OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lliga de Campions Femenina de la UEFA 2014-15

La Liga de Campions Femenina de la UEFA 2014-15 va ser l'edició número catorze de la competició per a clubs femenins de la UEFA. El 1.FFC Frankfurt va guanyar el seu quart títol derrotant a la final al PSG, que va jogar la seaua primera final després d'eliminar el vigent campió, el Wolfsburg, a les semifinals.

## Fase previa

| Grup A | Grup A | Grup B | Grup B | Grup C | Grup C | Grup D | Grup D |
| FC Zürich | 9 | Raheny United | 9 | MTK Budapest | 9 | Glasgow City | 9 |
| Konak Belediyespor | 6 | Olimpia Cluj | 6 | ZNK Pomurje | 6 | Zhytlobud Kharkiv | 6 |
| FK Minsk | 4 | NSA Sofia | 3 | Pärnu JK | 3 | Glentoran FC | 3 |
| FS Riga | 0 | Paola Hibernians | 0 | Ekonomist Niksic | 0 | Union Nové Zamký | 0 |
| Grup E | Grup E | Grup F | Grup F | Grup G | Grup G | Grup H | Grup H |
| ZNK Osijek | 9 | Apollon Limassol | 7 | Medyk Konin | 9 | Atlético Ouriense | 6 |
| Spartak Subotica | 6 | Gintra Universitetas | 6 | SFK Sarajevo | 6 | Standard Lieja | 6 |
| Amazones Dramas | 3 | Vllaznia Shkoder | 4 | Aland United | 3 | ASA Tel Aviv | 3 |
| Goliador Chisinau | 0 | KI Klaksvík | 0 | ZFK Kocani | 0 | Cardiff Metropolitan | 3 |

## Eliminatòries finals

Setzens de final :
| Slavia Praga | 0-1 | 0-3 | FC Barcelona | | MTK Budapest | 1-2 | 2-2 | SV Neulengbach (pr) |
| Raheny United | 0-4 | 1-2 | Bristol Academy | | Stabaek IF | 0-1 | 1-2 | VfL Wolfsburg |
| BIIK Kazygurt | 2-2 | 0-4 | 1.FFC Frankfurt | | Ryazan VDV | 1-3 | 0-2 | FC Rosengard |
| ZNK Pomurje | 2-3 | 1-4 | Sassari Torres | | Atlético Ouriense | 0-3 | 0-6 | Fortuna Hjørring |
| Liverpool FC | 2-1 | 0-3 | Linköpings FC | | ZNK Osijek | 2-5 | 0-2 | FC Zürich |
| Stjarnan Gardabaer | 2-5 | 1-3 | Zvezda Perm | | Medyk Konin | 2-0 | 0-3 | Glasgow City (pr) |
| Apollon Limassol | 1-0 | 1-3 | Brøndby IF (pr) | | FC Twente | 1-2 | 0-1 | Paris Saint-Germain |
| (p) Gintra Universitetas | 1-1 | 1-1 | Sparta Praga | | ACF Brescia | 0-5 | 0-9 | Olympique Lió |
| Vuitens de final |||||||||||
| FC Barcelona | 0-1 | 1-1 | Bristol Academy | | SV Neulengbach | 0-4 | 0-7 | VfL Wolfsburg |
| 1.FFC Frankfurt | 5-0 | 4-0 | Sassari Torres | | FC Rosengard | 2-1 | 2-0 | Fortuna Hjørring |
| Linköpings FC | 5-0 | 0-3 | Zvezda Perm | | FC Zürich | 2-1 | 2-4 | Glasgow City |
| Brøndby IF | 5-0 | 0-2 | Gintra Universitetas | | Paris Saint-Germain | 1-1 | 1-0 | Olympique Lió |
| Quarts de final |||||||||||
| Bristol Academy | 0-5 | 0-7 | 1.FFC Frankfurt | | (gd) VfL Wolfsburg | 1-1 | 3-3 | FC Rosengard |
| Linköpings FC | 0-1 | 1-1 | Brøndby IF | | Glasgow City | 0-2 | 0-5 | Paris Saint-Germain |
| Semifinals |||||||||||
| 1.FFC Frankfurt | 7-0 | 6-0 | Brøndby IF | | VfL Wolfsburg | 0-2 | 2-1 | Paris Saint-Germain |
| Final |||||||||||
| | | | 1.FFC Frankfurt | 2-1 | Paris Saint-Germain |

## Referències

* ↑ Daily Mail
# Urrea de Jalón

Urrea de Jalón és un municipi d'Aragó, situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de Valdejalón.
# Abd-ar-Rahman al-Fihrí

Abd-ar-Rahman ibn Habib ibn Abi-Ubayda al-Fihrí (àrab: عبد الرحمن بن حبيب بن أبي عبيدة الفهري, ʿAbd ar-Raḥmān b. Ḥabīb b. Abī ʿUbayda al-Fihrī), més conegut simplement com a Abd-ar-Rahman al-Fihrí (? - 755), fou un general musulmà, besnet del conqueridor d'Ifríqiya, Uqba ibn Nafi, i membre d'una important nissaga àrab d'aquesta regió, els fíhrides, sota els omeies i els abbàssides.
Va participar en algunes expedicions del seu pare, Habib ibn Abi-Ubayda, contra el Sus (Marroc) i Sicília. Va sobreviure a la greu derrota que els amazics van infligir als àrabs el 741, en la que van morir el seu pare i el governador Kulthum ibn Iyad al-Quxayrí. Llavors va passar a l'Àndalus, però, amenaçada la seva vida, va tornar a Ifríqiya el 744 i es va revoltar contra el governador Hàndhala ibn Safwan al-Kalbí, qui finalment li va lliurar el govern provincial el 745.
Com a governador a Kairuan, va haver de fer front a diverses revoltes tribals. Va fer expedicions a Sicília i Sardenya (752). Caiguda la dinastia omeia, es creu que inicialment va reconèixer als abbàssides (vers 751), però sota el califa al-Mansur (que va accedir al tron el 754) va rebre un missatge injuriós i li va retirar el reconeixement. El califa va instigar a dos germans del governador a revoltar-se; un dels germans, Ilyàs ibn Habib el va assassinar i es va erigir en governador el 755.

## Referències

Levi Provençal, E. Historia de la España musulmana.
# 1K ZX Chess

1K ZX Chess és un programa informàtic d'escacs de 1982 per al Sinclair ZX81.

## Descripció

1K ZX Chess només utilitza 672 bytes de RAM, però implementa les normes dels escacs excepte per enroc, promoció, i captura al pas, incloent un oponent de l'ordinador. Va ser la implementació més reduïda dels escacs en qualsevol ordinador fins que el seu rècord es va trencar el gener de 2015 pel programa compatible amb PC BootChess. El desenvolupador David Horne va discutir 1K ZX Chess i va publicar íntegrament el codi font en una sèrie d'articles a Your Computer en 1982 i 1983.

## Referències

* 1 2 Horne, David «Full ZX-81 Chess in 1K». Your Computer, 01-02-1983, p. 100–102 [Consulta: 5 març 2018].
* ↑ Gilbert, John «Sinclair acts to improve the standard of its named software». Sinclair User, 01-03-1983, p. 62–63 [Consulta: 28 gener 2015].
* ↑ Kelion, Leo «Coder creates smallest chess game for computers». BBC News, 28-01-2015 [Consulta: 27 gener 2015].
* ↑ Horne, David «Chess in 1K». Your Computer, 01-12-1982, p. 68–69 [Consulta: 21 gener 2015].
* ↑ Horne, David «1K Chess». Your Computer, 01-01-1983, p. 81, 83 [Consulta: 21 gener 2015].

## Enllaços externs

* Full ZX-81 Chess in 1K (anglès)
* ZX81 Collection - Tapes 1K ZX Chess
# Stereocyclops

Stereocyclops és un gènere de granotes de la família Microhylidae que és endèmic del Brasil.

## Taxonomia

* Stereocyclops incrassatus (Cope, 1870).
* Stereocyclops parkeri (Wettstein, 1934).

## Referències

* IUCN (anglès)
# Kemmerer

Kemmerer és la ciutat i seu del Comtat de Lincoln (Wyoming) dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Kemmerer tenia 2.651 habitants, 1.034 habitatges, i 695 famílies. La densitat de població era de 138,9 habitants/km².
Dels 1.034 habitatges en un 34,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,3% hi vivien parelles casades, en un 4,9% dones solteres, i en un 32,7% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 25,7% de 45 a 60 i un 10,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.353 $ i la renda mediana per família de 55.529 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.921 $ mentre que les dones 23.382 $. La renda per capita de la població era de 21.478 $. Entorn del 5,1% de les famílies i el 6,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kemmerer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kemmerer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Natalis de Wailly

Natalis de Wailly (Mézières, (Ardenes), 10 de maig de 1805 – París, 4 de desembre de 1886) va ser un arxivista i historiador francès.
És considerat un dels pares de l'arxivística, ja que va és l'encarregat de formular per primera vegada el Principi de Provinença. Va ser cap de la Secció Administrativa dels Arxius Nacionals. El 24 d'abril de 1841, va formular la Circular: "Instruccions per a l'arranjament i l'organització dels arxius departamentals i municipals" on s'ordenava reunir els documents per fons, reunir en una mateixa unitat tots els documents procedents d'una organització, d'un establiment o d'un individu. «[...] rassembler les différents documents par fonds, c’est-à-dire former collection de tous les titres qui proviennent d'un corps, d'un établissement, d'une famille ou d'un individu [...]»
El 1854 va ser nomenat cap de la secció de manuscrits de la biblioteca imperial (actual Biblioteca Nacional de França).
Va publicar molts treballs de recerca i d'edició de textos medievals. Fou escollit membre de l'Académie des inscriptions et belles-lettres el 1841; fou director de l'École des Chartes de 1854 a 1857. Fou membre del Comité des travaux historiques et scientifiques, de la Société de l'histoire de France, fundador, amb d'altres, de la Société des anciens textes français, etc.

## Vegeu també

* Arxivística
* Principi de provinença

## Bibliografia

* Manual d'Arxivística i Gestió Documental. Emilia Capell i Garriga, Mariona Corominas i Noguera (coord.). Barcelona: Associació d'Arxivers de Catalunya, 2009
* Cruz Mundet, José Ramón. Evolución histórica de la archivística. Bilduma (Rentería), 7 (1993)
# Ottweiler

Ottweiler és una ciutat i municipi del districte de Neunkirchen a l'estat federat alemany de Saarland. Està situada tocant el riu Blies, aproximadament a 7 km al nord de Neunkirchen, i 25 km al nord-est de Saarbrücken.

## Persones notables

* Guillem Lluís de Nassau-Saarbrücken (1590-1640), noble
* Joan Lluís de Nassau-Ottweiler (1625-1690), noble
* Frederic Lluís de Nassau-Ottweiler (1651-1728), noble
* Anna Caterina de Nassau-Ottweiler (1651-1731), noble
* Lluïsa de Nassau-Ottweiler (1686-1753), noble
* Sofia Amàlia de Nassau-Ottweiler (1688-1753), noble
* Kristina Barrois (1981), tenista

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Valkenswaard

Valkenswaard és un municipi de la província del Brabant del Nord, al sud dels Països Baixos. L'1 de maig de 2010 tenia 30.749 habitants repartits sobre una superfície de 56,44 km² (dels quals 1,47 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Waalre, a l'oest amb Bergeijk, a l'est amb Heeze-Leende i al sud amb Neerpelt (B) i Hamont-Achel (B)

## Centres de població

* Borkel en Schaft
* Dommelen
* Valkenswaard

## Ajuntament

El consistori està format per 23 regidors:
* CDA: 5 regidors
* PvdA: 5 regidors
* Valkenswaardse belangen (VB) 4 regidors
* VVD: 3 regidors
* PUUR: 2 regidors
* Dommels Belang: 2 regidors
* H&G: 1 regidor
* GroenLinks: 1 regidor

## Enllaços externs

* www.valkenswaard.nl
# Acoblament capacitiu

L'acoblament capacitiu és la transferència d'energia dins d'una xarxa elèctrica o entre xarxes distants per mitjà de corrent de desplaçament entre nodes de circuit(s) induït pel camp elèctric. Aquest acoblament pot tenir un efecte intencionat o accidental.
En la seva implementació més senzilla, l'acoblament capacitiu s'aconsegueix col·locant un condensador entre dos nodes. Quan es realitza l'anàlisi de molts punts d'un circuit, la capacitat de cada punt i entre punts es pot descriure en forma de matriu. En circuits analògics, s'utilitza un condensador d'acoblament per connectar dos circuits de manera que només el senyal de CA del primer circuit pugui passar al següent mentre el CC està bloquejat. Aquesta tècnica ajuda a aïllar els paràmetres de polarització de CC dels dos circuits acoblats. L'acoblament capacitiu també es coneix com a acoblament de CA i el condensador utilitzat amb aquest propòsit també es coneix com a condensador de bloqueig de CC.
La capacitat d'un condensador d'acoblament per evitar que una càrrega de CC interfereixi amb una font de CA és particularment útil en circuits amplificadors de classe A evitant que una entrada de 0 volts es passi a un transistor amb polarització de resistència addicional; creant una amplificació contínua. L'acoblament capacitiu disminueix el guany de baixa freqüència d'un sistema que conté unitats acoblades capacitivament. Cada condensador d'acoblament juntament amb la impedància elèctrica d'entrada de la següent etapa forma un filtre de pas alt i la seqüència de filtres dona com a resultat un filtre acumulat amb una freqüència de tall que pot ser superior a la de cada filtre individual.
L'acoblament capacitiu sovint no és desitjat, com ara la capacitat entre dos cables o traces de PCB que es troben una al costat de l'altra. Un senyal pot acoblar-se capacitivament amb un altre i provocar el que sembla ser soroll. Per reduir l'acoblament, els cables o les traces sovint es separen tant com sigui possible, o les línies de terra o els plans de terra s'executen entre senyals que poden afectar-se, de manera que les línies s'acoblen capacitivament a terra en lloc d'entre elles. Els prototips de circuits analògics d'alta freqüència (desenes de megahertz) o d'alt guany, sovint utilitzen circuits que es construeixen sobre un pla de terra per controlar l'acoblament no desitjat. Si la sortida d'un amplificador d'alt guany s'acobla capacitivament a la seva entrada, es pot convertir en un oscil·lador electrònic.

## Referències

* ↑ «Capacitive Coupling» (en anglès). https://www.sunpower-uk.com.+[Consulta: 11 març 2023].
* ↑ Joffe, Elya. Grounds for Grounding:A Circuit to System Handbook. Wiley-IEEE, 2010, p. 277. ISBN 978-0-471-66008-8.
* ↑ «What is a Coupling Capacitor?» (en anglès). http://www.learningaboutelectronics.com.+[Consulta: 12 març 2023].
* ↑ «Minimize Crosstalk With Capacitive Coupling Noise Reduction Methods» (en anglès). https://resources.system-analysis.cadence.com.+[Consulta: 11 març 2023].
# Synasellus dissimilis

Synasellus dissimilis és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península Ibèrica: Portugal.

## Referències

* ↑ Braga, J. M., 1944. Note sur un genre d'Asellides nouveau du Portugal (Synasellus n. gen.) et description d'une sous-espèce nouvelle de ce genre. Publicaçoes do Instituto de Zoologia "Dr. Augusto Nobre" 17: 1–11.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Afonso, O., 1987. Contribution pour la connaissance des rapports entre la qualite del'eauphreatique et les communautes d'asellides (Crustacea, Isopoda, Asellota). Publicaçoes do Instituto de Zoologia "Dr. Augusto Nobre" (198): 1-61.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Reboleira, Ana Sofia P.S.; Paulo A.V. Borges; Fernando Gonçalves; Artur R.M. Serrano i Pedro Oromí, 2011. The subterranean fauna of a biodiversity hotspot region - Portugal: an overview and its conservation. International Journal of Speleology, 40 (1): 23-37.
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Biodiversidade em Portugal (portuguès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.
# Julián de Ajuriaguerra

Julian de Ajuriagerra, també conegut com a Ajuria, (Bilbao, 7 de gener de 1911 - Milafranga, França, 23 de març de 1993) va ser un psiquiatre i psicoanalista francès d'origen basc.

## Biografia

És un representant d'una psiquiatria eclèctica, erudita i humanista i un dels que van inaugurar a França el sistema de psiquiatria del sector. Criat en un medi rural, als 16 anys se'n va anar a París on estudià medicina. Entrà com a psiquiatre extern a l'hospital Sainte-Anne. El seu estatut de metge estranger feu que no cobrés fins a 1950, cosa que el forçà a treballar fent guàrdies per a infermeres fins a la interdicció d'aquesta pràctica sota el règim de Vichy. Seguí particularment els seminaris de Gaëtan Gatian de Clérambault i de Pierre Janet i freqüentà el mitjà.
Acabà els seus estudis de medicina a Espanya, on la guerra civil li impedí de passar les seues últimes proves. La seua tesi El Dolor en les afeccions del sistema nerviós central va ser prologada per Jean Lhermitte, de qui seria assistent al Laboratori d'anatomia del sistema nerviós des de 1938 a 1946. Resistent durant la guerra, va ser nomenat professor agregat en neurologia i psiquiatria. Va conèixer el psicoanalista René Diatkine, amb qui va obrir una consulta especialitzada en trastorns de la psicomotricitat i el llenguatge, i amb qui creà la revista La Psychiatrie de l'Enfant als anys 1960. Durant una època es psicoanalitzà amb Sacha Nacht. El 1950 va obtenir la nacionalitat francesa. Llavors va poder aprovar el batxillerat i convalidar el seu títol de metge. El 1959 va reemplaçar el professor Fernand Morel a l'hospital psiquiàtric de Bel-Air a Ginebra, que va dirigir fins a 1975. En va fer un centre de reputació mundial. Els psicoanalistes treballaven amb neuròlegs en un esperit de col·laboració i d'emulació rarament observades en aquest context. Va posar a punt el «mètode Ajuriaguerra», una tècnica de relaxació. Deixà el 1975 Ginebra i se'n va cap a París on va ser promogut professor al Collège de France. Va desenvolupar una intensa activitat de recerca i d'ensenyament a França, Espanya i al País Basc. El 1986, una malaltia el va forçar d'acabar les seues activitats.
El 1983, la Universitat de Barcelona li va atorgar un doctorat honoris causa.

## Obres destacades

* Marcelli, Daniel; de Ajuriaguerra, Julian. Psicopatología del niño. 3a. ed. Barcelona: Masson, 1996. ISBN 84-458-0465-0.
* Manuel de psychiatrie de l'enfant (1980)
* L'Écriture de l'enfant (1989)

## Referències

* ↑ Lasa Zulueta, Alberto «René Diatkine (1918-1997)» (en castellà). Revista Sepypna [Consulta: 9 juliol 2022].
* 1 2 MSI. «Julián Ajuriaguerra Otxandiano». A: Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia.

## Bibliografia

* Aguirre Oar, José Miguel; Berrios, German Elias; et alii. Vida y obra de Julián de Ajuriaguerra. Madrid: Arán, 1992. ISBN 978-84-87748-25-7.
* Berthoz, Alain. «Hommage a Julián de Ajuriaguerra» (pdf) (en francès). Collège de France, 24-10-2014.
# Mònica Ardid Ubed

Mònica Ardid Ubed (Barcelona, 18 de febrer de 1973) és una corredora de curses de muntanya i de raquetes de neu catalana.
L'any 2003, amb trenta anys, començà a competir en curses de muntanya, disciplina de la qual fou campiona del Circuit Català en els anys 2004 i 2005. També fou campiona de Catalunya el 2005, i guanyadora de la Copa Catalana els anys 2006 i 2007, així com guanyadora de la Copa d'Espanya del 2005 i campiona d'Espanya el 2008. A més, durant els anys 2006 i 2007 fou campiona del món. Per altra banda, representà a Espanya amb l'equip de curses de muntanya en el Campionat d'Europa del 2009 i en el Campionat del Món del 2010, ambdues proves celebrades a Canazei. En la cita continental aconseguí el tercer lloc del quilòmetre vertical i el segon a l'skyrace, que li valgué el segon lloc de la combinada. L'any següent, al Campionat del Món, fou cinquena en el quilòmetre vertical i sisena en la cursa skyrace, i quedà tercera en la classificació combinada. En la modalitat de les curses amb raquetes de neu fou campiona de Catalunya els anys 2009 i 2010, i subcampiona d'Europa el 2009. També fou subcampiona de la Copa d'Europa el 2008 i el 2009. L'any 2010 fou tercera. L'any 2009 superà el rècord que ella mateixa ostentava del 2008, que estava en 36:41. En la Vertical Kilometer 2009 la catalana de la U.A. Terrassa aconseguí un nou rècord de 34:31, validant el seu excel·lent estat de forma que la portà a aconseguir el segon lloc en la 'Vertical Kilometer de Grandvalira' del juny d'aquest mateix any. El 2008 ja havia aconseguit imposar-se tant en el Vertical Kilometer de Grandvalira, com en la Vertical Race de Cerler. El 2010 també queda en primera posició en la cronoescalada 'Torreón Kilómetro Vertical'.
També participa habitualment en curses populars, com la Cursa Nocturna dels Mussols, en la qual ha obtingut sis victòries consecutives, des de la primera edició d'aquesta cursa l'any 2009, fins a l'edició del 2014.
L'any 2013 Vacarisses, la seva població de residència, li oferí un homenatge a través d'una exposició a la Biblioteca El Castell per tal d'apropar la llarga trajectòria d'aquesta atleta i corredora catalana a tots els vacarissencs.

## Referències

* ↑ «Mònica Ardid Ubed». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Mónica Ardid y Joan Freixa ganan la Vertical Kilometer Cerler Gallinero en el valle de Benasque». Radio Huesca, 25-07-2009 [Consulta: 19 juny 2021].
* ↑ «Mónica Ardid conquista el doblete en las Gore-Tex Series de Cerler». Desnivel, 28-07-2008 [Consulta: 19 juny 2021].
* ↑ «Mónica Ardid y Didier Zago se imponen en El ‘Torreón”, segunda prueba de la Copa de España de Carrera Vertical por Montaña». Barrabes, 03-08-2010 [Consulta: 19 juny 2021].
* ↑ «Mónica Ardid y Jordi García, vencedores en la Cursa Nocturna dels Mussols». Outdooractual, 26-03-2012 [Consulta: 19 juny 2021].
* ↑ Tarrida, Lluïsa «Una mostra homenatja l'atleta vacarissenca Mònica Ardid». Nació Digital, 11-04-2013 [Consulta: 19 juny 2021].
* ↑ Tarrida, Lluïsa «Els consells de Mònica Ardid aixequen passions a Vacarisses». Nació Digital, 15-04-2013 [Consulta: 19 juny 2021].
# Ottrelita

L'ottrelita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup del cloritoide. Rep el seu nom de la localitat belga d'Ottré, on va ser descoberta a principis del segle xix.

## Característiques

L'ottrelita és un silicat de fórmula química Mn$^{2+}$Al₂O(SiO₄)(OH)₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 6 i 7. És l'anàleg amb manganès del cloritoide. L'ottrelita va ser descrita originalment com un cloritoide ric en manganès, però necessàriament amb Mn dominant. Per tant, moltes "ottrélites" són, en realitat, cloritoides rics en Mn.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'ottrelita pertany a «9.AF - Nesosilicats amb anions addicionals; cations en [4], [5] i/o només coordinació [6]» juntament amb els següents minerals: sil·limanita, andalucita, kanonaïta, cianita, mullita, krieselita, boromullita, yoderita, magnesiostaurolita, estaurolita, zincostaurolita, topazi, norbergita, al·leghanyita, condrodita, reinhardbraunsita, kumtyubeïta, hidroxilcondrodita, humita, manganhumita, clinohumita, sonolita, hidroxilclinohumita, leucofenicita, ribbeïta, jerrygibbsita, franciscanita, örebroïta, welinita, el·lenbergerita, sismondita, magnesiocloritoide, poldervaartita i olmiïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la localitat d'Ottré, a Vielsalm, en ple massís de Stavelot, a la província de Luxemburg, Bèlgica. També ha estat descrita en altres indrets de Bèlgica, així com al Canadà, França, Alemanya, Itàlia, Mèxic, Polònia, Suècia i els Estats Units.

## Referències

* 1 2 «Ottrélite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 octubre 2017].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 12 octubre 2017].