OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Garfield Heights

Garfield Heights és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 30.734 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Garfield Heights tenia 30.734 habitants, 12.452 habitatges, i 8.205 famílies. La densitat de població era de 1.641,3 habitants/km².
Dels 12.452 habitatges en un 28,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,5% hi vivien parelles casades, en un 15,3% dones solteres, i en un 34,1% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 18,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.278 $ i la renda mediana per família de 47.557 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.435 $ mentre que les dones 26.472 $. La renda per capita de la població era de 18.988 $. Aproximadament el 6% de les famílies i el 8,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Garfield Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Garfield Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Ignacio Trelles

Ignacio Trelles Campos (31 de juliol de 1916 - Ciutat de Mèxic, 25 de març de 2020) fou un futbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1962 i 1966 com a seleccionador.

## Referències

* ↑ «Hija de Ignacio Trelles cuenta los últimos días de su papá». [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ Interview with Ignacio Trelles by Carlos Hernández (en castellà)
* ↑ «100 años de Don ‘Nacho’ Trelles» (en spanish). sopitas.com, 31-07-2016 [Consulta: 31 juliol 2016]. Arxivat 1 August 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-08-01. [Consulta: 26 desembre 2017].
* ↑ «Mexico dig deep in Asuncion». Arxivat de l'original el 2012-11-08. [Consulta: 26 desembre 2017].
# Herriko Alderdi Sozialista

Herriko Alderdi Sozialista (Partit Socialista Popular, HAS) fou un partit polític nacionalista basc fundat el 1974 a Baiona (Iparralde) per membres d'Enbata que volien donar suport als encausats en el Procés de Burgos i a la lluita que duia a terme a Euskadi l'organització ETA. El 1975 va unir-se a l'organització d'Euskadi meridional Eusko Alderdi Sozialista (EAS) per a fundar Euskal Herriko Alderdi Sozialista (EHAS), primer partit polític que agrupava nacionalistes bascos d'ambdues bandes del Pirineu.

## Referències

* ↑ Egaña, Iñaki. Diccionario Histórico-Político de Euskal Herria (en castellà). Txalaparta, 1996, p.226. ISBN 8481360392.
# José María Rodríguez Barberá

José María Rodríguez Barberá (Daia Nova, 30 d'agost de 1947) és un polític valencià establert a Mallorca, militant del Partit Popular de les Illes Balears (PP).
Després de les eleccions municipals espanyoles de 1995 i 1999 fou nomenat tinent de batlle de l'Ajuntament de Palma. Fou conseller d'Interior del Govern Balear de 2003 a 2007 i senador al Senat Espanyol designat pel Parlament de les Illes Balears. El 30 de desembre de 2011 fou nomenat delegat del Govern espanyol a les Illes Balears i el 2 de gener del 2012 prengué possessió. El juliol del mateix any dimití d'aquest càrrec.

## Referències

* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Quim Torres. «Rodríguez jura com a nou delegat exhibint suports». dBalears, 03-01-2012. Arxivat de l'original el 03-03-2016. [Consulta: 24 juny 2023].
* ↑ «Dimite José María Rodríguez, delegado del Gobierno en Baleares» (en castellà). El Mundo, 16-07-2012. Arxivat de l'original el 17-07-2012. [Consulta: 24 juny 2023].
# Rabdornis capbrú

El rabdornis capbrú (Rhabdornis inornatus) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae). És endèmic dels sectors sud i est de l'arxipèlag de les Filipines. Habita els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «rabdornis capbrú». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 676. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Stripe-breasted Rhabdornis. Rhabdornis inornatus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Pedra paesina

La pedra paesina, també anomenada marbre ruïniforme o calcària ruïniforme, és un tipus de pedra calcària natural amb component argilenc, que es caracteritza per estar infiltrada per materials ferruginosos a través d'esquerdes, la qual cosa li confereix un aspecte irregular característic, similar als anells de Liesegang, de tal forma que quan es talla la pedra en plaques planes, imita un paisatge o una ciutat o edifici en ruïnes. S'obté de pedreres situades a la regió de la Toscana a Itàlia i s'empra fonamentalment per a fins ornamentals, per a decoració de mobles, objectes d'escriptori o fons de pintures.

## Geologia

El procés geològic que va originar aquestes roques es remunta a l'Eocè, fa cinquanta milions d'anys, les roques calcàries superficials es van anar infiltrant a través de petites fissures, per aigües impregnades amb òxids o hidròxids de ferro i manganès, provocant la formació de dibuixos de formes capritxoses en tons vermellosos o verdosos.

## Vegeu també

* Litificació
* Silicificació
* Petrificació
* Cimentació

## Referències

* ↑ Juan Vilanova y Piera: Manual de geología aplicada a la agricultura y a las artes industriales. Madrid, 1860.
* ↑ Pietra paesina. Consultat el 30 de maig de 2017
* ↑ Pietra paesina di Firenza. Consultat el 30 de maig de 2017

## Enllaços externs

* Millán, J. A. Els paisatges de la Rue Jacob. L'artista involuntari de l'eocè tardà.
# Mohammad Nasser Afash

Mohammad Nasser Afash (àrab: محمد عفش) (Alep, 31 d'octubre de 1966) és un exfutbolista sirià de la dècada de 1990.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Síria.
Pel que fa a clubs, destacà a Al-Ittihad Alep i als clubs grecs Proodeftiki i Ionikos.

## Referències

* ↑ Mohamad Afash Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Asian Nations Cup 1996 Final Tournament - Extended File». RSSSF, 15 December 2006.
* ↑ «Foreign Players in Greece since 1959/60». RSSSF. [Consulta: 23 febrer 2009].
* ↑ Mohammad Nasser Afash a National-Football-Teams.com (anglès)
# Estadi Jean Laffon

L'estadi Jean Laffon és un estadi esportiu de la ciutat de Perpinyà, de la comarca del Rosselló, a la Catalunya Nord.
Està situat a l'Alt Vernet, de l'antic poble i ara barri de Perpinyà del Vernet, al carrer del Meridià, entre l'avinguda de l'Aeròdrom i la del Llenguadoc.
L'estadi es fa servir per a la pràctica del rugbi a 13 i el futbol. És seu habitual de clubs com la Union Treiziste Catalane i del Perpinyà Canet Football Club. També ha estat seu de partits internacionals de rugbi a 13 com el partit disputat el 18 de novembre del 1961 entre França i Nova Zelanda, que reuní un total de 9.520 persones. Actualment té una capacitat per a 7.050 espectadors.

## Referències

* ↑ L'estadi Jean Laffon en els ortofotomapes de l'IGN
# Garfís

El Garfís, o Montjoia, és una masia situada en el terme municipal de Moià (Moianès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Està situada al nord del terme de Moià, a prop del límit amb l'Estany i Muntanyola. És a prop i a migdia de la Monjoia, al nord-oest de la masia de La Guantera i a l'esquerra del torrent de Garfís.
És un gran casal molt reformat, amb nucli original possiblement del segle xvi. Hi ha una finestra conopial que dona indicis d'una data força antiga. La coberta és a dues aigües. L'estructura està articulada en dos cossos perpendiculars i té el parament de pedres irregulars i fang. Hi ha molts afegits del segle xviii. Un antic estable ha estat convertit en capella de l'edifici. Actualment s'utilitza com a residència d'estiu per a nens, transformant-se l'interior per les actuals funcions.

## Referències

* ↑ «El Garfís». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].

## Enllaços externs

* Ajuntament de Moià. Pla Especial del catàleg de les masies i cases rurals de Moià. Ajuntament de Moià.
# Ignacio Segura Carrión

Ignacio Segura Carrión, més conegut com a Iñaki, és un futbolista castellanomanxec. Va néixer a Albacete el 12 d'abril de 1986. Ocupa la posició de migcampista.

## Trajectòria

Es forma a les categories inferiors de l'Albacete Balompié. La temporada 04/05 debuta amb el primer equip en un partit de la màxima categoria. El migcampista, però, romandria a l'Albacete B, fins que el 2007 marxa al filial de l'Elx CF, l'Il·licità.
Eixa mateixa temporada 07/08 disputa set partits amb l'Elx CF a Segona Divisió. El descens de l'Il·licità possibilita que el manxec siga cedit a la Lorca Deportiva durant la campanya 08/09. A la posterior recala al modest Moratalla CF.
# Kalanaur (Panjab)

Kalanaur és una ciutat i nagar panchayat al districte de Gurdaspur, al Panjab (Índia). Consta al cens de 2001 amb 12.915 habitants. Està situada a 32° 01′ N, 75° 09′ E﻿ / ﻿32.02°N,75.15°E﻿ / 32.02; 75.15 a la vora del riu Kiran, afluent del Ravi. La població el 1868 de 5.646, el 1881 de 4.962 i el 1901 de 5.251 habitants.

## Història

Ja existia abans del segle XIII i Firuz Shah Tughluq (1352–1388) va construir un palau a la riba del riu Kiran. En el regnat de Sayyid Mubarak Shah II (1421-1435) dominaven la zona els khokars i Jasrath Khokhar, que la va atacar dues vegades després d'un assalt fracassat a Lahore, el 1422 i 1428; Malik Sikandar va ser enviat aquesta segona vegada a la zona per rebutjar l'atac i va derrotar a Jasrath a la vora del riu Beas.
El febrer de 1556 Akbar el Gran va rebre la notícia de la mort del seu pare Humayun en aquesta ciutat, i es va instal·lar en un tron que encara es conserva a la ciutat. El 1557 encara va haver de conquerir la ciutat que havia caigut en mans de Sikander Shah Suri, i hi va residir uns mesos
Al segle XVIII amb l'inici de l'anarquia a l'imperi, fou saquejada per un cap militar maratha Banda Singh; més tard, avançat el segle, un cap militar anomenar sardar Hakikat Singh Kanhaya que dirigia la milícia anomenada Kanhaya Misl, es va apoderar de Kalanur i va formar un petit principat. El va succeir el seu fill Jaimal Singh que va estendre el seu territori fins Fatehgarh Churian. La filla de Jaimal Singh, de nom Chand Kaur, es va casar amb Kharak Singh, fill gran i hereu de Ranjit Singh, el 1812. Després la zona va ser annexionada per Ranjit Singh que la va cedir en feu a Kharak Singh i més tard va passar en feu a Diwan Dina Nath; va passar als britànics el 1849 pero Dina Nath va conservar el feu fins a la seva mort el 1857. La municipalitat es va crear el 1867.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Història
# Rabelais (cràter)

Rabelais és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 154 km de diàmetre. Porta el nom de l'escriptor francès François Rabelais (c. 1483-1553), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Rabelais». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 12-10-2016. [Consulta: 21 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Pedra pintada

Una pedra pintada és una pedra o estela amb pintures i a vegades runes. Generalment pedra calcària, que es va aixecar a l'Era del ferro germànica o a l'Era dels vikings d'Escandinàvia, i en gran nombre a Gotland. Actualment es coneixen més de quatre-centes pedres quadres. Totes les pedres probablement es van erigir com a pedres commemoratives, però només poques vegades al costat de les tombes. Alguns d'ells s'han col·locat on molta gent els podia veure als ponts i a les carreteres.
Van ser aixecades als països escandinaus entre el 400 i el 1100 dC i són particularment nombroses a Gotland (Suècia). Generalment són de gres amb imatges pintades de color vermell. Les més antigues tenen forma de fulla de destral, amb el tall amunt, posteriorment dominen les de forma fàl·lica. Possiblement erigides com a memorials, no sembla que estiguessin normalment relacionades amb tombes, sinó que se situaven a la vora de camins, especialment en cruïlles importants o ponts. Solen representar escenes mitològiques i ens han proporcionat informació sobre la vida quotidiana dels vikings, sobretot sobre els vaixells i les armes.

## Galeria d'imatges

* Odin entrant al Valhalla muntant el cavall Sleipnir, a la pedra de Tjängvide.
* Pedra pintada al museu de Fornsalen, Visby.

## Referències

* 1 2 3 The article Bildstenar in Nationalencyklopedin (1990).
* 1 2 Hadenius, Stig; Nilsson, Torbjörn; Åselius, Gunnar (1996) Sveriges historia: vad varje svensk bör veta. Bonnier Alba, Borås. ISBN 91-34-51857-6 p. 28.
* ↑ A presentation at the County Museum of Gotland. Arxivat 2006-10-10 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Runes
* Pedra rúnica
# Käthe Schirmacher

Käthe Schirmacher (Gdańsk, 6 d'agost de 1865-Meran, 18 de novembre de 1930) va ser una escriptora, periodista i activista política alemanya capdavantera en la defensa dels drets de les dones i la internacionalització d'aquesta causa a la dècada del 1890.

## Biografia

El seu pare era un ric comerciant, però la fortuna familiar va quedar en no res la dècada de 1870, quan ella era molt jove. Va ser una de les primeres dones d'Alemanya que va obtenir un doctorat després d'estudiar a La Sorbona entre la tardor de 1893 i la primavera de 1895. El doctorat va ser en estudis romànics a Zúric, amb Heinrich Morf com a professor tutor. Era homosexual i va tenir diverses parelles, la relació més llarga va ser amb Margarethe Böhm.
El 1899, Schirmacher va participar en la fundació de l'Associació per a l'Organització de Dones Progressistes de Berlín. El 1904 també va estar implicada en l'Aliança Internacional de Dones. Durant aquest període entre els anys 1890 i principis del 1900 Schirmacher va viatjar per Europa i els Estats Units donant conferències sobre la cultura alemanya i les qüestions de les dones. Una de les coses que Schirmacher va escriure i va difondre va ser la idea de la "dona moderna". En les seves conferències i en la seva escriptura personal, va expressar els trets necessaris per a ser una dona moderna, que va deixar escrits en Die moderne Frauenbewegung (1909). En primer lloc, defensava que en l'educació i la instrucció les dones poden gaudir de les mateixes oportunitats que els homes. També sostenia que en el camp del treball les dones haurien de tenir la llibertat de triar qualsevol ocupació i ser compensades igual que qualsevol home. En tercer lloc deia que haurien de tenir un estatus jurídic complet davant la llei i la plena capacitat civil. Finalment, demanava el reconeixement de la tasca de les dones tant a casa com a la feina. Aquestes eren posicions extremes per al seu temps, però el 1904 Schirmacher va girar cap a cercles encara més extrems d'ideologia política i va començar a expressar sentiments nacionalistes. Va ser aquest mateix any en què Schirmacher va començar a trencar els lligams amb els grups que tendien a l'esquerra que havia fundat, liderat i organitzat. El 1913, amb la perspectiva de la guerra i l'onada de nacionalisme que impactava a Europa occidental, Schirmacher va trencar completament les seves relacions amb aquestes organitzacions de dones.
En l'esclat de la Primera Guerra Mundial Schirmacher va participar en la redacció i publicació de la propaganda alemanya principalment en forma de fulletons distribuïts a Alemanya i també a França. Després de la guerra va estar implicada en el Partit Nacional del Poble d'Alemanya on defensava i difonia opinions nacionalistes excloents i antisemites.

## Referències

* ↑ Einsele, Gabi «"No Fatherland"». The History of Women's Studies in Germany, 1992, pàg. 17.
* ↑ Schirmacher, Kathe. Die Suffragettes, 1912.
* ↑ Offen, Karen. «Kaethe Schirmacher, Investigative Reporter & Activist Journalist: The Paris Writings, 1895-1910», 2011.
# Església de les Germanes Carmelites de l'Ensenyança (Manlleu)

Església de les Germanes Carmelites de l'Ensenyança és un edifici religiós del municipi de Manlleu (Osona) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

De l'edifici original només se'n conserva la façana, ja que sorgiren problemes constructius a l'interior que provocaren el seu enderrocament. L'estructura de la façana és rectangular amb el capcer triangular. El portal té forma d'arc de mig punt amb esqueixada, amb unes finestres a cada costat de tipus romànic. Al damunt hi ha uns baixos relleus de pedra on s'hi representen els evangelistes amb llurs atributs. A sobre, hi ha una galeria de finestres lleugerament ogivals, sobre la qual hi ha la imatge de Sant Josep i als costats uns òculs de pedra amb el marc decorat. La teulada és coronada per dos pinacles i al centre per un campanar d'espadanya amb dues campanes.

## Història

L'edifici fou obra de l'arquitecte J.M.Pericas, que acostumava a usar -com en aquest edifici- referències romàniques i gòtiques, i pedra massisa.

## Referències

* 1 2 «Església de les Germanes Carmelites de l'Ensenyança». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# Giessen 46ers

El Giessen 46ers (Gießen 46ers) és un equip alemany de basquetbol de la ciutat de Gießen. Va ser fundat amb el nom de MTV 1846 Giessen, club fundat el 1846. La secció de bàsquet nasqué el 1937. Entre el 2000 i el 2003 s'anomenà Avitos Gießen. És l'únic equip que mai ha baixat de la Bundeslliga alemanya des que aquesta fou creada el 1966 (setembre del 2008).

## Palmarès

* Lliga alemanya de bàsquet (5): 1965, 1967, 1968, 1975, 1978
* Copa alemanya de bàsquet (3): 1969, 1973, 1979

## Referències

* ↑ «Giessen 46ers basketball, News, Roster, Rumors, Stats, Awards, Transactions, Details - eurobasket». www.eurobasket.com.
# Ignacio Suárez Llanos

Ignacio Suárez Llanos (Gijón, 1830-Madrid, 1881) va ser un pintor espanyol. Es va formar a l'Academia de Bellas Artes de San Fernando a Madrid i va completar la seva formació anant pensionat a Roma. Es conserva obra seva al Museu Romàntic de Madrid, al Museu Municipal de Madrid i al Museo del Prado.

## Referències

* 1 2 «Suárez Llanos Ignacio» (en castellà). Museo del Prado. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Kalanaur (Haryana)

Kalanaur és una ciutat i municipalitat al districte de Rohtak a Haryana, Índia, a 28° 50′ N, 76° 24′ E﻿ / ﻿28.83°N,76.4°E﻿ / 28.83; 76.4. Al cens del 2001 consta amb 16.847 habitants.
La regió fou dominada pel mític emperador pandava Janamejaya (sànscrit: जनमेजय) esmentat al Mahabharata i el seu germà Kakshasena va establir un regne separat a Indraprastha que després va esdevenir hegemònic; un altre germà hauria establert un altre regne a Kalanaur (Panjab). El rajputs jarrals van dominar la regió amb seu a Kalanaur (Haryana).
Kalanaur fou fundada segons la Gaseta Imperial de l'Índia per dos germans anomenats Kalian Singh i Bhawan Singh, que eren ponwar rajputs, gendres de Anang Pal de Delhi, rebent el nom del primer (Kalianur, derivat Kalanaur). Apareixen també esmentats com a fundadors dos germans musulmans anomenats Kala i Noor, però això semble ser una faula derivada de l'enfrontament religiós modern entre musulmans i hindús; també es diu que l'historiador Mohammad Latif atribueix la fundació a la tribu Noor dels rajputs, encara que no és clar si això és cert per manca de font precisa, i, suposat que ho fos, no se sap si es refereix a la Kalanaur del Panjab o a la d'Haryana.
El raja de Kalanaur Saheb Rao Sena fou un dels 150 que va participar en les batalles de Tarain (Thanesar) el 1191 i 1192 al costat de Prithwi Raj Chauhan contra Muizz al-Din Muhammad de Ghur; després de la derrota es va fer musulmà mentre Prithwi Raj Chauhan fou capturat i mort pels gúrides. Els rajputs de la regió van emigrar a les zones muntanyoses. Els únics rajputs que no havien acceptat l'hegemonia de Prithwi Raja fou el rathor Jai Chand de Kannauj.
Els rajputs ponwars descendents de Kalian la van governar durant segles; en foren desposseïts per un temps pels balutxis de Farrukhnagar al segle xviii, però la van recuperar per orde la cort imperial.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Pedra rúnica de Kirkjubøur

La Pedra rúnica de Kirkjubøur (en feroés: Kirkjubøsteinurin), identificada com a fR 1 en la base de dades Rundata, és una pedra rúnica descoberta al 1832 a l'església de Sant Olaf, a la rodalia de la Catedral de Sant Magnus (Magnusdom) de Kirkjubøur, Streymoy, a les Illes Fèroe.
Juntament amb les pedres de Sandavágur i Fámjin, és una de les tres úniques pedres rúniques de les Illes Fèroe conegudes hui, i és el document escrit més antic que es conserva a les illes.(1)

## Descripció

Tot i ser 19 les runes gravades en la pedra, són difícils de distingir amb claredat, i per això fins hui el text no s'ha pogut desxifrar amb certesa. L'única part que té una mica de sentit són els darrers 12 caràcters. N'hi ha dues interpretacions que indiquen diferents èpoques en què la Pedra de Kirkjubøur es podria datar. La més acceptada n'és la de Marie Ingerslev Simonsen del 1959.(1)
En caràcters llatins
| « | i : uikuf(i) : uni : ruot | » |
En nòrdic antic:
| « | Vigulfi unni ró | » |
En català:
| « | Pau atorgada (a) Vígúlvur | » |
Segons Simonsen, la pedra és del segle xi, amb una acceptació general d'al voltant de l'any 1000, quan es produí la cristianització de les Illes Fèroe.(1) Una interpretació anterior, però, feta per Ludvig Wimmer el 1887 constata: En caràcters llatins:
| « | uftir hrua | » |
En nòrdic antic:
| « | eftir Hróa | » |
En català:
| « | D'acord amb Rói | » |
Wimmer, per la seua banda, data la pedra del segle ix, a l'inici de l'època vikinga de les Illes Fèroe. Les dues interpretacions, per tant, discrepen en el contingut (nom de la persona esmentada) i en el temps en què la Pedra de Kirkjubøur fou elaborada.(1) Després de ser desenterrada, la pedra va ser exhibida en la mateixa església de Sant Olaf uns anys, fins que fou traslladada al Museu Nacional de Dinamarca en exposició permanent. Ara és de nou en terra feroesa, al Museu Nacional de les Illes Fèroe (Føroya Fornminnissavn), a Tórshavn.(1)

## Referències

* ↑ P. Barnes, Michael. Runes: A Handbook (Scandinavian Inscriptions of the Middle Ages). Boydell Press, 2012, p. 105. ISBN 9781843837787.

## Vegeu també

* Pedra de Fámjin