OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pinus densiflora

El pi roig japonès (Pinus densiflora) és una espècie de conífera de la família Pinaceae nadiua del Japó, la Península de Corea, nord-est de la Xina (Heilongjiang, Jilin, Liaoning, Shandong) i l'extrem sud-est de Rússia (sud de Primorsky).
Està estretament emparentat amb el pi roig (Pinus sylvestris). És una planta ornamental amb diversos cultivars i té un paper important en el jardí japonès clàssic.

## Característiques

Fa 20–35 m d'alt. Preferix un sòl ben drenat i lleugerament àcid. Les fulles fan 8–12 cm de llargada, amb dues per fascicle. Les pinyes fan 4–7 cm de llargada. A l'hivern esdevé groguenc.

## Referències

* ↑ «The Plant List: A Working List of All Plant Species». [Consulta: 15 desembre 2015].
* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 4 abril 2023].
* J. E., Aughanbaugh «Japanese Red Pine_cabdirect». Pennsylvania Forests and Waters, 2, 1, 1950, pàg. 10–11, 18.
# Pinus echinata

El pi de fulla curta (Pinus echinata) és una espècie de conífera de la família Pinaceae nadiua dels Estats Units orientals i del sud, de la major part de l'Estat de Nova York, del sud fins al nord de Florida, de l'oest a l'est Oklahoma, i el sud-oest fins a l'est de Texas. L'arbre és de forma variable, de vegades recte, de vegades tort, amb una copa irregular. Assoleix alçàries de 20–30 metres amb un diàmetre de tronc de 0,5–0,9 metres.

## Descripció

Les fulles són en forma d'agulla (aciculars), amb dos o tres fascicles (farcells) juntat, i de 7 a 11 cm de llargària. Els cons fan 4-7 cm de llargària, amb escates fines amb una carena transversal i un curt peduncle. S'obren a la maduresa, però són persistents. Les plàntules desenvolupen un brot persistent en forma de J, prop de la superfície del sòl. El brot axil·lar i altres brots es formen prop de la corba i inicien el creixement si la tija superior és morta pel foc o s'ha tallat.

## Ecologia

Aquest pi ocupa una varietat d'hàbitats des de les terres altes rocalloses fins a les planes molt inundades. Sovint s'hibrida de manera natural amb Pinus taeda, fet pel que es creuen els seus rangs genètics.

## Usos

Aquest pi és principalment una font de pasta de cel·lulosa i de xapa de contraplacat, així com de fusta de construcció per una gran varietat d'usos. El pi de fulla curta és un dels "pins grocs " del sud dels EUA; per aquest motiu rep també la denominació de pi groc del sud. El pi de fulla curta forma la gamma més gran de "pins grocs" del sud dels EUA.

## Vegeu també

* Fusta de melis

## Bibliografia

* Correll, D. S. & M. C. Johnston. 1970. Man. Vasc. Pl. Texas i–xv, 1–1881. The University of Texas at Dallas, Richardson.
* Farjon, A. K., J. A. Pérez de la Rosa & B. T. Styles. 1997. Field Guide Pines Mexico Central America 1–147. Royal Botanic Gardens, Kew.
* Flora of North America Editorial Committee, e. 1993. Pteridophytes and Gymnosperms. Fl. N. Amer. 2: i–xvi, 1-475.
* Forzza, R. C. & et al. et al. 2010. 2010 Lista de espécies Flora do Brasil. http://floradobrasil.jbrj.gov.br/2010/ Arxivat 2010-05-26 a Wayback Machine..
* Gibbs Russell, G. E., W. G. M. Welman, E. Retief, K. L. Immelman, G. Germishuizen, B. J. Pienaar, M. Van Wyk & A. Nicholas. 1987. List of species of southern African plants. Mem. Bot. Surv. S. Africa 2(1–2): 1–152(pt. 1), 1–270(pt. 2).
* Long, R. W. & O. K. Lakela. 1971. Fl. Trop. Florida i–xvii, 1–962. University of Miami Press, Coral Cables.
* Radford, A. E., H. E. Ahles & C. R. Bell. 1968. Man. Vasc. Fl. Carolinas i–lxi, 1–1183. University of North Carolina Press, Chapel Hill.
* Wunderlin, R. P. 1998. Guide Vasc. Pl. Florida i–x, 1–806. University Press of Florida, Gainseville.

## Referències

* ↑ «Pinus echinata». Natural Resources Conservation Service PLANTS Database. USDA.
* ↑ «Pinus echinata». Flora of North America [Consulta: 5 novembre 2019].
* ↑ Lawson, Edwin R. (1990), Conifers, vol. 1, Washington, D.C.: United States Forest Service (USFS), United States Department of Agriculture (USDA), <https://www.na.fs.fed.us/spfo/pubs/silvics_manual/Volume_1/pinus/echinata.htm>

## Enllaços externs

* Base de dades de gimnosperma: Pinus echinata
# Pismo Beach

Pismo Beach és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 8.551 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pismo Beach tenia 8.551 habitants, 4.230 habitatges, i 2.322 famílies. La densitat de població era de 914,6 habitants/km².
Dels 4.230 habitatges en un 17,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,1% hi vivien parelles casades, en un 6,4% dones solteres, i en un 45,1% no eren unitats familiars. En el 35,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 16% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,02 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,58.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,3% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 28,4% de 45 a 60 i un 24,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.396 $ i la renda mediana per família de 61.036 $. Els homes tenien una renda mediana de 48.606 $ mentre que les dones 30.189 $. La renda per capita de la població era de 30.835 $. Entorn del 6,3% de les famílies i el 9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pismo Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pismo Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Portada/article desembre 21
## Leptictidium

Leptictidium és un gènere extint de petits mamífers de la família dels pseudorrincociònids que visqueren a Europa durant l'Eocè, fa entre 33,9 i 48,6 milions d'anys. Morfològicament, destaca per la seva inusual combinació de caràcters típics dels euteris primitius amb adaptacions molt especialitzades, incloent-hi potes posteriors molt llargues en relació amb les anteriors. Es tracta d'un dels pocs mamífers bípedes, tot i que encara es debat si es desplaçava corrent o saltant.
Tenia una dieta molt variada que incloïa insectes, petits vertebrats i, possiblement, plantes. Representa una de les primeres branques que se separaren dels euteris basals i aparegué a principis de l'estatge faunístic Bartonià. El seu registre fòssil, que inclou diversos espècimens molt ben conservats, indica que esdevingué força comú a Europa i, amb el pas del temps, anà produint espècies cada vegada més grosses. Tanmateix, s'extingí fa aproximadament 35 milions d'anys sense deixar descendència, probablement a causa del fet que havia evolucionat per viure a les selves pluvials que cobrien gran part d'Europa durant l'Eocè i fou incapaç d'adaptar-se a les planes obertes de l'Oligocè.
* 1 2 Storch i Lister, 1985, p. 4.
# Pont internacional Simón Bolívar

El Pont Internacional Simón Bolívar és un pont de 300m que travessa el riu Táchira en la frontera colombiana i veneçolana, connectant la ciutat de San Antonio del Táchira a Veneçuela amb la ciutat de La Parada a Colòmbia. La primera ciutat important dins Colòmbia després de la frontera és Cúcuta.
Fins a la crisi econòmica veneçolana de mitjans de la dècada de 2010, fou un punt d'encreuament popular per Colombians per comprar a través de la frontera. El 2015, el President veneçolà Nicolás Maduro va tancar el pont al trànsit de vehicles. Des del 2017, com a mínim, el trànsit és majoritàriament de persones deixant Veneçuela.

## Referències

* 1 2 «The bridge of desperation».
* 1 2 Andrew Rosati. «Thousands Are Fleeing Venezuela by Two-Lane Border Bridge», 12-10-2017. [Consulta: 4 setembre 2018].
* ↑ «La crisis migratoria de Venezuela, una de las mayores de los últimos años» (en castellà). ONU, 04-05-2018. [Consulta: 8 desembre 2020].
* ↑ «Unconvinced by Election Venezuela Emigrees Stream Across Border, Reuters 19 May 2018.». [Consulta: 12 febrer 2019].
# Poliedrà

Un poliedrà és un hidrocarbur policíclic de la sèrie ${\ce {(CH)_{n}}}$ l'esquelet del qual correspon a un sòlid geomètric regular o semiregular.
Hi ha cinc sòlids regulars, també dits sòlids platònics: tetràedre, amb quatre cares que són triangles regulars; el cub amb sis cares que són quadrats, l'octàedre format per vuit triangles; el dodecàedre que té dotze pentàgons regulars i l'icosàedre que té vint triangles regulars.
El poliedrà més simple és el tetraedrà amb forma d'un tetràedre, però el primer que fou sintetitzat fou el cubà el 1964 per part dels químics orgànics Philip E. Eaton i Thomas W. Cole. El 1982 el grup de Leo A. Paquette de la Universitat Estatal d'Ohio sintetitzaren el dodecahedrà amb una ruta sintètica de vint-i-nou etapes.

## Referències

* ↑ IUPAC, Compendium of Chemical Terminology, 2a ed. ("The Gold Book") (1997). Versió corregida en línia: (2019-) "polyhedranes" (en anglès).
* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 17 novembre 2022].
* ↑ Eaton, Philip E.; Cole, Thomas W. «The Cubane System» (en anglès). Journal of the American Chemical Society, 86, 5, 01-03-1964, pàg. 962–964. DOI: 10.1021/ja01059a072. ISSN: 0002-7863.
* ↑ Ternansky, Robert J.; Balogh, Douglas W.; Paquette, Leo A. «Dodecahedrane» (en anglès). Journal of the American Chemical Society, 104, 16, 01-08-1982, pàg. 4503–4504. DOI: 10.1021/ja00380a040. ISSN: 0002-7863.
# Portal Occidental dels Andes

El Portal Occidental dels Andes fou una barrera natural situada a l'oest de Sud-amèrica durant gran part del Cenozoic, des de l'Eocè fins al Miocè mitjà. Juntament amb el llac Pebas, els científics creuen que és un dels factors que expliquen la gran biodiversitat del continent. Hauria facilitat la separació de llinatges andins entre el nord i el centre de la serralada. La formació de la Cordillera Oriental durant el Miocè mitjà hauria destruït aquesta barrera i contribuït a la creació del llac Pebas. La base de proves en la qual es fonamenta l'existència del Portal Occidental dels Andes consisteix en fòssils d'organismes marins, palinomorfs i paleosediments.

## Referències

* ↑ «La biodiversidad de Sudamérica se debe a la cordillera de Los Andes» (en castellà). El Mundo, 21-06-2009. [Consulta: 13 juliol 2018].
* ↑ Antonelli, A.; Nylander, J. A. A.; Persson, C.; Sanmartin, I. «Tracing the impact of the Andean uplift on Neotropical plant evolution» (en anglès). Proceedings of the National Academy of Sciences, 106, 24, 2009, pàg. 9.749–9.754. DOI: 10.1073/pnas.0811421106. ISSN: 0027-8424.
# Portal Romanyà

El Portal Romanyà és una obra de Piera (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El portal Romanyà està format per una gran arc amb dovelles, amb l'escut de Pedralbes a la dovella central.
Un gran casal es troba a sobre mateix de la portada.

## Història

L'antic portal de Golard o portal Jussà, el 1559, es convertí en el portal de Romanyà, subsistent al segle xx, amb el gravat de l'escut de Pedralbes.
Antic portal d'entrada a la fortificació del barri del Mercadal.

## Referències

* 1 2 3 4 «Portal Romanyà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2018].
# Portal Clos (el Pont d'Armentera)

El Portal Clos és una obra gòtica del Pont d'Armentera (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Aquest arc està situat al centre del nucli, concretament al carrer Vila-closa. És apuntat i format per dovelles gairebé regulars. Ha quedat una mica tapat per una construcció posterior sostinguda per bigues de fusta.

## Història

El creixement que va experimentar el Pont al llarg de la baixa edat mitjana va possibilitar la construcció de nous barris fora de les muralles, que eren coneguts amb el nom de Viles noves. L'arc s'int en un d'aquests ravals, construït a l'altra banda del torrent de Rupit.

## Referències

* 1 2 «Portal Clos». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2018].
# Premsa gratuïta

La premsa gratuïta és aquella que es distribueix sense cap cost per al lector; conseqüentment, el finançament d'aquestes publicacions prové íntegrament de la publicitat.
La premsa gratuïta se sol distribuir en llocs molt concorreguts com ara els principals carrers d'una ciutat, les boques de metro, les estacions de tren o les universitats.

## Història

Per bé que existien revistes i setmanaris gratuïts des de feia dècades, especialment amb finalitats publicitàries o de promoció local, l'auge de la premsa gratuïta es va produir amb l'aparició dels diaris que es repartien al transport públic. El primer diari d'aquestes característiques, el Metro, va aparèixer a Suècia el 1995. Dos anys després ja es distribuïa per diversos països europeus. L'any 1999 l'editora noruega Schibested llança a Zúric el 20 minuts, que avui en dia ja compta amb edicions arreu d'Europa.
A Espanya es distribueixen les següents edicions de premsa gratuïta:
* Qué!
* Metro'
* 20 minutos
* ADN
* Crack 10
* De luns a venres
L'arribada de la premsa gratuïta suposa una nova competència a la premsa tradicional o de pagament.

## Enllaços externs

* Associació Catalana de la Premsa Gratuïta Arxivat 2012-05-04 a Wayback Machine.
# Pollina

Pollina (sicilià Puòddina) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Palerm. L'any 2007 tenia 3.122 habitants. Limita amb els municipis de Castelbuono, Cefalù i San Mauro Castelverde.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Giuseppe Sarrica | Centredreta |
# Derek Warfield

Derek Warfield (nascut el 15 de setembre de 1943) és un cantant, compositor i historiador irlandès, i membre fundador del grup musical The Wolfe Tones.

## Carrera

Derek Warfield és cantant, compositor, intèrpret de mandolina i membre fundador dels The Wolfe Tones, amb la qual ha actuat més de 37 anys. Ha escrit i gravat més de 60 cançons i balades. The Foggy Dew va ser el primer dels 16 àlbums gravats pels The Wolfe Tones (1964) mentre que el popular Sing Out For Ireland (1987) va ser l'últim àlbum d'estudi on van estar presents els quatre membres.
Un àlbum en solitari, Legacy, va ser llançat en 1995 i va seguir amb Liberte '98, Sons of Erin, Take Me Home To Mayo i Clear The Way. Warfield també té un video, Legacy, i dos llibres, The Songs and Ballads de 1798 i The Irish Songster of the American Civil War.
Warfield ha realitzat la seva música i cançons als esdeveniments i commemoracions de la Guerra Civil Americana en llocs com Gettysburg, Sharpsburg i Harrisburg amb la seva banda, The Sons of Erin. El llançament de Clear the Way, el 2002, és el segon de la seva sèrie sobre cançons irlandeses de la Guerra Civil.
La balada "Take Me Home to Mayo", escrita per Belfastman Seamus Robinson com a homenatge a Michael Gaughan, va ser gravada com a duo amb l'irlandès nord-americà Andy Cooney i és el títol d'un altre llançament de Warfield de 2002.
El març de 2006, Warfield va publicar el seu nou àlbum en solitari, un CD de 36 cançons amb cançons irlandeses.
Actualment, Warfield actua amb la seva nova banda, Derek Warfield and The Young Wolfe Tones.

## Referències

* ↑ «The Wolfe Tones: official story» (en anglès). The Wolfe Tones. Arxivat de l'original el 2008-09-25. [Consulta: 7 maig 2009].
# Todas las canciones hablan de mí

Todas las canciones hablan de mí és una pel·lícula dirigida per Jonás Trueba, estrenada el 2010. Todas las canciones hablan de mí és una comèdia romàntica, però sense noi coneix noia. La premissa seria més aviat noi tracta d'oblidar noia, cosa bastant més difícil d'assumir, sobretot quan la noia de la qual t'acabes de separar és la protagonista de cadascun dels teus records i comences a pensar que totes les cançons parlen de tu.

## Argument

Aquesta és la difícil història d'un noi que tracta d'oblidar una noia, sobretot perquè la noia de la que s'acaba de separar torna a la seva memòria una vegada i una altra associada a tots els records de la seva vida. Aquesta situació arriba a tal punt que el noi té la sensació que totes les cançons d'amor parlen d'ella.

## Repartiment

* Oriol Vila: Ramiro
* Bárbara Lennie: Andrea
* Bruno Bergonzini: Lucas
* Ramon Fontserè: Luismi
* Ángela Cremonte: Irene
* Valeria Alonso: Silvia
* Miriam Giovanelli: Raquel
* Eloy Azorín: Nico
* Maite Blasco: Àvia
* Daniel Castro: Gonzalo
* Rebeca Sala: Bea
* Isabelle Stoffel: Estrangera
* David Trueba: Conseller

## Premis

* 2010: 2 Nominacions al Goya: Millor direcció novell i actor revelació (Oriol Vila)
* 2010: Festival de Gijón: Secció oficial de llargmetratges a competició

## Crítica

* "Jonás es confirma com una rara avis: per l'ús del llenguatge cinematogràfic, per la seva visió de l'existència i pels referents cinematogràfics i literaris desplegats"
* "La cinta està recoberta d'una patina de falsa qualité, molt francesa (...) Sent una pel·lícula sobre l'afecte i el desafecte, a aquesta opera prima li falta emoció, indicis de veritable passió.
* "És, sens dubte, el film-manifest d'un capacitat cineasta; una feina que, no obstant això, fa seva la indolència del seu personatge central.

## Referències

* ↑ «Todas las canciones hablan de mí». imdb.
* ↑ Ocaña, Javier El País.
* ↑ Casas, Quim El Periódico.
* ↑ Costa, Jordi Fotogramas.

## Enllaços externs

* Todas las canciones hablan de mí - Lloc web oficial
* Todas las canciones hablan de mí a El séptimo arte (castellà)
* Todas las canciones hablan de mí a DeCine21 (castellà)
* Todas las canciones hablan de mí a RTVE (castellà)
* Todas las canciones hablan de mí a CiudadDeLaLuz Arxivat 2011-01-12 a Wayback Machine. (castellà)
# Todas hieren

Todas hieren és una pel·lícula espanyola del 1998 dirigida per Pablo Llorca, en la que és la seva tercera pel·lícula. Es tracta d'un drama fantàstic sobre l'amor ple de personatges enigmàtics. El títol és extret del vers llatí "Totes fereixen, només l'última mata".

## Sinopsi

Després de passar 15 anys en un camp de concentració, Sartorius torna al seu poble a la recerca de la seva esposa. Al tren coneix una parella jove, Beatriz i Bruno, i plegats es dirigeixen a la mansió de l'excèntric arquitecte Bergmann on se suposa que es trobarà amb la seva dona; però els esdeveniments no es produiran com s'espera...

## Repartiment

* Luis Miguel Cintra... Bergmann
* Leonor Watling... Beatriz
* Eusebio Lázaro… Sartorius
* José María Caffarel... Finsterlin
* Alberto Jiménez... Bruno
* Luz Ceballos... Flora
* Ramon Colomina ... Blai
* Cesáreo Estébanez... Max Merkel
* Luis Flete ... Doctor

## Premis

Leonor Watling fou guardonada amb el premi a la millor actriu espanyola a la 43a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia.

## Referències

* ↑ Pablo Llorca crea en "Todas hieren" un drama fantástico sobre el amor, El País, 14 d'agost de 1998
* ↑ Todas hieren a Fotogramas
* ↑ RNE entrega els Premis Sant Jordi de Cinematografia a la seu de TVE a Sant Cugat, Diari de Sant Cugat, 30 d'abril de 1999
# Torneig de Washington DC 2011

«Torneig de Washington DC 2011» té aquests significats:
* Legg Mason Tennis Classic, torneig de tennis masculí del circuit ATP
* Citi Open, torneig de tennis femení del circuit WTA
# Torneig de Washington

«Torneig de Washington» té aquests significats:
* Legg Mason Tennis Classic, torneig de tennis masculí del circuit ATP
* Citi Open, torneig de tennis femení del circuit WTA
# Tossal de les Sorts

El Tossal de les Sorts és una muntanya de 476 metres que es troba al municipi de Torrefeta i Florejacs, a la comarca catalana de la Segarra.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Torneig Norte-Nordeste

El Torneig Norte-Nordeste va ser una competició futbolística brasilera disputada per clubs del nord i nord-est del país. La competició es disputà diversos anys de forma no continuada.

## Campions

Font:
* 1946: Fortaleza Esporte Clube
* 1948: Esporte Clube Bahia
* 1952: Clube Náutico Capibaribe
* 1967: Santa Cruz Futebol Clube
* 1968: Sport Club do Recife
* 1969: Ceará Sporting Club
* 1970: Fortaleza Esporte Clube
* 1971: Clube do Remo
* 1973: América de Natal
* 1975: CRB
* 1976: Esporte Clube Vitória

## Vegeu també

* Copa Nordeste
* Copa Norte

## Referències

* ↑ «Competições do Norte-Nordeste do Brasil». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Torneig d'Adelaida 2022

«Torneig d'Adelaida 2022» té aquests significats:
# Travelcard Zone 6

Travelcard Zone 6 és la sisena zona concèntrica del sistema zonal de Transport for London per calcular les tarifes intermodals dels bitllets al transport del Gran Londres. En aquest sistema, el Gran Londres està dividit en sis zones per determinar el preu de Travelcard.

## Tarifes

| | Zone 1 | Zone 2 | Zone 3 | Zone 4 | Zone 5 | Zone 6 | Zone 7 | Zone 8 | Zone 9 |
| Travelcard paper o Oyster | £4 | £3 | £4 | £3 | £3 | £3 | £3 | £3 | £3 |
| Oyster Dilluns a divendres: 7am-7pm | £3.50 | £1.80 | £2.50 | £1 | £1 | £1 | £1.50 | £2 | £2 |
| Oyster Dilluns a divendres: resta de temps | £2 | £2 | £1 | £1 | £1 | £1 | £1 | £1 | £1 |

## Vegeu també

* Transport for London
# Tiranet de la Chapada

El tiranet de la Chapada (Guyramemua affine) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae) i única espècie del gènere Guyramemua.

## Hàbitat i distribució

Habita garrigues, manglars, camps i caatinga, localment a Surinam, nord de Bolívia i Brasil amazònic i oriental.

## Referències

* ↑ «Tiranet de la Chapada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15-1-2021 (català)
# Trofal·làxia

La trofal·làxia o trofal·laxis és la transferència d'aliments o altres fluids entre les membres d'una societat d'insectes que es pot fer de boca a boca (estomodeal) o d'anus a boca (proctodeal) en els insectes socials més desenvolupats com les formigues, els tèrmits, vespes i abelles. Aquest terme va ser introduït per l'entomòleg William Morton Wheeler el 1918. Aquest comportament es va usar en el passat per explicar l'origen del component social d'alguns insectes. August Forel també va creure que la trofol·làxia era una clau en les societats d'insectes.
En les formigues, els individus d'una colònia emmagatzemen aliment i fan bescanvis amb altres membres de la colònia i les larves en una mena d'"estómac comunitari" per la colònia. Els tèrmits i paneroles, la trofol·làxia proctodeal és crucial per substituir els endosimbionts del tracte digestiu que es perden després de cada muda. Això no s'ha de confondre amb la coprofàgia.
Alguns vertebrats com els ocells i el llop gris també alimenten els seus joves amb la trofal·làxia. També ho fan els ratpenats vampirs.
La trofal·làxia serveix per a la comunicació animal, com a mínim en les abelles i les formigues en aquest cas estén les olors.

## Referències

* ↑ Wheeler, W. M. 1918. A study of some ant larvae with a consideration of the origin and meaning of social habits among insects. Proc. Am. Phil. Soc., 57, 293-343.
* ↑ Roubaud E (1916) Recherches biologiques sur les guepes solitaires et sociales d'Afrique. La genese de la vie sociale et l'evolution de l'instinct maternel chez les vespides. Ann Sci Nat 1:1-160
* ↑ Sleigh, Charlotte «Brave+new+worlds:+Trophallaxis+and+the+origin+of+society+in+the+early+Twentieth+Century». Journal of History of the Behavioral Sciences, 38, 2, 2002, pàg. 133–156. DOI: 10:1002/jhbs.10033.
* ↑ Kitade, Osamu 2004. Comparison of Symbiotic Flagellate Faunae between Termites and a Wood-Feeding Cockroach of the Genus Cryptocercus. Microbes and Environments. 19(3):215-220 full text
* ↑ Dahbi, A.;Hefetz, A. Cerda, X. and Lenoir, A. 1999. Trophallaxis mediates uniformity of colony odor in Cataglyphis iberica ants (Hymenoptera, Formicidae) Journal of insect behavior. 12(4):559-567 abstract Arxivat 2012-02-29 a Wayback Machine.