aprenent a llegir i escriure marathi a Dhulia, fou posat al front de l'estat; fou un borratxo habitual i notable opressor del seu poble fins a la seva mort el 1877 quan el va succeir el seu fill Nathu, que va rebre els poders quan va fer 21 anys (1879). El 1879 un parent seu, Chipat Kunvar, va provocar alguns disturbis però els britànics van controlar la situació. El sobirà era de casta kunbi i tenia capital a Kotamb; la successió seguia el principi de primogenitura i el 1881 no tenia sanad d'adopció.

## Llista de sobirans

* Silpat
* Joravar
* Ude Singh
* Keral Singh
* Davi Singh
* Keral Singh
* Fateh Singh ?-1877
* Nathu 1877- ?
* Desconeguts (segle XX)

## Referències

* Gaseta del districte
# The Meatrix

The Meatrix són uns curtmetratges premiats en diverses ocasions i realitzats en Adobe Flash que critiquen els mètodes de l'agricultura industrial i les granges factoria.
En una fosca sàtira de Matrix, a Leo, un porc en una granja familiar d'aspecte bucòlic, se li apropa Moopheus, un brau antropomòrfic. Moopheus li ensenya a Leo que la granja és una il·lusió i que en veritat està atrapat en una terrorífica granja factoria. Leo i Moopheus llavor treballen per rompre la Meatrix i ajudar els altres a fer el mateix, amb alguna ajuda d'un tercer personatge, Chickity. El curt animal anima als consumidors a comprar aliments procedents de l'agricultura ecològica i carn produïda a l'aire lliure.
The Meatrix ha guanyat diversos premis, incloent el Webby de 2005 i l'Annecy de 2004 Netsurfers Award per curts. Free Range Studios afirma que més de 15 milions de persones han vist The Meatrix i ha sigut doblada o subtitulada a un total de 39 idiomes a més de l'anglès. The Meatrix i les seves dos seqüeles poden ser trobades com a material extra al DVD de Fast Food Nation.

## Referències

* ↑ Enter The Meatrix Arxivat 2008-10-03 a Wayback Machine. Organic Consumers Association (anglès)
* ↑ Storytelling: Branding in Practice. Klaus Fog, Christian Budtz, Baris Yakaboylu. 2005. Springer. ISBN 3540235019 (anglès)
* ↑ The Meatrix. Dexigne. 19 de maig de 2005 Arxivat 2008-11-06 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ The Meatrix: Film Festivals and Awards (anglès)
* ↑ The Meatrix - ¿quieres conocer la verdad, Leo? - LaCestaOrganica.com (castellà)
* ↑ The Meatrix: News Arxivat 2009-02-28 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ The Meatrix: International (anglès)

## Enllaços externs

* The Meatrix short film
* The Meatrix II: Revolting
* The Meatrix II 1/2
* Free Range Studios, els creadors del curt
* Sustainable Table i Free Range Graphics - els productors del curt
# Francesc Rosés i Campreciós

Francesc Rosés i Campreciós (Girona, 10 de novembre de 1952) és un periodista esportiu català especialitzat en motor.
Inicià la seva carrera amb Javier del Arco i en la revista Presència. Va treballar als periòdics Tele/eXprés i Sport, fent el seguiment de l'actualitat de la Formula 1, així com col·laborà en les revistes especialitzades Automòbil i Club. Va treballar a TVE i des de l'any 1984 entrà a treballar a Televisió de Catalunya. Entre d'altres, fou un dels fundadors del programa Motor a fons el 1988 i va formar part de l'equip de retransmissions esportives de la Fórmula 1 a TV3 durant dinou anys. Considerat el periodista català que ha cobert més grans premis de la F1, el 2015 va publicar el llibre Així és la Fórmula 1, que recull les seves anècdotes i històries dins d'aquest món.
El 12 de desembre de 2021 s'acomiadà de TV3 en el programa del Motor a fons.

## Referències

* 1 2 «Francesc Rosés i Campreciós». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «La F1 en abierto en España ha pasado a la historia». Mundo Deportivo, 15-02-2016 [Consulta: 30 juliol 2018].
* ↑ «El periodista de TV3 Francesc Rosés presenta el llibre "Així és la Fórmula 1"». Esports3, 31-03-2015 [Consulta: 30 juliol 2018].
* ↑ «Francesc Rosés s'acomiada del "Motor a fons"». ccma. [Consulta: 15 desembre 2021].
# Patlıcanlı köfte

Patlıcanlı köfte és un plat de köfte amb albergínia de la cuina turca.

## Elaboració

Una cop elaborades, les mandonguilles es fregeixen. Les alberginies (tallades com a la imatge) també es fregeixen. Després cada köfte és cobert amb un tros d'alberginia. Les mandonguilles i les albergínies s'uneixen amb l'ajuda d'uns escuradents. Es decoren amb un tall de tomàquet o un tros de pebre verd. Tot això es col·loca en una safata de forn. Es posa damunt una salsa de tomàquet fet amb salça. Es cuina al forn prèviament escalfat.

## Vegeu també

* Sulu köfte
* İzmir köfte
* Patlıcan kebabı

## Referències

* ↑ Turkish folk culture researches. Halk Kültürünü Araştırma Dairesi, 1990.
* ↑ http://oktayusta.samanyoluhaber.com/patlicanli-kofte/ Arxivat 2015-04-22 a Wayback Machine.
# Hydro (Oklahoma)

Hydro és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 1.060 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hydro tenia 1.060 habitants, 413 habitatges, i 280 famílies. La densitat de població era de 682,1 habitants per km².
Dels 413 habitatges en un 31,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,8% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 32,2% no eren unitats familiars. En el 29,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 21,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.235 $ i la renda mediana per família de 31.071 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.645 $ mentre que les dones 17.308 $. La renda per capita de la població era de 13.256 $. Entorn del 14,4% de les famílies i el 18% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hydro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hydro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Never, Neverland

Never, Neverland és el segon àlbum d'estudi del grup de thrash metal canadenc Annihilator, publicat l'any 1990.
L'àlbum va estar gravat pel guitarrista Jeff Waters (guitarrista i baixista), el bateria Ray Hartmann i el nou cantant del grup, Coburn Pharr. L'àlbum va tenir molt bona rebuda i les vendes van ser superiors fins i tot al seu anterior i aclamat Alice in Hell. Aquest àlbum juntament amb la gira que va realitzar com a taloners del grup anglès Judas Priest van consolidar el grup Annihilator com un dels grups més prometadors del heavy metal.

## Cançons

Totes les cançons van estar compostes per Jeff Waters amb la col·laboració de Ray Hartmann en els arrangament de la bateria. Les lletres de les cançons van estar escrites per Waters excepte les marcades.
* "The Fun Palace" (Waters, Coburn Pharr) – 5:51
* "Road to Ruin" – 3:42
* "Sixes and Sevens" – 5:20
* "Stonewall" – 4:50
* "Never, Neverland" (Waters, Pharr) – 5:29
* "Imperiled Eyes" (Waters, J Weil) – 5:27
* "Kraf Dinner" – 2:41
* "Phantasmagoria" – 3:59
* "Reduced to Ash" (Waters, J Bates) – 3:09
* "I Am in Command" (Waters, Weil, Bates) – 3:34
* "Kraf Dinner" – 2:31 *
* "Mayhem" – 2:54 *
* "Freed from the Pit" – 3:45 *
* = Versions demo gravades durant les sessions de gravació
La demo "Mayhem" va ser canviada a "Reduced to Ash" i "Freed from the Pit" a "Road to Ruin". "The Fun Palace" tracta sobre un homicida que anys més tard de cometre un crim no pot deixar de pensar en la seva culpa i els malsons que això li provoca no li deixa alternativa a confessar. "Stonewall" és un dels temes més coneguts d'aquest àlbum i en general de la discografia d'Annihilator; en va fer un videoclip. "Never, Neverland", que tracta la història real d'una nena que va ser tancada a la seva habitació durant anys per la seva àvia per protegir-la després que hagués mirat a un noi en una botiga, és una de les cançons més conegudes en tota la discografia del grup canadenc per la introducció acústica i pels canvis de ritme i és tocada pràcticament en tots els concerts del grup.
L'àlbum va ser reeditat dues vegades. L'any 1998 amb les tres demos i l'any 2003 en una compilació de dos discos juntament amb el primer disc del grup, Alice in Hell.

## Crèdits

* Monte Conner – Productor executiu
* Glen Robinson – Productor, enginyer i mesclador
* Jeff Waters – Guitarra, Baixista, Productor, Disseny de portada
* Coburn Pharr – Cantant
* David Scott Davis – Guitarrista
* Wayne Darley – Baixista
* Ray Hartmann – Bateria
* George Marino – Masterització
* Chris Gehringer – Remasterització
* Satoshi Kobayashi – Redisseny
* Steve Royea – Enginyer, segon enginyer
* Victor Dezso – Fotografia
* Mark Van Der Wielen – Fotografia
* Nick Gilman – Disseny i disseny de portada
* Len Rooney – Disseny de portada