OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Abrasió traumàtica de la pell

Una abrasió traumàtica (de la pell o cutània) o erosió traumàtica (de la pell o cutània) (o, senzillament -entenent com a lesió de la pell-, abrasió o erosió) és una ferida oberta de gruix parcial causada per danys a la pell i pot ser superficial i afectar només l'epidermis o ser més fonda, afectant la dermis profunda. Les abrasions solen implicar un sagnat mínim. Les abrasions lleus, també conegudes com a rascada (superficial), no formen cicatrius ni sagnen perquè la dermis queda intacta, per contra, les abrasions profundes en afectar les estructures dèrmiques normals poden conduir a la formació de teixit cicatricial. Una abrasió més traumàtica que elimina totes les capes de la pell s'anomena avulsió.
Les lesions per abrasió es produeixen amb més freqüència quan la pell exposada, en desplaçament, entra en contacte amb una superfície rugosa, provocant una trituració o fregament de les capes superiors de la pell.

## Per grau

* Abrasió de primer grau només implica una lesió epidèrmica.
* Abrasió de segon grau afecta l'epidermis i la dermis i pot sagnar lleugerament.
* Abrasió de tercer grau implica danys a la capa subcutània i la pell i sovint s'anomena avulsió.

## Tractament

S'ha de netejar l'abrasió i eliminar qualsevol residu. S'ha d'aplicar un antibiòtic tòpic (com la neomicina o la bacitracina) per prevenir la infecció i per mantenir la ferida humida. Tapar la ferida és beneficiós perquè ajuda a mantenir la ferida humida, el que facilita la cicatrització. Si l'abrasió és dolorosa, es pot aplicar un analgèsic tòpic (com la lidocaïna o la benzocaïna), però per a abrasions grans, pot ser necessari un analgèsic sistèmic. Eviteu exposar la pell abrasada al sol, ja que es pot desenvolupar una hiperpigmentació permanent.

## Referències

* ↑ McCurnin, D.M. & Bassert, J. M. (2010) Clinical Textbook for Veterinary Technicians. 7th Edition. St. Louis, MO: Saunders Elsevier. pg 1243-1244
* 1 2 Kidd, P. S., Sturt, P. A., & Fultz, J. (2000). Mosby's emergency nursing reference (2nd ed.). St. Louis: Mosby, Inc.
* ↑ Abrasions: Merck Manual Online
# Abries

Abries (en francès Abriès) és un antic municipi de França de la regió de Provença-Alps-Costa Blava, al departament dels Alts Alps. Des del 1er de gener de 2019 es fusionada amb Ristolàs en el municipi nou d'Abries i Ristolàs.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1.511 | 1.935 | 2.078 | 1.803 | 1.838 | 1.829 | 1.626 | 1.726 | 1.512 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1.528 | 1.346 | 1.202 | 1.204 | 1.125 | 910 | 841 | 748 | 696 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 654 | 668 | 627 | 511 | 406 | 414 | 370 | 275 | 264 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 205 | 195 | 207 | 271 | 297 | 354 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-1989 | René Vincent | |
| 1989-1995 | Claude Wurteisen | PCF |
| 1995-2001 | Jean Carre | |
| 2001-2014 | Joëlle Ocana | |
| 2014- desembre de 2018 | Jacques Bonnardel | |

## Referències

* ↑ Topònims occitans dels Alts Alps
# Acroneuria covelli

Acroneuria covelli és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Nord-amèrica: Indiana, Kentucky i Tennessee (els Estats Units).

## Referències

* ↑ Pictet, F.J., 1841. Histoire naturelle générale et particulière des insectes névroptères 1:144.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Grubbs, S. A. i B. P. Stark, 2004. Acroneuria covelli (Plecoptera: Perlidae), a new stonefly species from eastern North America. Proceedings of the Entomological Society of Washington 106(4):797.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ DeWalt, R.E. i S.A. Grubbs, 2011. Updates to the Stonefly Fauna of Illinois and Indiana. Illiesia, 7(3):31-50. «PDF». [Consulta: 15 juliol 2012].
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 15 juliol 2012].
# Acroneuria bachma

Acroneuria bachma és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: el Vietnam.

## Referències

* ↑ Pictet, F.J., 1841. Histoire naturelle générale et particulière des insectes névroptères 1:144.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cao & Bae, 2007. J. Kans. Entomol. Soc. 80(3):193.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Stark, B.P. & I. Sivec, 2008. New Vietnamese species of genus Acroneuria (Plecoptera: Perlidae). Illiesia, 4(16):154‐160. «PDF». [Consulta: 15 juliol 2012].
* ↑ New Species of Acroneuria (Plecoptera: Perlidae: Acroneuriinae) fron Tropical Southeast Asia (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Stark & Sivec, 2008. Illiesia 4(16):158.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 15 juliol 2012].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Abarema idiopoda

Abarema idiopoda és una espècie de llegum del gènere Abarema de la família Fabaceae.

## Referències

* ↑ Barneby & Grimes (1996), ILDIS (2005)

## Bibliografia

* Barneby, R.C. & Grimes, J.W. (1996): Silk Tree, Guanacaste, Monkey's Earring: A generic system for the synandrous Mimosaceae of the Americas. Part I. Abarema, Albizia, and Allies. Memoirs of the New York Botanical Garden 74(1): 1-292. ISBN 0-89327-395-3 (anglès)
* International Legume Database & Information Service (ILDIS) (2005): Genus Abarema (anglès)
# Abarema gallorum

Abarema gallorum és una espècie de llegum del gènere Abarema de la família Fabaceae.

## Referències

* ↑ Barneby & Grimes (1996), ILDIS (2005)

## Bibliografia

* Barneby, R.C. & Grimes, J.W. (1996): Silk Tree, Guanacaste, Monkey's Earring: A generic system for the synandrous Mimosaceae of the Americas. Part I. Abarema, Albizia, and Allies. Memoirs of the New York Botanical Garden 74(1): 1-292. ISBN 0-89327-395-3 (anglès)
* International Legume Database & Information Service (ILDIS) (2005): Genus Abarema (anglès)
# Abudefduf margariteus

Abudefduf margariteus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Maurici i Reunió.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1830. Histoire naturelle des poissons. Tome cinquième. Livre cinquième. Des Sciénoïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 5: i-xxviii + 1-499 + 4 pp., Pls. 100-140.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Alaroner

«Alaroner» té aquests significats:
* Habitant de la vila d'Alaró
* Dialecte del català, parlat a Alaró
# Agoniates halecinus

Agoniates halecinus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 21,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Essequibo, Branco, Araguari, Capim, Tocantins, Xingu, Tapajós, Trombetas, Negro, Casiquiare i Tefé.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1963: Essai sur les affinités phylogénétiques des Agoniates et l'origine des Characidae, à propos de la description d'une forme nouvelle de l'Amazone péruvienne: Agoniates ladigesi. Mitteilungen aus dem Hamburgischen Zoologischen Museum und Institut v. 60 (1962): 265-284, 1 pl.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Taphorn, D., R. Royero, A. Machado-Allison i F. Mago Leccia 1997. Lista actualizada de los peces de agua dulce de Venezuela. p.55-100. A E. La Marca (ed.) Catálogo zoológico de Venezuela. vol. 1. Vertebrados actuales y fósiles de Venezuela. Museo de Ciencia y Tecnología de Mérida, Veneçuela.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zarske, A. i J. Géry 1997: Rediscovery of Agoniates halecinus Müller & Troschel, 1845, with a supplementary description of Agoniates anchovia Eigenmann, 1914, and a definition of the genus (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes: Characidae). Zoologische Abhandlungen; Staatliches Museum für Tierkunde in Dresden v. 49: 173-184.

## Enllaços externs

* «Agoniates halecinus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Aigremont (Gard)

Aigremont és un municipi francès, situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Alosa becllarga del Cap

La alosa becllarga del Cap (Certhilauda curvirostris) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones rocoses i praderies de l'Àfrica meridional, al sud-oest de Namíbia i oest de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Alosa becllarga del Cap». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Alupka (cràter)

Alupka és un cràter sobre la superfície de (951) Gaspra, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 65 ° de latitud nord i 65 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 0.3 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1994 i fa referència a Alupka, una ciutat ucraïnesa amb balneari.

## Referències

* ↑ "Alupka (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Courbon, P.; Chabert, C.; Bosted, P.; Lindsley, K. Cave Books, Saint Louis. Atlas of the Great Caves of the World, 1989.
# Al-Malakia FC

L'Al-Malakia FC és un club sud-sudanès de futbol de la ciutat de Juba.

## Palmarès

* Copa de Sudan del Sud de futbol
** 2013, 2014, 2015 (Copa MTN)
* Copa Independència
** 2011; 2013

## Referències

* ↑ Profile Zerozero
* ↑ Team profile – footballzz.com
* ↑ «Gurtong.net». Arxivat de l'original el 2019-08-14. [Consulta: 14 agost 2019].
* 1 2 «South Sudan - List of Champions and Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Alicia Arango

Alicia Arango (Cartagena de Indias, octubre 1958) és una política i empresària colombiana, que va ser ministra de l'Interior i ministra de Treball de Colòmbia. Anteriorment va ser secretària privada de la Casa de Nariño del president Álvaro Uribe i ambaixadora del país davant les Nacions Unides a Ginebra.

## Biografia

Alicia Arango va estudiar administració d'empreses al College of Advanced Management Studies a Bogotà i l'especialització en administració pública a la Universitat dels Andes. Va ser la cap de gabinet i després subdirectora de gabinet de Coldeportes, i més tard va ser nomenada subdirectora de l'Institut d'Administració de Colòmbia. Arango va ser assessora d'Adelina Covo quan va ser ministra d'Educació de Colòmbia el 1995, i de 1997 a 1998 Arango va ser delegada dels departaments de Cesar i Cundinamarca (respectivament) abans de l'Institut colombià del benestar familiar, també mentre Covo era responsable d'aquella entitat.
Durant el primer mandat d'Enrique Peñalosa com a alcalde de Bogotà, Arango va ser el director de l'Institut de Districte de Recreació i Esports de la ciutat.
Arango va ser nomenada per substituir Angelino Garzón com a ambaixadora de Colòmbia a les Nacions Unides, ocupant el seu càrrec el 9 de juny de 2010.
El juliol de 2015, Arango va ser nomenat director del Partit del Centre Democràtic, fundat el 2013 per Álvaro Uribe.

## Referències

* ↑ «Alicia Arango será la ministra del Trabajo del gobierno de Duque» (en castellà). Redacción Política. [Consulta: 9 juliol 2018].
* ↑ (en castellà) , 09-08-2009. Arxivat 10 April 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Alicia Arango Olmos» (en castellà). La Silla Vacía, 23-11-2016 [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ «Alicia Arango, su secretaria privada, es la mujer que le habla sin rodeos al Presidente» (en castellà). , 07-03-2009.
* ↑ Rodriguez-Bloch, Laila «Nueva Representante de Colombia ante la ONU en Ginebra». , 10-06-2010.
* ↑ «Alicia Arango, mano derecha de Uribe, nueva directora del Centro Democrático» (en castellà). , 13-03-2014.
# Rassvet

«Rassvet» té aquests significats:

## Geografia
### Moldàvia

* Rassvet (Moldàvia), localitat de Bucovăț (Moldàvia)

### Rússia

* Rassvet (Aleksàndrovka), khútor del krai de Krasnodar (Rússia)
* Rassvet (Staromínskaia), possiólok del krai de Krasnodar (Rússia)
* Rassvet (Gai-Kodzor), khútor del krai de Krasnodar (Rússia)
* Rassvet (Txetxènia), localitat de la República de Txetxènia (Rússia)
* Rassvet (Daguestan), localitat de la República del Daguestan (Rússia)
* Rassvet (Tiumén), localitat de l'óblast de Tiumén (Rússia)
* Rassvet (Rostov), localitat de l'óblast de Rostov (Rússia)
* Rassvet (Oriol), localitat de l'óblast d'Oriol (Rússia)
* Rassvet (Vladímir), localitat de l'óblast de Vladímir (Rússia)
# Berga (Tràcia)

Berga (grec antic: Βέργη) era una ciutat de l'antiga Macedònia situada terra endins del riu Estrímon, a la regió de Bisàltia, que va ser fundada per colons provinents de Tassos.
En algun moment del segle v aC formava part de la Lliga de Delos. Fonts posteriors l'anomenen polis, però més aviat era un territori dels bisaltes, i Claudi Ptolemeu diu que l'habitaven els odomants. Va perdre importància quan es va fundar la ciutat d'Amfípolis, però va seguir existint en època romana.
Es coneix perquè va ser el lloc de naixement de l'escriptor Antífanes de Berga, que als seus relats parlava de coses tant fantasioses i impossibles que va donar lloc al verb Βεργαίζειν ('Bergaidsein') que significava 'dir falsedats'.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Berga». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 10 abril 2023].
* 1 2 Talbert, Richard J. A. (et al.) (eds.). Barrington Atlas of the Greek and Roman World. Princeton: Princeton University Press, 2000, p. 51. ISBN 9780691031699.
* ↑ Izaq, Benjamin H. The Greek Settlements in Thrace Until the Macedonian Conquest. Lieden: Brill, 1986, p. 57. ISBN 9789004069213.
# Francisco de Villalpando

Francisco de Villalpando (Zamora, c. 1510 - Toledo, c. 1561) va ser un arquitecte, orfebre i escultor.
Es va caracteritzar per haver realitzat importants contribucions a l'arquitectura espanyola, important les tècniques i el gust florentí que s'aprecia en algunes de les seves obres més importants: la reixa de la Capilla Major de la catedral de Toledo, el Colegio de Infantes o la Sacra Capella del Salvador a Úbeda. Va estar protegit pel cardenal Juan Pardo de Tavera.
Va ser també un humanista entre els treballs del qual destaca la traducció dels llibres tercer i quart del tractat d'arquitectura, Tutte l'operi d'*archittura et prospetiva, de l'italià Sebastiano Serlio, amb el que va afavorir el coneixement de les més noves tècniques de l'època a altres artistes espanyols. Consta que es va formar a la Universitat d'Alcalá de Henares.

## Referències

* «Francisco de Villalpando» (en castellà). Artehistoria. Arxivat de l'original el 2012-02-06. [Consulta: 4 octubre 2010].
# Diodor d'Ascaló

Diodor d'Ascaló (en llatí Diodorus, en grec antic Διόδωρος) fou un escriptor i gramàtic grec. Va escriure un llibre sobre el poeta Antífanes de Cios que portava el títol en grec de Περὶ Ἀντιφάνους καὶ τῆς παρὰ τοῖς νεωτέροις ματτύης. És esmentat principalment per l'escriptor i literat Ateneu de Naucratis.

## Referències

* ↑ 4.Diodorus of Ascalon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1015
# Ost

Ost (en francès, Oust) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, al departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Febe

«Febe» té aquests significats:
* Astronomia: Febe (satèl·lit), satèl·lit de Saturn
* Mitologia:
** Febe o Hebe (mitologia), deessa, filla de Zeus i Hera
** Febe (filla de Gea)
** Febe (filla de Leucip)
** Febe (sobrenom), sobrenom d'Àrtemis i de Selene.
* Religió:
** Febe de Cèncrees diaconessa de l'església de Cèncrees
# Tàngara de coroneta daurada

La tàngara de coroneta daurada (Iridosornis rufivertex) és una espècie d'ocell sud-americà de la família Thraupidae. Se'l troba en les selves tropicals i subtropicals de Colòmbia, l'Equador, el Perú, i Veneçuela.

## Referències

* ↑ «Tàngara de coroneta daurada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Frank Bagnack

Macky Frank Bagnack Mouegni (Yaoundé, Camerun el 7 de juny de 1995) és un futbolista camerunès que juga com a defensa central al FC Kairat.

## Referències

* ↑ «Macky Bagnack» (en anglès). [Consulta: 24 juliol 2020].
* ↑ «Официально: Маки Баньяк - игрок «Кайрата»». Arxivat de l'original el 2021-07-12. [Consulta: 9 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa al FC Barcelona a Wayback Machine (archived 2013-12-05)
* Frank Bagnack a BDFutbol
* Frank Bagnack a worldfootball.net
* Macky Bagnack a GSA
# Tirolita

La tirolita és un mineral de la classe dels arsenats. Va ser descoberta l'any 1845 a Falkenstein, a prop de Schwaz, al Tirol (Àustria), d'on rep el seu nom.

## Característiques

És un arsenat hidroxilat i hidratat de calci i coure amb anions addicionals de carbonat. A més dels elements de la seva fórmula, Ca₂Cu$_9$(AsO₄)₄(CO₃)(OH)₈·11H₂O, sol portar com a impuresa sofre. No totes les "tirolites" poden contenir grups CO₃ i algunes poden ser idèntiques a la tangdanita (no conté carbonat però sí sulfat en el seu lloc), amb la qual està estretament relacionada. La tirolita es pot confondre amb la theisita i la claraïta.
Cristal·litza en el sistema monoclínic. La clinotirolita va ser presentada sense l'aprovació de la IMA perquè els autors van pensar que era diferent de la tirolita (considerada llavors com a ortoròmbica). Un dels politips de la tirolita sembla idèntic a la "clinotirolita", per la qual cosa encara no està acceptada com a nova espècie.

## Formació i jaciments

Es tracta d'un mineral secundari que es troba a les zones oxidades de dipòsits de coure, típicament format per l'alteració de la tennantita. Sol trobar-se associada a altres minerals com: auricalcita, cuprita, eritrita, limonita, tennantita, malaquita, atzurita, brochantita o crisocol·la. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina de Les Ferreres, a Camprodon (Ripollès), i a la galeria Tacho de la mina Atrevida, a la localitat de Vimbodí i Poblet (Conca de Barberà).

## Referències

* ↑ «Tyrolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 febrer 2015].
* ↑ «Clinotyrolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 febrer 2015].
* ↑ Rosell Riba, Joan. Rocabruna i el seu entorn. La mina de les Ferreres. GMC, 2014, p. 128 [Consulta: 6 febrer 2024]. |coautors=Josep L. Garrido, Joan Viñals, Valentín Bártulos, Joan Vinyoles, Xavier Ortiz, Pedro Mingueza, Gemma Masons, Fermí Bobi}}
* ↑ Calvo Rebollar, Miguel. Minerales y Minas de España. Vol. VII. Fosfatos, Arseniatos y Vanadatos. Madrid: Escuela Técnica Superior de Ingenieros de Minas de Madrid. Fundación Gómez Pardo., 2015 [Consulta: 6 febrer 2024].
# Deltalumita

La deltalumita és un mineral de la classe dels òxids.

## Característiques

La deltalumita és un òxid de fórmula química Al₂O₃. Es tracta d'un dimorf del corindó. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema tetragonal.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la fissura del volcà Tolbàtxik generada en les erupcions dels anys 2012 i 2013. El volcà Tolbàtxik es troba a Kamtxatka, al Districte Federal de l'Extrem Orient de Rússia. Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Deltalumite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r desembre 2016].
# Tit Quinti Flaminí (cònsol 123 aC)

Tit Quinti Flaminí (en llatí: Titus Quinctius T. f. T. n. Flamininus) va ser un magistrat romà de l'època de la República. Era de la família dels Flaminí, una branca de la gens Quíntia, i era fill de Tit Quinti Flaminí.
Va ser elegit cònsol l'any 123 aC junt amb Quint Cecili Metel Baleàric. Ciceró, que l'havia conegut en la seva joventut, diu que era analfabet, però parlava el llatí amb elegància. En el seu consolat es va fundar la colònia de Cartago encara que Titus Livi i Plutarc la situen a l'any següent, sota el segon tribunat de Gai Grac.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 165.
# Tit Quinti Flaminí (ambaixador)

Tit Quinti Flaminí (en llatí: Titus Quinctius Flamininus) va ser un polític romà. Formava part de la família dels Flaminí, una branca de l'antiga gens Quíntia, originària d'Alba Longa.
Era fill del cònsol Tit Quinti Flaminí. En honor del seu pare, que havia mort poc abans, va organitzar uns esplèndids jocs de gladiadors que van durar quatre dies, l'any 174 aC. L'any 167 aC va ser un dels tres ambaixadors que va retornar els ostatges a Tràcia dels quals el rei Cotis III havia demanat pagar el rescat. El mateix any va ser elegit àugur al lloc del difunt Gai Claudi Pulcre.
Segurament és la mateixa persona que Tit Quinti Flaminí (cònsol 150 aC).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 165.