OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eduard Balliol

Eduard Balliol (1282-1364) fou un pretendent al tron d'Escòcia, fill de Joan Balliol i Isabella de Warenne.
Intentà apoderar-se del tron tot desembarcant a Scone el 1332 amb suport d'Eduard III d'Anglaterra; vencé David II en la batalla de Dupplin Moor i en la batalla de Halidon Hill, i es feu coronar rei d'Escòcia com a Eduard I, però fou expulsat d'Escòcia el 1341 i morí el 1364.

## Referències

* 1 2 Curry, Anne. The Hundred Years' War 1337-1453 (en anglès). Taylor & Francis, 2003, p. 21-22. ISBN 0203487338.
* ↑ Neillands, Robin. The Hundred Years War (en anglès). 2a edició. Psychology Press, 2002, p. 70. ISBN Psychology Press.
# Coves de Mira de Aire

Les coves de Mira de Aire són un conjunt de coves calcàries situades a Mira de Aire, al municipi de Porto de Mós, al districte de Leiria, a Portugal. Una part d'aquestes mines es denomina Cova de Moinhos Velhos. Les coves són a la freguesia portuguesa de Mira de Aire en ple Massís Calcari Estremeny, als contraforts de la serra D'Aire, ocupant la part nord de Polje Mira/Minde, que connecta Torres Novas amb Sâo Jorge.

## Referències

* ↑ «Grutas de Mira de Aire: Historial das Grutas» (en portuguès). Empreendimentos Turísticos e Espeleológicos, S.A.. [Consulta: 28 juny 2021].

## Vegeu també

* Carst
* Espeleologia

## Enllaços externs

* http://www.grutasmiradaire.com/
# The Penalty (curtmetratge de 1915)

The Penalty és un curtmetratge de Ray Myers.

## Altres crèdits

* Color: blanc i negre
* So: muda
# Agrostis capillaris

Agrostis capillaris (també molt coneguda pel sinònim '''Agrostis tenuis''') és una espècie de planta poàcia herbàcia perenne amb rizomes i estolons que, entre altres usos, serveix per fer un tipus de gespa. És nativa d'Euràsia i ha estat introduïda en moltes altres parts del món. A. capillaris creix en els herbassars humits i els prats oberts i també es pot trobar en zones agrícoles, vores de carreteres i envaint les zones pertorbades.
El nom del gènere Agrostis prové del grec i significa planta farratgera, agros significa 'un camp'.
Creix en sòls de neutres àcids. Té una textura molt fina (per això l'epítet tenuis). Es fa servir en camps de golf però és més adequada per a la gespa.
La seva panícula apareix de maig a juny, està finament embrancada i de lluny es veu porpra. La panícula persisteix durant l'hivern després que les seves llavors hagin caigut.

## Referències

* ↑ Plants Profile for Agrostis Capillaris Retrieved 2010-03-14.
* ↑ Germplasm Resource Information Network Arxivat 2009-05-08 a Wayback Machine. Retrieved 2010-03-15.
* ↑ Grass Manual on the Web Arxivat 2011-06-11 a Wayback Machine. Retrieved 2010-03-15.
* ↑ Global Invasive Species Database: Ecology of Agrostis capillaris Arxivat 2012-03-19 a Wayback Machine. Retrieved 2010-03-15.
* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2008-07-24. [Consulta: 19 agost 2009].
* ↑ BSBI Description Arxivat 2011-07-17 a Wayback Machine. retrieved 2010-11-16.
# Highland Lake (Alabama)

Highland Lake és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 408 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Highland Lake tenia 408 habitants, 164 habitatges, i 129 famílies. La densitat de població era de 96,6 habitants/km².
Dels 164 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72% hi vivien parelles casades, en un 4,3% dones solteres, i en un 21,3% no eren unitats familiars. En el 18,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 27,2% entre 25 i 44, un 29,2% de 45 a 60 i un 15% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones hi havia 96,2 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.229 $ i la renda mediana per família de 48.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.750 $ mentre que les dones 28.333 $. La renda per capita de la població era de 25.829 $. Cap de les famílies i el 3,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Eckhard Leue

Eckhard Leue (Magdeburg, 20 de març de 1958) és un piragüista en aigües tranquil·les alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on guanyà la medalla de bronze en la prova del C-1, 1.000 metres del programa de piragüisme.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Eckhard Leue». [Consulta: 15 abril 2024].
# Elacatinus illecebrosus

Elacatinus illecebrosus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes que es troba des de Yucatán (Mèxic) fins a Panamà.
Els adults poden assolir els 4 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ Böhlke, James. E.; Robins, C. Richard «Western Atlantic seven-spined gobies, with descriptions of ten new species and a new genus, and comments on Pacific relatives» (en anglès). Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 120, 1968, pàg. 45-174.
* 1 2 Garilao, Cristina V.; Reyes, Rodolfo B. «Elacatinus illecebrosus (Böhlke & Robins, 1968) Barsnout goby» (en anglès). FishBase.
# Coves de Roiet

Les Coves de Roiet són una cavitat del terme de Gavet de la Conca, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Aransís.
Està situada al nord-oest del poble de Sant Miquel de la Vall, al vessant meridional, a la part de llevant, de la Serra de la Vall de Llimiana, a la dreta de la llau de Sant Miquel. Són al nord i a prop del Niu del Corc.

## Bibliografia

* DE VALLES, Jordi. "Coves de Roiet". Dins Catàleg Espeleològic de Catalunya. Volum I. Alta Ribagorça. Pallars Jussà. Pallars Sobirà. Vall d'Aran. Barcelona: Espeleo Club de Gràcia, 2008. Sense ISBN.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# The Penguins

The Penguins és una banda de música catalana, formada el 2006 a Sant Feliu de Llobregat, i que han publicat dos discs, Reggae per xics (Buenritmo, 2011) i Shuffle, Cut & Deal (Buenritmo, 2014) El seu primer disc estava orientat als infants, recuperant música popular catalana, i en el segon disc va incorporar temes propis.
El grup es va formar arran d'un petit concert ocasional per a nens que van organitzar per les festa de Santa Cecília. Els integrants del grup van decidir doncs continuar aquest projecte, realitzant una proposta musical i pedagògica adreçada a petits i grans. Han fet més de 200 concerts i venut més de 12.000 còpies. El 2016, celebrant el desè aniversari de la banda, van realitzar un documental dirigit per Jep Jorba, de Poca Broma Produccions, que repassa la història de la banda.
La seva cançó "Boires i retrets" va ser escollida com a cançó oficial de la Volta Ciclista a Catalunya 2022.

## Discografia

* Reggae per xics (2011) - Reggae per xics
* Pugem al tren (2014) - Reggae per xics
* Shuffle, Cut & Deal (2014)
* Reggae per xics: 5 anys (2016) - Reggae per xics
* The Penguins X (2016)
* Ballant damunt la lluna (2018) - Reggae per xics
* Herois de cartró (2018)
* Quadern de bitàcola (2021) - Reggae per xics
* 4 notes d'amor(t) (2022)

## Membres

* Bateria: Xavi Haro
* Baix: Robert Valls
* Guitarra rítmica: Bernat Romagosa
* Guitarra melòdica: Oriol Serna
* Teclat i cors: Sergi Beltran
* Trompeta i percussions: Genís Navarro
* Flauta travessera: Albert (Tillo) Carrera
* Saxo tenor: Eduard Polls
* Saxo alt: Francesc Polls
* Veu, trombó i cors: Francesc Puiggròs
* Veu i cors: Axel Domingo

## Premis i reconeixements

* Premi ARC 2015 al millor espectacle per a públic familiar.

## Referències

* ↑ Tello, Sandra «The Penguins, la Jamaica catalana». Enderrock.
* ↑ «The Penguins porten "Mr Tambourine Man" al terreny del reggae». Enderrock, 17-12-2016.
* 1 2 3 «Aires jamaicans: reggae per xics». Ara.cat.
* ↑ «The Penguins, amb “Boires i Retrets”, cançó oficial de la #VoltaCatalunya101 - Volta Ciclista a Catalunya 2023». [Consulta: 2 agost 2023].
# Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1950

La cerimònia de lliurament de les medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1950 va tenir lloc el 27 de febrer de 1951. Va ser el sisè lliurament de aquestes medalles atorgades per primera vegada cinc anys abans pel Cercle d'Escriptors Cinematogràfics (CEC). Els premis tenien per finalitat distingir als professionals del cinema espanyol pel seu treball durant l'any 1950. Per primera vegada es va decidir que els guardons fossin concedits durant una gran festa celebrada en un local de moda, que va ser el recentment inaugurat Hotel Emperador. Es van concedir medalles en setze categories; les mateixes quinze de l'edició anterior i una nova destinada a premiar la millor labor periodística.

## Llista de medalles

| Categoria | Premiat | Labor premiada |
| Millor pel·lícula | Agustina de Aragón | pel·lícula |
| Millor director | José Luis Sáenz de Heredia | Don Juan |
| Millor actriu principal | Ana Mariscal | De mujer a mujer |
| Millor actor principal | Fernando Fernán Gómez | El último caballo |
| Millor actriu secundària | Elena Salvador | Pequeñeces |
| Millor actor secundari | Nicolás Perchicot | Cuentos de la Alhambra |
| Millor fotografia | José Fernández Aguayo | Flor de lago |
| Millor música | Jesús García Leoz | Flor de lago |
| Millors decorats | Enrique Alarcón | La noche del sábado |
| Millor argument original | Edgar Neville | El último caballo |
| Millor guió | Guillermo Fernández-Shaw Francisco Ramos de Castro Ricardo Toledo Fernando Merelo José Díaz Morales | La Revoltosa |
| Millor labor literària | Azorín | |
| Millor pel·lícula estrangera | El lladre de bicicletes | pel·lícula |
| Premi Jimeno | María de los Ángeles Morales (Actriu i cantant) | La Revoltosa |
| Millor llibre | Fernando Méndez Leite | Secretos del cine |
| Millor labor periodística | Alfredo Tocildo | |

## Premi especial

Es va concedir un premi especial a l'actor portuguès Antonio Vilar per la seva interpretació a Don Juan.

## Vegeu també

* Fotogramas de Plata 1950

## Bibliografia

* Círculo de Escritores Cinematográficos. 1945-1975. Madrid: Imprenta del MIT, 1975, p. 52 y 91-92. ISBN 84-500-6968-8.
* Fuentes documentales para el estudio de la música en el cine español de los años 40. Valencia: Universidad Politécnica de Valencia, 2003, p. 548 [Consulta: 16 abril 2016].
* «Medallas del CEC a la producción española de 1950». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-08-01. [Consulta: 19 març 2016].
# Highland Mills

Highland Mills és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 3.468 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Highland Mills tenia 3.468 habitants, 1.196 habitatges, i 955 famílies. La densitat de població era de 774 habitants/km².
Dels 1.196 habitatges en un 47,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,3% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 20,1% no eren unitats familiars. En el 16,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,9 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,3% tenia menys de 18 anys, un 4,8% entre 18 i 24, un 32,6% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 6,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88 homes.
La renda mediana per habitatge era de 80.581 $ i la renda mediana per família de 84.249 $. Els homes tenien una renda mediana de 62.281 $ mentre que les dones 37.857 $. La renda per capita de la població era de 30.257 $. Entorn de l'1,7% de les famílies i el 3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Highland Mills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Highland Mills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Milorad Pavić (entrenador)

Milorad "Miša" Pavić (Valjevo, 11 de novembre de 1921 - Valjevo, 16 d'agost de 2005) fou un futbolista serbi dels anys 1940 i posteriorment entrenador.

## Trajectòria

Com a futbolista jugà a l'Estrella Roja de Belgrad, però en la faceta que més destacà fou en la d'entrenador. Entrenà l'Estrella Roja i el FK Vojvodina al seu país natal. A Bèlgica dirigí el Club Brugge (1967-1969) i Standard Liège (1964-1967, 1985-1986, 1987-1988), a Portugal el SL Benfica (1974-1975) i l'Sporting de Lisboa (1978-1979), i a Espanya l'Athletic Club (1972-1974), el CD Málaga (1975-1977) i el Celta de Vigo (1980-1983). Fou entrenador del RCD Espanyol, essent substituït a la tercera jornada de lliga per Xabier Azkargorta.

## Palmarès

Com a entrenador

### Estrella Roja

* 3 Lliga iugoslava de futbol:
** 1958-59, 1959-60, 1963-64
* 3 Copa iugoslava de futbol:
** 1958, 1959, 1964

### Standard Liege

* 2 Copa belga de futbol:
** 1966, 1967

### Athletic Club

* 1 Copa del Rei de futbol:
** 1973

### Benfica

* 1 Lliga portuguesa de futbol:
** 1974-75

## Referències

* ↑ «El elegido es Azkargorta». Mundo Deportivo, 18-04-2001. [Consulta: 20 gener 2010].
* ↑ «Muere Pavic, técnico con el que se ganó una Copa». Mundo Deportivo, 16-08-2005. [Consulta: 20 gener 2010].

## Enllaços externs

* UEFA.com
# Sol de Mañana

El Sol de Mañana és una àrea d'aproximadament 1 km² d'extensió, ubicada al departament de Potosí, Bolívia, al sud de la Laguna Colorada al camí cap al Salar de Chalviri, a una altura de 4.850 m. Pertany al Complex Volcànic de Puna.
Aquesta àrea es caracteritza per una activitat volcànica i fumaròlica (guèisers); als cràters ubicats a la regió es pot observar lava bullent intensament; addicionalment, les fumaroles emeten vapor calent que assoleixen altures de 10 a 50 m, producte de la pressió amb els quals són emesos. Aquests fenòmens permeten apreciar un paisatge que remunta a les èpoques de la formació de la terra.
Aquests camps geotermals posseeixen unes piscines naturals d'argila bullent, fumaroles fortament actives i una varietat enorme de colors a causa de l'alta complexitat mineral.
# Eckwersheim

Eckwersheim (en alsacià Eckwersche) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 1.425 habitants. Forma part de la Comunitat Urbana d'Estrasburg.
Forma part del cantó de Brumath, del districte d'Estrasburg i de la Strasbourg Eurométropole.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 669 | 670 | 771 | 906 | 1.112 | 1.266 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Robert Pfrimmer | |
| 2008- | Doris Hahn | |
# Eleccions al Dáil Éireann de juny de 1927

Les eleccions al Dáil Éireann de juny de 1927 es van celebrar el 23 de juny de 1927 per a renovar els 153 diputats del Dáil Éireann. Cumann na nGaedhael va formar un govern de coalició amb laboristes i altres forces, però poc després Fianna Fáil decidí ocupar els seus escons i va provocar una crisi de govern.

## Resultats

| Partit | Líder | % | Escons |
| Cumann na nGaedhael | William T. Cosgrave | 27,5% | 47 |
| Fianna Fáil | Éamonn de Valera | 26,1% | 44 |
| Laborista | Thomas Johnson | 13,8% | 22 |
| Farmer's Party | Michael Heffernan | 7,2% | 11 |
| Partit de la Lliga Nacional | William Redmond | 5,2% | 8 |
| Sinn Féin | John J. O'Kelly | 3,3 | 5 |
| Independents | | 9,8% | 15 |

## Referències

* (anglès) Pàgina del Dáil Éireann Arxivat 2009-12-18 a Wayback Machine.
* (anglès) Resultat de les eleccions de juny de 1927
# Coves de Sara

Les coves de Sara (Sarako lezeak en èuscar i Grottes de Sare en francès) es troben a la comuna de Sara, al territori històric de Lapurdi, al departament francès dels Pirineus Atlàntics. Van començar a formar-se fa uns 100 milions d'anys i van començar a ser poblades durant el període prehistòric mosterià fa uns 45.000 anys. Sabem que, des del neolític fins a l'edat del bronze, va ser habitada la cova de Lezea (una de les més importants del conjunt) per comunitats agricultores i ramaderes, gràcies a les restes ceràmiques i òssies. L'etnòleg i prehistoriador José Miguel Barandiarán va estudiar la relació entre aquest conjunt de coves i la mitologia basca, ja que foren objecte de llegendes i van ser escenari de les persecucions sobre presumptes bruixes a la regió durant el segle xvii. Actualment, estan obertes al públic i són el tercer centre turístic que rep més visitants de tot Iparralde.

## Enllaços externs

* Coves de Sara Arxivat 2009-05-13 a Wayback Machine. (basc) (anglès) (castellà) (francès).
* Web oficial.
# Dejan Dražić

Dejan Dražić (en serbi ciríl·lic: Дејан Дражић; nascut a Sombor el 26 de setembre de 1995) és un futbolista professional serbi que juga com a migcampista pel Slovan Bratislava.

## Carrera de club
### OFK Beograd

Dražić es va formar al planter del FK Teleoptik i el FK Partizan. Posteriorment va marxar al club rus FC Rubin Kazan, abans de tornar a Sèrbia i signar el seu primer contracte professional amb l'OFK Belgrad, a 18 anys.
Dražić va debutar oficialment amb el club el 21 de setembre de 2013, entrant a la segona part com a substitut d'Aleksandar Čavrić en una derrota per 0–2 a fora contra el Partizan. Va marcar el seu primer gol com a professional el 19 d'octubre, el primer del seu equip en una derrota per 2–3 a casa contra el FK Radnički 1923.
On 9 novembre 2013, Dražić scored a brace in a 3–2 home win over FK Jagodina. He finished his first senior season with four league goals from 23 appearances.
El 7 d'agost de 2015, Dražić va signar contracte per cinc anys amb el Celta de Vigo de La Liga. Hi va debutar entrant com a substitut de Theo Bongonda en un empat 1–1 contra la SD Eibar.
El 30 d'agost de 2016, Dražić fou cedit al Reial Valladolid de Segona Divisió, per un any.

## Internacional

Dražić ha representat la selecció sub-19 de Sèrbia al Campionat d'Europa de la UEFA sub-19 2014, on hi va disputar tres partits.

## Referències

* ↑ «Dražić: Odrastao sam u Partizanu i sve ću učiniti da postignem pogodak na Marakani» (en serbian). Novosti, 29-11-2014. [Consulta: 7 agost 2015].
* ↑ «Dejan Dražić, srpski El Šaravi» (en serbian). Novosti, 18-11-2013. [Consulta: 20 novembre 2013].
* ↑ «Brazilski šou Dražića na Karaburmi» (en serbian). Novosti, 09-11-2013. [Consulta: 20 novembre 2013].
* ↑ «Dejan Drazic, nuevo jugador del Celta a falta del reconocimiento médico» (en castellà). Celta's official website, 07-08-2015. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2015. [Consulta: 7 agost 2015].
* ↑ «Dejan Drazic jugará cedido en el Real Valladolid» (en castellà). Celta Vigo, 30-08-2016. Arxivat de l'original el 21 de setembre 2016. [Consulta: 30 agost 2016].

## Enllaços externs

* Dejan Dražić a BDFutbol
* Dejan Dražić, Fitxa a Soccerway
# Chingleput

Chingleput o Chengalpattu o Chengalpet o Chengalpat és una ciutat i municipi de Tamil Nadu a la vora del riu Palar al sud-oest de Chennai. La seva població és de 62.231 (cens del 2001). El 1881 tenia 5.617 habitants.

## Història

Chingleput fou possessió dels reis de Vijayanagar i de nayaks vassalls amb seu a la fortalesa i a Chandragiri. El 1751 fou ocupada per França però la van perdre davant els britànics el 1752. Un intent francès del 1758 va fracassar per poc. El 1780 Haidar Ali de Mysore va derrotar el coronel W. Baillie, i l'exèrcit de Sir Hector Munro es va refugiar a la fortalesa.
El 1793 es va constituir en districte de Chingleput amb capital a Saidapet.
El 1999 es va dividir en:
* Districte de Kanchipuram
* Districte de Thiruvallur

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Highland Falls

Highland Falls és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 3.678 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Highland Falls tenia 3.678 habitants, 1.567 habitatges, i 922 famílies. La densitat de població era de 1.279,4 habitants/km².
Dels 1.567 habitatges en un 28,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,6% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 41,1% no eren unitats familiars. En el 35,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,8 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 45.833 $ i la renda mediana per família de 57.885 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.833 $ mentre que les dones 29.488 $. La renda per capita de la població era de 24.100 $. Entorn del 3,9% de les famílies i el 4,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Highland Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Highland Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Miquel Curanta i Girona

Miquel Curanta i Girona (Pals, 1977) és un gestor català, director de l'Institut Català de les Empreses Culturals entre 2018 i 2022. Va estudiar Comunicació Audiovisual a l'Escola de Gestió Empresarial de Girona, i posteriorment va realitzar un postgrau de Gestió i Estratègia en Social Media (ESIC Business School) i un màster en Direcció de Màrqueting i Comunicació a la Universitat Oberta de Catalunya. Entre 2008 i 2018 fou el director del TR3SC. Anteriorment, entre altres responsabilitats, ha estat soci fundador de la productora Creativa Audiovisual (2006-2008); cap de l'àrea de música del TR3SC (2006); productor i creatiu publicitari a la Cadena SER (2002-2006); sotscap tècnic i cap d'emissions a Ona Catalana (2000-2002); locutor de les emissores del Grup Flaix (1998-2000) i de la Cadena SER a Girona (1996-2000). Curanta també ha estat soci fundador i codirector de Ràdio Capital de l'Empordà i soci fundador d'Empordanet Televisió (1998-2007).

## Referències

* ↑ «Miquel Curanta, nou director de l'Institut Català de les Empreses Culturals». Ara.cat.
* ↑ «Miquel Curanta, nou director de l'Institut Català de les Empreses Culturals». Arxivat de l'original el 2018-11-06. [Consulta: 5 novembre 2018].