# Faisal ibn Turki

Faisal ibn Turki (àrab: فيصل بن تركي, Fayṣal ibn Turkī) (Bombai, 8 de juny de 1864 - Masqat, 4 d'octubre de 1913) va ser sultà de Masqat i Oman del 4 de juny de 1888 al 4 d'octubre de 1913. Va succeir el seu pare Turki ibn Saïd com a sultà. A la seva mort, el 1913, el va succeir el seu fill gran Taimur ibn Faisal.
Era el sogre d'Ali ibn Hamud, sultà de Zanzíbar.

## Biografia

Tant la seva mare com la mare del seu pare pertanyien al poble surma d'Etiòpia. Va rebre una educació privada i abans d'accedir al tron va ser governador de Nizwa.
En assumir el poder l'any 1888, Faisal ibn Turki va veure que la seva autoritat a l'interior s'havia anat debilitant a mesura que els líders tribals havien anat percebent la seva creixent dependència dels consellers britànics. Va haver d'afrontar dificultats financeres durant tot el seu regnat, i el 1895 i el 1897 va haver de demanar préstec als britànics a l'Índia per a les despeses del tresor. Segons el major britànic S.G. Knoxe, el sultà Faisal era «sens dubte un governant feble, però per la seva amabilitat i obertura va guanyar certa popularitat».
El 1895 es va veure obligat a buscar refugi al fort de Jalali després de l'ocupació de Masqat. Els agents polítics britànics van frustrar els seus esforços per recuperar Masqat i el van obligar a cortejar els francesos. Va concedir als francesos les instal·lacions de carbó per a la seva flota de Bandar Jissah, prop de Masqat.
Decidits a frustrar qualsevol creixement de la presència francesa en el que els britànics consideraven la seva esfera d'influència, el Regne Unit va presentar a Faisal ibn Turki un ultimàtum el 1899 ordenant-li que s'embarqués en el vaixell insígnia britànic o Masqat seria bombardejada. Tenint pocs recursos, Faisal ibn Turki va capitular. Humiliat públicament, la seva autoritat va quedar danyada de manera irreversible. El 1903 va demanar permís a Lord George Nathaniel Curzon, virrei de l'Índia, per abdicar, però la seva petició va ser denegada. El control de la capital es va delegar a Saïd ibn Muhammad al-Saïd, mentre que els afers de l'interior van recaure en un exesclau, Sulayman ibn Suwaylim. El 1913 es va perdre completament el control de l'interior i un imamat refet va tornar a amenaçar per a Masqat. El maig de 1913, Salim ibn Raixid al-Kharusi va ser elegit imam a Tanuf i va encapçalar una revolta contra el soldà que comibnava els grups tribals hinawi i ghafiri.
A la mort de Faisal, el va succeir el seu segon fill, Taimur ibn Faisal. El sultà Haitham d'Oman és un descendent directe de Faisal ibn Turki.

## Descendència

Faisal ibn Turki va tenir 24 fills:
* Sàyyid Badran ibn Faisal al-Saïd
* Sultà Taimur ibn Faisal al-Saïd
* Sàyyid Nadir ibn Faisal al-Saïd
* Sàyyid Muhammad ibn Faisal al-Saïd
* Sàyyid Hamad ibn Faisal al-Saïd
* Sàyyid Hamud ibn Faisal al-Saïd
* Sàyyid Salim ibn Faisal al-Saïd
* Sàyyid Ali ibn Faisal al-Saïd
* Sàyyid Malik ibn Faisal al-Saïd
* Sàyyid Shihab ibn Faisal al-Saïd
* Sàyyid Abbas ibn Faisal al-Saïd
* Sàyyid Matar ibn Faisal al-Saïd
* Sàyyida … bint Faisal al-Saïd
* Sàyyida Burda bint Faisal al-Saïd
* Sàyyida Rahma bint Faisal al-Saïd
* Sàyyida Ruma bint Faisal al-Saïd
* Sàyyida Taimura bint Faisal al-Saïd
* Sàyyida Aliya bint Faisal al-Saïd
* Sàyyida Walyam bint Faisal al-Saïd
* Sàyyida Shatu’ bint Faisal al-Saïd
* Sàyyida Saraya bint Faisal al-Saïd
* Sàyyida Taimura bint Faisal al-Saïd
* Sàyyida Shirin bint Faisal al-Saïd
* Sàyyida Shuruqa bint Faisal al-Saïd

## Honors
### Honors nacionals

* Gran Mestre de l'Orde d'al-Said

### Honor estrangers

* Medalla d'or de Delhi Durbar d'Eduard VII - 15 de novembre de 1903
* Cavaller Honorari Gran Comandant de l'Orde de l'Imperi Indi (GCIE) - 1904
* Medalla d'or de Delhi Durbar de Jordi V - 12 de desembre de 1911
* Orde dels Lloables, 1a classe en brillants del Sultanat de Zanzíbar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «The Al-Busaid Dynasty - OMAN» (en anglès). .royalark.net. [Consulta: 17 desembre 2022].
* ↑ Peterson, 1978, p. 65.
* ↑ Lucas, 1997, p. 197.
* ↑ «India Office, 15 April 1904». The London Gazette, 15-04-1904.

## Vegeu també

* Llista de governants d'Oman
* Dinastia Al-Bu Said

## Bibliografia

* Lorimer, John. Gazetteer of the Persian Gulf (en anglès). Bombai: Govern Britànic, 1915.
* Lucas (15 June), ,, с. 197, ISBN, Ivor. A Road To Damascus: Mainly Diplomatic Memoirs from the Middle East (en anglès). The Radcliffe Press, 1997, p. 256. ISBN 978-1-86064-152-7.
* Peterson, John E. Oman in the Twentieth Century: Political Foundations of an Emerging State (en anglès). Croom Helm, 1978, p. 286. ISBN 9780856646294.