OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dinclinsin

Dinclinsin, en la religió vodú, és un loa d'aspecte europeu. Temut per la seva extrema ferocitat, aquest esperit sovint és representat com un capatàs d'esclaus que porta en les mans un fuet, el qual usa per a punir qualsevol que es porti amb desídia davant la seva presència.
Quan pren el cos de seus fidels, a través dels estats de trànsit i possessió obtinguts a través de les cerimònies vodú, Dinclinsin vessa rom a les butxaques dels seus calçons sense que aquests es mullin. La seva aparició durant els rituals és extremadament rara, donada la complexitat de la seva invocació.

## Referències

* 1 2 RIGAU, M. Secrets of Voodoo. (en anglès). San Francisco: Arco Publishing, 1953.
# Götzenita

La götzenita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la rinkita. Rep el nom per Gustav Adolf von Götzen (1866-1910), viatger alemany que va ser el primer europeu a pujar el mont Shaheru, al Kivu Nord (Zaire), la localitat tipus per a l'espècie.

## Característiques

La götzenita és un silicat de fórmula química NaCa₆Ti(Si₂O₇)₂OF₃. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1957. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5,5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la götzenita pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, låvenita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), hainita, rosenbuschita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Smithsonian, amb el número de catàleg: 142981.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Shaheru, dins el volcà Nyiragongo, a Kivu Nord (República Democràtica del Congo). També ha estat descrita en altres indrets del país, així com a Kenya, Namíbia, Tanzània, el Marroc, Dinamarca, Noruega, Romania, Alemanya, Itàlia, Ucraïna, Rússia i el Canadà.

## Referències

* ↑ «Götzenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 desembre 2019].
# Joan Callao Capdevila

Joan Callao Capdevila (Castelló de la Plana, 10 de gener de 1936) és un advocat i polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en les tres primeres legislatures.

## Trajectòria

Llicenciat en dret, ha exercit com a advocat dels Col·legis de Castelló i València. El 1979 es va afiliar al PSPV-PSOE, partit amb el qual fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1983, 1987 i 1991. De 1983 a 1987 fou vicepresident primer de les Corts Valencianes i vicepresident primer de la Comissió de Reglament de les Corts Valencianes. El 1985 fou nomenat president del Consell Social de la Universitat Politècnica de València.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.111. ISBN 9788495484802.
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 10 maig 2015].
* ↑ DOGV, 6 de març de 1985
# Ensemble Studios

Ensemble Studios és una empresa de Microsoft que desenvolupa videojocs, entre ells la famosa saga Age of Empires.

## Videojocs

L'empresa és la creadora de la famosa saga de videojocs d'estratègia en temps real Age of Empires, compostos per Age of Empires, Age of Empires II: The Age of Kings i Age of Empires III. També van llançar Age of Mythology, un altre videojoc del 2002 (però millorat) de tota la saga de videojocs. També es van llançar paquets d'expansió dels respectius videojocs.
Ensemble va llançar "Age of Empires III", el 18 d'octubre de 2005, a l'Amèrica del Nord. Aquest segueix del final del joc Age of Empires II, que posa en el temps la indústria. Van vendre 3 milions de còpies des de l'1 de febrer 1, i va esdevenir uns dels més venuts de la saga.
El seu últim videojoc de la saga és una expansió d'Age of Empires III, anomenat Age of Empires III: The War Chiefs. Que inclou nous continguts, nous elements de jugabilitat, una nova campanya d'un jugador, i tres noves civilitzacions d'Amèrica. En un principi es volia llançar el 2 d'octubre del 2006, però va ser llançat més tard, el 17 d'octubre de 2006.
Ensemble està treballant en un videojoc d'estratègia en temps real basat en la saga de videojocs Halo que va tenir molt d'èxit, en el qual s'anomenarà Halo Wars.

## Llista de videojocs

* Age of Empires
* Age of Empires: The Rise of Rome (expansió)
* Age of Empires II: The Age of Kings
* Age of Empires II: The Conquerors Expansion (expansió)
* Age of Mythology
* Age of Mythology: The Titans (expansió)
* Age of Empires III
* Age of Empires III: The War Chiefs (expansió)
* Age of Empires III: The Asian Dinasties (expansió)
* Halo Wars

## Enllaços externs

* Lloc web Arxivat 2008-12-25 a Wayback Machine. (anglès)
* Lloc web de Microsoft (anglès)
* Ensemble Studios Arxivat 2010-10-20 a Wayback Machine. a MobyGames (anglès)
# Desirée Martín Peraza

Desirée Martín Peraza (Tenerife) és una fotògrafa espanyola. Tot i que és llicenciada en Biologia, s'ha dedicat professionalment al fotoperiodisme, amb certa èmfasi en el reportatge social i el documentalisme.
Ha treballat per al diari El Día i com a fotògrafa en l'Agència Canària de Notícies. A més, fa de freelance per a l'agència de notícies France-Presse.
Entre d'altres, va obtenir el Premi Ortega y Gasset el 2007 en la categoria de periodisme gràfic per la imatge Cayuco en las costas de Tenerife, difosa per l'Agència EFE.

## Referències

* 1 2 3 «Desirée MARTÍN» (en castellà). TEA Tenerife Espacio de las Artes. [Consulta: 19 maig 2022].
* ↑ 20minutos. «El poeta Raúl Rivero y la fotógrafa Desireé Martín Peraza, Premios Ortega y Gasset 2007» (en castellà). www.20minutos.es - Últimas Noticias, 25-04-2007. [Consulta: 19 maig 2022].
# Valtemir Teles de Souza

Valtemer Teles de Souza (Piritiba, 15 de març de 1969) és un exfutbolista brasiler, que jugava de migcampista.
Souza va jugar en nombrosos equips del seu país natal: Galícia BA i Bahía BA. Més tard va fitxar pel Botafogo, on va viure la seua millor època, va guanyar un títol i va despertar l'interés dels equips espanyols pel seu bon joc al Trofeu Teresa Herrera. Al final, l'Sporting de Gijón el va incorporar al mercat d'hivern de la temporada 96/97, i el brasiler va quallar una temporada acceptable, amb 20 partits, però no va tenir continuïtat i va tornar al seu país.
De nou a Brasil, va jugar en nombrosos clubs: Bahia-BA, Vitória-BA, Rio Branco de Americana, América de São José do Rio Preto, Ceará-CE, Botafogo-SP, Portuguesa, Vila Nova-GO, Sampaio Corrêa-MA, Ipatinga-MG i São Bento. Es va haver de retirar el 2005, a l'emmalaltir de meningitis. Després d'una dificultosa i llarga recuperació, va salvar la vida però va quedar deslligat del món del futbol.
A banda del futbol, també va fer el seu petit paper en política, al presentar-se per a regidor a la seua ciutat natal, enquadrat al Partit Front Liberal. No va ser escollit per 35 vots.

## Referències

* ↑ Valtemir a bdfutbol
* ↑ Valtemir a ceroacero.es
* ↑ Souza: remontando el partido de su vida, yojugueenelsporting.com
# Gülay Uğurata

Gülay Uğurata (1940 - 1995) fou una pianista turca. Va començar a rebre clases de piano a cinc anys. Va ser alumna de Ferdi Ştatzer al Conservatori Municipal d'Istanbul. Va ser professora de famosos pianistes com ara Burçin Büke. Uğurata va ser distingida com un dels primers Artistes de l'Estat de Turquia el 1971.
Ha estat casada amb l'enginyer de geologia Behiç Çongar. La filla de la parella Yasemin Çongar (n. 22 de desembre de 1966) és periodista.

## Referències

* ↑ http://www.guzelsanatlar.gov.tr/yazdir?CE4E5862BD2810DCC58643729C871D05 Arxivat 2017-02-14 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.cnnturk.com/2010/kultur.sanat/muzik/02/14/piyanist.burcin.buke.hayranlariyla.bulusacak/563694.0/index.html
* ↑ http://www.guzelsanatlar.gov.tr/TR,3170/1971-yilinda-secilen-devlet-sanatcilari.html
* ↑ http://www.jmo.org.tr/resimler/ekler/a1818cbe59c23b2_ek.pdf?dergi=HABER
* ↑ http://t24.com.tr/haber/yasemin-congar-ex-libris-kosesiyle-yeniden-milliyette,224816
* ↑ http://odatv.com/fazil-saydan-dostu-yasemin-congara-agir-bir-mektup-1506091200.html
# Agar (muller d'Abraham)

Agar (hebreu: הָגָר, Hāgār‎; àrab: هاجر, Hājar) era la dona amb qui Abraham va tenir el seu primer fill Ismael, ancestre dels àrabs, segons el llibre del Gènesi.
Dels seus orígens hi ha dues versions:
* La primera tradició afirma que Agar era filla d'un rei del Magrib descendent del profeta Xèlah, besnét de Noè. El seu pare va morir durant la guerra magribino-egípcia i el faraó s'endugué la família d'Agar com esclaus a la seva cort d'Egipte. Anys més tard, el faraó va regalar l'esclava Agar a Sara, esposa d'Abraham, de qui n'estava enamorat.
* Una altra llegenda indica que Agar era filla del mateix faraó, per tant, era una princesa d'Egipte. El faraó es va enamorar de Sara, que creia germana d'Abraham i no la seva dona, i va prometre la seva filla Agar amb Abraham. Quan Abraham i Sara van ser expulsats d'Egipte a causa de l'engany al faraó, Agar va marxar amb el seu espòs.
Anys després, Sara pensava que no tindria fills, ja que era molt gran i va demanar-li a Abraham que s'unís a la bonica Agar per tal de tenir descendència. Quan es va quedar prenyada, va fugir al desert pels maltractaments de Sara, però mentre descansava al Pou de Lahai-Roí se li aparegué un àngel que en nom de Jahvè li assegurà que la seva descendència seria incomptable. Així, Agar tornà a la casa d'Abraham.
De la unió d'Abraham i Agar nasqué Ismael, del qual descendeixen els ismaelites. Anys després, el patriarca Abraham va tenir un altre fill amb la seva esposa Sara i aquesta convencé Abraham que fes fora Agar i Ismael. Segons la tradició islàmica en canvi, va ser Al·là qui demanà a Abraham que els deixés marxar per fundar un gran poble.
Sigui com sigui, durant la travessia del desert se'ls aparegué un àngel, que li anuncià que cuidaria d'ells i que Ismael arribaria a ser un gran líder.
Es van instal·lar al país de Paran, on Ismael es va donar a conèixer per la seva força i destresa amb les armes. Arribà a ser molt respectat i de les seves dues esposes va tenir dotze fills mascles i una filla.

## Referències

* ↑ Gènesi. 24:12
* 1 2 Muhammad Ashraf Chheenah. Hagar : the princess, the mother of the Arabs ; and Ishmael, the father of twelve princes. Islamabad: Internfaith Study and Research Centre, 2012, p. 94, 109. ISBN 9789699704000.
* ↑ Gènesi. 25:14, 17
* ↑ Gènesi. 21:17
* ↑ Gènesi. 25:14-17

## Enllaços externs

* «Agar (muller d'Abraham)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Poisk

El Poisk (rus: По́иск; lit. Cercar), també conegut com el Mini-Research Module 2 (MRM 2), Малый исследовательский модуль 2, o МИМ 2, és un mòdul d'acoblament de l'Estació Espacial Internacional. El seu nom original va ser Docking Module 2 (Stykovochniy Otsek 2 (SO-2)), ja que és gairebé idèntic al compartiment d'acoblament Pirs. Poisk va ser el primer afegiment rus important a l'Estació Espacial Internacional des del 2001.

## Especificacions

| Massa de llançament del mòdul | 3670 kg ± 50 kg |
| Diàmetre màxim del buc | 2,55 m |
| Longitud del buc entre els plans d'acoblament | 4,049 m |
| Volum pressuritzat | 14,9 m³ |
| Volum habitable | 10,7 m³ |
| Nombre d'escotilles de sortida (obertes cap a dins) | 2 |
| Diàmetre de les escotilles de sortida | 1 m |
| Càrrega lliurada | + 1000 kg |

## Visites de naus espacials

La següent taula mostra les visites de naus espacials que s'han acoblat amb el mòdul Rassvet:
| Acoblaments de naus visitants a l'EEI |
| Emblema | Nau | Acoblament | Desacoblament |
| | Soiuz TMA-16 | 21 gener 2010 05:24 UTC | 10 març 2010 08:03 UTC |
| | Soiuz TMA-18 | 4 abril 2010 05:25 UTC | 25 setembre 2010 02:02 UTC |
| | Soiuz TMA-01M | 10 octubre 2010 00:01 UTC | 16 març 2011 04:27 UTC |
| | Soiuz TMA-21 | 6 abril 2011 23:09 UTC | 16 setembre 2011 00:38 UTC |
| | Soiuz TMA-22 | 16 novembre 2011 05:24 UTC | 27 abril 2012 08:15 UTC |
| | Soiuz TMA-04M | 17 maig 2012 04:36 UTC | 16 setembre 2012 23:09 UTC |
| | Soiuz TMA-06M | 25 octubre 2012 12:29 UTC | 15 març 2013 23:43 UTC |
| | Soiuz TMA-08M | 29 març 2013 02:28 UTC | 10 setembre 2013 23:27 UTC |
| | Soiuz TMA-10M | 26 setembre 2013 02:45 UTC | 11 març 2014 00:02 UTC |
| | Soiuz TMA-12M | 27 març 2014 23:53 UTC | 10 setembre 2014 23:01 UTC |
| | Soiuz TMA-14M | 26 setembre 2014 02:11 UTC | 11 març 2015 22:44 UTC |
| | Soiuz TMA-16M | 28 març 2015 01:33 UTC | 11 setembre 2015 21:29 UTC |
| | Soiuz TMA-18M | setembre 4, 2015 07:42 UTC | març 2, 2016 01:05 UTC |
| | Soiuz TMA-20M | 19 març 2016 03:09 UTC | 16 setembre 2016 21:51 UTC |
| | Soiuz MS-02 | 21 octubre 2016 09:52 UTC | 10 abril 2017 07:57 UTC |
| | Soiuz MS-04 | 20 abril 2017 13:18 UTC | 2 setembre 2017 21:58 UTC |
| | Soiuz MS-06 | 13 setembre 2017 02:55 UTC | 27 febrer 2018 23:08 UTC |
| | Soiuz MS-08 | 23 març 2018 20:40 UTC | 4 octubre 2018 07:57 UTC |
| | Soiuz MS-11 | 3 desembre 2018 17:33 UTC | 24 juny 2019 23:25:30 UTC |
| | Soiuz MS-13 | 26 agost 2019 03:59 UTC | 6 febrer 2020 05:50 UTC |
| | Soiuz MS-16 | 9 abril 2020 14:13 UTC | 21 octubre 2020 23:31:41 UTC |

## Galeria

* Esquema del mòdul d'acoblament Poisk
* L'astronauta Jeffrey Williams i el cosmonauta Maksim Suraev inspeccionant el mòdul Poisk
* El Poisk aproximant-se a l'ISS per acoblar-se
* La ubicació del MRM-2 en el segment orbital rus

## Referències

* ↑ «Docking Compartment-1 and 2». [Consulta: 26 març 2009].

## Vegeu també

* Investigació científica en l'Estació Espacial Internacional
* Rassvet (EEI)
# Ataeniobius toweri

Ataeniobius toweri és una espècie de peix de la família dels goodèids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7 cm de longitud total i les femelles 10.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical (22 °C-30 °C) i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Verde (San Luis Potosí, Mèxic).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 [ FishBase] (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Desirée Martín

Desirée Martín és el nom dels següents personatges:
* Desirée Martín Peraza (Tenerife), fotoperiodista canària
* Desirée Martín Pérez, ballarina, entrenadora i jutgessa catalana
# Guzuman

Guzuman era un districte del sud de la Baixa Mesopotàmia, probablement en territori de Bit Yakin, en mig de les maresmes pantanoses del sud. El 710 aC s'hi va amagar Merodacbaladan, foragitat de Babilònia pels assiris, doncs era un lloc tradicional per fugitius i en altres èpoques fou refugi de perseguits. El lloc oferia un refugi seguir entre pantans i canyars, i els assiris van buscar per la zona però no el van poder trobar.

## Referències

* ↑ Gorege Smith, The history of Babylonia,
# Agar (Índia)

Agar és un municipi del districte de Shajapur, a Madhya Pradesh, Índia. Al cens del 2001 tenia 31.202 habitants. Està situada entre dos llacs (un d'aquests al Rataria Talao) i la ciutat antiga disposa d'una muralla del segle xviii. L'administració està al barri de Madhoganj fora de les muralles. Agafa el seu nom d'un cap bhil anomenat Agar del segle xi.
Al segle xii va passar als jhala rajputs que la va n conservar fins al segle xviii quan va passar a Jaswant Rao Ponwar de Dhar. El 1801 el territori fou assolat per Bapuji Sindhia de Gwalior que va destruir la ciutat però fou restaurada uns anys després per Dawlat Rao Sindhia.
Sota el domini britànic a Gwalior fou capçalera d'una pargana del principat. Els britànics van establir un quarter a la riba del llac Rataria Talao el 1844, sent seu de forces locals; el 1857 s'hi van establir el Tercer regiment d'infanteria del contingent de Gwalior i alguns canons del contingent de Mehidpur; el 4 de juliol de 1857 aquestes tropes es van amotinar i van matar alguns oficials però la majoria va poder fugir amb les famílies; el 1858 s'hi van establir les forces de la Central India Horse, creat al lloc dels cossos amotinats. El 1860 fou declarada capital de l'agència de Malwa Occidental, fins al 1895 quan es va crear l'agència de Malwa. El 1904 va ser integrada al districte de Shajapur (a Gwalior).

## Bibliografia

Aquest article incorpora text de la Imperial Gazetteer of India, Oxford, Clarendon Press, 1908-1931
# Praefurnium

A l'antiga Roma, el praefurnium era el terme emprat per a designar la part de les termes que corresponen al sistema de calefacció de certes habitacions anomenades calentes o càlides, sobretot el tepidarium i el caldarium així com, el laconicum (sauna seca) i el sudatorium (sauna humida).
El praefurnium era la sala situada prop del caldarium on hi havia el forn (hipocaust), que uns esclaus mantenien encès per escalfar l'aigua. D'una de les parets del praefurnium en sortia una gran canonada, anomenada vaporarium, per on circulava l'aire calent per sota del paviment. El tub estava suspès sobre petites pilastres fetes de maons (suspensurae), i arribava a les canonades, que eren tubs de terracota o maons buits, instal·lades als murs. La invenció o millora d'aquest paviment suspès es va atribuir a Gai Sergi Aurata, al segle i aC. Les canonades instal·lades a les parets (parietes tubulati) probablement van ser inventades o aplicades en una data més recent. Sèneca parlava d'aquestes innovacions tècniques com a fets contemporanis:
| « | Finalment, algunes de les nostres innovacions són prou recents com per recordar-ne l'aspecte..., és el cas dels terres suspesos i les canonades inserides a les parets, gràcies als quals la calor s'estén per tot arreu i escalfa la part superior i inferior de les habitacions per igual. | » |

## Referències

* ↑ Vitruvi. De Architectura Libri X, V, 10, 1
* ↑ Paoli, Ugo Enrico. Vita romana: la vie quotidienne dans la Rome antique. Bruges: Desclée de Brouwer, 1960, p. 350-351.
* ↑ Sèneca. Epistulae morales ad Lucilium, 90, 25
# Pangio piperata

Pangio piperata és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,2 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 «Pangio piperata» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Doi, A. 1997. A review of taxonomic studies of cypriniform fishes in Southeast Asia. Jap. J. Ichthyol. 44(1):1-33.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Kottelat, M. i K.K.P. Lim 1993. A review of the eel-loaches of the genus Pangio (Teleostei: Cobitidae) from the Malay Peninsula, with descriptions of six new species. Raffles Bull. Zool. 41(2):208-210.
* Kottelat, M. i A.J. Whitten 1996. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi: additions and corrections. Periplus Editions, Hong Kong. 8 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Parenti, L.R. i K.K.P. Lim 2005. Fishes of the Rajang basin, Sarawak, Malaysia. Raffles Bull. Zool. Supplement (13):175-208.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ditto

Ditto és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus normal, de color lila i s'assembla una mica a un moc. És capaç d'aparellar-se amb qualsevol altre Pokémon que es pugui reproduir i de reprendre els seus atacs.
Ditto és el Pokémon principal a dos episodis de l'anime. Als dos episodis, hi ha un problema amb un Ditto. En el primer, no pot imitar bé les cares d'altres Pokémon, i en el segon no es pot engrandir, cosa que vol dir que conserva les mateixes dimensions independentment del Pokémon en el qual es transformi.

## Característiques

Ditto posseeix un sorprenent poder de transformació. És capaç de reorganitzar les seves cèl·lules per adoptar tot tipus de formes que ha observat. No obstant això, si tracta de transformar-se en una cosa que no té molt recent en la seva memòria, aquí no aconseguirà la forma perfecta doncs se li escaparan detalls que no és capaç de recordar.

## Referències

* ↑ «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ «Pokémon Ditto» (en anglès). [Consulta: 2 juny 2019].

## Enllaços externs

* Ditto a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Guzana

Guzana fou una ciutat aramea, capital del regne de Bit Bahiani. Estava edificada sobre una antiga ciutat coneguda només amb el seu nom modern de Tell Halaf.

## Història

Al segle x el regne arameu de Bit Bahiani va establir la seva capital a Tell Halaf, que fou refundada com a Guzana. El rei Kapara va construir l'anomenat hilani, un palau en estil neo-hitita amb rica decoració d'estàtues i relleus ortosats (de làmines rectes). La ciutadella fou el centre de la ciutat aramea (i després assíria). La ciutadella incloïa el palau i els edificis oficials. L'edifici principal era el hilani o palau occidental, seguit del palau del nord-est. A la ciutat baixa s'ha trobat un temple d'estil assiri.
El 894 aC el rei assiri Adadnirari II esmenta el lloc en els seus arxius, com un regne arameu (ciutat estat) tributari. El 808 aC la ciutat i regió a l'entorn fou annexionada i va esdevenir una província d'Assíria. El governador va residir al palau a la part nord-oriental de la ciutadella.
Guzana va sobreviure a la caiguda de l'imperi assiri. A la inscripció de Behistun s'esmenta una ciutat a l'Eufrates de nom Zazana, que els estudiosos connecten amb la semítica (aramea) Gozana o Guzana, nom que en arameu voldria dir "Terra alta". Va romandre habitada fins al període parto-romà. Correspondria a la medieval Zuzan al-Akrad (Alts dels kurds).

## Bibliografia

* Abd el-Mesih Baghdo, Lutz Martin, Mirko Novák, Winfried Orthmann: Ausgrabungen auf dem Tell Halaf in Nordost-Syrien. Vorbericht über die erste und zweite Grabungskampagne, Harrasowitz, Wiesbaden 2009. ISBN 978-3-447-06068-4