OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anastassia Karlòvitx

Anastassia Karlòvitx (Dnipropetrovsk, RSS d'Ucraïna, Unió Soviètica, 29 de maig de 1982) és una jugadora d'escacs i periodista ucraïnesa. Ha obtingut els títols de la FIDE de Mestre Internacional Femení el 2000 i de Gran Mestre Femení el 2003.
Karlòvitx va començar a jugar als escacs als vuit anys. Fou campiona femenina de la Província de Dnipropetrovsk i semifinalista del campionat absolut de la Província de Dnipropetrovsk el 1998. Posteriorment es va mudar a Khàrkiv i el 2007 es va fer periodista d'escacs, i va començar a publicar articles al diari Ladya, a les revistes New in Chess i Schach 64, al web de ChessBase i a llocs afins. Karlòvitx fou la secretària de premsa de la FIDE pel Campionat del Món de 2012, 2013, 2014 i 2016.
Va jugar al primer tauler de l'equip ucraïnès que va guanyar la medalla d'or al Campionat d'Europa per equips sub-18 l'any 2000.

## Referències

* ↑ Anastassia Karlòvitx al web de la FIDE (en anglès)
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en russian). Dnipropetrovsk Chess Federation. [Consulta: 31 gener 2014].
* ↑ «FIDE Officials WCC 2014». FIDE. Arxivat de l'original el 2014-11-05.
* ↑ «Magnus Carlsen declined to attend the press conference», 22-11-2016. [Consulta: 28 gener 2018].
* ↑ «Official Statement From FIDE About The Women's World Championship in Iran». Susan Polgar Global Chess Daily News and Information, 02-10-2016.
* ↑ Anastassia Karlòvitx estadístiques en competicions per equips a Olimpbase.org
# Puig de la Canal del Cristall

El Puig de la Canal del Cristall és una muntanya de 2.583 metres que es troba entre els municipis de Josa i Tuixén, a la comarca de l'Alt Urgell i de Montellà i Martinet, a la comarca de la Cerdanya.
# Casa al carrer Sant Josep Oriol, 28 (Cardedeu)

La Casa al carrer Sant Josep Oriol, 28 és una obra noucentista de Cardedeu (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge amb una paret mitgera i jardí lateral d'una sola planta i coberta a dues vessants. Tant la tanca (reformada) com la façana, tenen una composició simètrica.
La composició de la casa és molt senzilla, pel que fa a les obertures (finestres i porta) i al tractament general en el qual no hi ha gairebé ornamentació. La paret dona al jardí lateral, té un coronament curvilini amb tres boles.
Els materials són un sòcol de pedra a la part baixa de la façana, arrebossat i ceràmica a la part baixa del ràfec.
Aquesta casa pertany a l'última etapa de Balcells en la qual es juga amb elements de tradició popular catalana dins d'una línia noucentista.

## Història

Segons el secretari Artigues, en la seva "Història de l'urbanisme a Cardedeu", el Sr. Alfred Riollo Soldevila encarregà aquesta casa l'any 1930. És un moment de gran activitat constructiva a la vila, que continua en la línia de vila per a estiuejants en cases de tipologia, la gran majoria, ciutat jardí.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa al carrer Sant Josep Oriol, 28». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].
# Marcel·lí Joan Alsinella

Marcel·lí Joan Alsinella (Barcelona, 1959) és un periodista i professor universitari català, director general d'Afers Religiosos des del 2018. És periodista per la Universitat Autònoma de Barcelona i professor del postgrau de Comunicació institucional i religió a l'era digital a la Universitat Ramon Llull.
En l'àmbit eclesial, a mitjans de la dècada del 1990 va ser secretari del Consell Pastoral Diocesà de Barcelona i delegat general dels Mitjans de Comunicació de l'Arquebisbat de Barcelona amb el bisbe Joan Carrera. Va participar en la Comissió Preparatòria del Concili Provincial Tarraconense del 1995. Va ser adjunt al primer director d'Afers Religiosos de la Generalitat del 2000 al 2004 Ignasi Garcia i Clavel, cap de premsa i relacions públiques de la Direcció General de Joventut, cap de relacions externes de la Direcció General de Serveis Penitenciaris i Rehabilitació, i cap de premsa de la Delegació Territorial de la Generalitat a Barcelona.
Fou patró de la fundació Claret, secretari del capítol de Barcelona de la fundació Vaticana Centèssimus Annus i membre del Grup Sant Jordi de defensa i promoció dels drets humans, amb el qual va publicar el document "El fet religiós a la Catalunya del futur". En els camps de la joventut i la cooperació, és president de l'Associació José Ramón Zudaire de l'Hospitalet i patró de la Fundació Akwaba, dedicada al tercer i quart món.
Va ser nomenat director general d'Afers Religiosos el 12 de juny de 2018, en substitució d'Enric Vendrell. La decisió va ser de la conselleria de Justícia, tot i que abans aquesta direcció general depenia de la conselleria de Governació.

## Referències

* 1 2 Press, Europa «Marcel·lí Joan, nou director d'Assumptes Religiosos de la Generalitat». aldia.cat, 12-06-2018.
* 1 2 3 4 «Marcel·lí Joan, nou director general d'Afers Religiosos». Generalitat de Catalunya, 12-06-2018. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 12 juny 2018].
* ↑ «Marcel·lí Joan relleva Enric Vendrell». La Vanguardia, 17-06-2018. [Consulta: 24 juny 2018].
* ↑ «El periodista catòlic Marcel·lí Joan, nou director general d'Afers Religiosos». Diari de Girona.
* ↑ Religió, Catalunya «Marcel·lí Joan, nou director general d'Afers Religiosos». CatalunyaReligió.cat, 12-06-2018.
* ↑ EFE «El periodista Marcel·lí Joan, nuevo director general de Asuntos Religiosos». El Periódico, 12-06-2018 [Consulta: 25 agost 2018].
# Snelling

Snelling és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 246 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Snelling tenia 246 habitants, 87 habitatges i 70 famílies. La densitat de població era de 30,8 habitants/km².
Dels 87 habitatges en un 46% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,5% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 18,4% no eren unitats familiars. En el 16,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,83 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,9% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 33,7% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 7,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.313 $ i la renda mediana per família de 40.139 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.286 $ mentre que les dones 25.625 $. La renda per capita de la població era de 13.420 $. Entorn del 6% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Snelling». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Snelling». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Estanislao Sánchez Salvador

Estanislao Sánchez Salvador (Lumbreras, 1774 - Madrid, 16 de juny de 1823) va ser un militar i polític espanyol.

## Biografia

Militar que va combatre durant la Guerra del francès, on fou cap d'estat major a la batalla de San Marcial. Ferran VII el va nomenar general en cap de l'Exèrcit de l'Alt Perú en 1816. Durant el Trienni liberal va ser interinament ministre de la Guerra de setembre de 1821 a gener de 1822. Es va suïcidar a Cadis la nit entre el 17 i el 18 de juny de 1823, quan era secretari interí de la Guerra, després de deixar una nota que s'ha trobat entre els papers del ministre José María Calatrava:
    "La vida se'm fa cada vegada més insuportable, i el convenciment d'aquesta veritat m'arrossega a prendre l'horrorosa resolució d'acabar la meva existència per les meves pròpies mans. Penso executar aquest atemptat amb una navalla d'afaitar, la qual cosa declaro perquè de cap manera es pugui inculpar a ningú de delicte. Estanislao Salvador"
Va dur a terme la seva intenció, com es llegeix a El Restaurador de Cadis, nombre corresponent al 19 de juny de 1823.

## Referències

* ↑ Hijos ilustres de Lumbreras
* ↑ Cuando fuimos liberales, El Mundo, 10 d'abril de 2014
* ↑ El Restaurador, edicions 1-84, p.
# Bushton

Bushton és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 314 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bushton tenia 314 habitants, 134 habitatges, i 95 famílies. La densitat de població era de 577,3 habitants per km².
Dels 134 habitatges en un 26,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,4% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 29,1% no eren unitats familiars. En el 26,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 23,6% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 20,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.250 $ i la renda mediana per família de 47.708 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.500 $ mentre que les dones 18.000 $. La renda per capita de la població era de 17.125 $. Entorn del 6,3% de les famílies i el 9,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bushton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bushton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kaspar Kummer

Kaspar Johann Kummer (Erlau, Turíngia, 10 de desembre de 1795 – Coburg, Alta Francònia, 21 de maig de 1870) fou un flautista, professor i compositor alemany.
Aprengué pel seu compte a tocar la flauta, mentre aprenia a tocar el violí, la trompa, la trompeta, el clarinet, el fagot, l'oboè, el violoncel i el contrafagot. Kummer va rebre classes a Neumeister durant un any, després del qual estudià teoria de la música amb el cantant de Schleusingen, Gottlieb Abraham Stäps. A partir de 1835, treballà com a flautista en la capella del Duc de Saxònia-Coburg-Gotha, i s'encarregà de dirigir la seva orquestra el 1854.
Les seves obres publicades superen els 150 opus, la majoria inclouen la flauta com a instrument, però també va compondre lieder, etc. A més col·laborà en la majoria de les obres que va compondre el seu amic Carl Lassekk el qual era compositor i pianista.
Tingué a més diversos estudiants, com Wilhelm Popp, Friedrich Kiel i Felix Draeseke, que després despuntaren en el món musical.

## Referències

* ↑ «Kummer, Gaspard». Arxivat de l'original el 9 de febrer 2015. [Consulta: 14 octubre 2017].
* ↑ Enciclopèdia Espasa v. 29, pàg. 917, (ISBN 84-239-4529-4)
* ↑ «Friedrich Kiel (Obituary)». The Monthly Musical Record, XV, 178, 01-10-1885 [Consulta: 26 gener 2014].
* ↑ «Nachlass Felix Draeseke» (en alemany). SLUB Dresden. Arxivat de l'original el 27 de desembre 2014. [Consulta: 26 gener 2014].
# Puig de la Bellacasa

«Puig de la Bellacasa» té aquests significats:
# Javier Manjarín Pereda

Javier Manjarín Pereda (Gijón, Astúries, 31 de desembre de 1969), és un futbolista asturià ja retirat. Va ser internacional amb la selecció espanyola.

## Biografia

Manjarín es va incorporar als 15 anys a l'Escola de Mareo del Real Sporting de Gijón procedent del Col·legi de la Immaculada (Gijón), on va destacar des dels seus inicis com a futbolista. Passades les seves etapes en el futbol base, és inclòs en la plantilla del Sporting B quan el segon equip jugava en Tercera Divisió. En aquest equip va coincidir amb jugadors que després arribarien a gran fama, com Juanele i Luis Enrique.
Va debutar amb el primer equip del Sporting, en Primera, el 8 d'octubre de 1989, en un partit davant de l'Athletic Club disputat en El Molinón (0-1), participant en 29 partits durant aquesta temporada. A l'any següent va ser titular jugant com davanter a les ordres de Ciriaco Cano i classificant a l'Sporting per a la Copa de la UEFA.
El 1993 fitxa pel Real Club Deportivo de La Corunya, on roman fins a 1999, any que es realitza el seu traspàs al Racing de Santander. Després de dues temporades en el Racing, on disputa 61 partits, juga a Mèxic, primer en l'Atlético Celaya, i posteriorment en el Santos Laguna. Va finalitzar la seva carrera esportiva jugant a l'Atlético Arteixo.
Va formar part de la selecció espanyola sub-21 que va aconseguir l'or en els Jocs Olímpics de Barcelona 1992. Després de l'èxit en la selecció olímpica, va debutar com a internacional absolut amb la selecció espanyola el 6 de setembre de 1995 a Granada, davant la selecció de futbol de Xipre. Va ser internacional en 13 partits, disputant l'Eurocopa de futbol 1996.

### Participacions a Eurocopes

| Eurocopa | País | Resultat |
| Eurocopa de futbol de 1996 | Anglaterra | 4ts de final |

### Participacions en Jocs Olímpics

| Jocs Olímpics | Ciutat | Resultat |
| Jocs Olímpics de 1992 | Barcelona | Or |

## Clubs

| Club | País | Any |
| Real Sporting de Gijón | Lliga espanyola | 1989 - 1993 |
| Real Club Deportivo de La Coruña | Lliga espanyola | 1993 - 1999 |
| Real Racing Club de Santander | Lliga espanyola | 1999 - 2001 |
| Atlético Celaya | Lliga mexicana | 2001 - 2002 |
| Santos Laguna | Lliga mexicana | 2002 - 2003 |
| Atlético Arteixo | Lliga espanyola | 2004 - 2005 |

## Enllaços externs

* Manjarín a www.lfp.es
Javier Manjarín amb la selecció espanyola - Caixes de navegació :
Selecció de futbol d'Espanya – Jocs Olímpics d'estiu de 1992
1 Cañizares
2 Ferrer
3 Lasa
4 Solozabal
5 López
6 Villabona
7 Amavisca
8 Luis Enrique
9 Guardiola
10 Abelardo
11 Manjarín
12 Paqui
13 Toni
14 Vidal
15 Soler
16 Miguel
17 Berges
18 Pinilla
19 Kiko
20 Alfonso
Seleccionador: Miera
Selecció de futbol d'Espanya – Eurocopa 1996
1 Zubizarreta •
2 J. M. López •
3 Belsué •
4 Alkorta •
5 Abelardo •
6 Hierro •
7 Amavisca •
8 Guerrero •
9 Pizzi •
10 Donato •
11 Alfonso •
12 Sergi •
13 Cañizares •
14 Kiko •
15 Caminero •
16 Otero •
17 Manjarín •
18 Amor •
19 Salinas •
20 Nadal •
21 Luis Enrique •
22 Molina •
Entrenador: Clemente :
# Sphyraena afra

Sphyraena afra és un peix teleosti de la família dels esfirènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 205 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja peixos i gambes.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic oriental (des de Mauritània fins a Namíbia).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Sphyraena afra» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ «Sphyraena afra (Guinean Barracuda)» (en anglès). ZipcodeZoo.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 4 d’agost 2008].
# Eunòmia

«Eunòmia» té aquests significats:
# Medalla al treball President Macià

La Medalla al treball President Macià és una distinció que atorga el Govern de la Generalitat de Catalunya com a reconeixement a aquelles persones que hagin destacat per les seves qualitats o mèrits personals o pels serveis prestats en benefici dels interessos generals, dins del món del treball. La distinció de la Placa al treball President Macià s'atorga com a reconeixement a les empreses o organitzacions.
Aquestes medalles i plaques porten el nom del president Francesc Macià i Llussà i van ser creades el 1938 per recompensar mèrits laborals, sigui dels treballadors/ores individuals, sigui de les empreses. La concessió d'aquests guardons és oberta a qualsevol persona o entitat, sempre que hagi estat proposada per un dels departaments de la Generalitat o a instància d'una persona o entitat que desenvolupi activitats empresarials, sindicals, socials o d'altres similars.
La concessió és anual i la relació de persones i d'entitats que reben aquesta distinció es publica al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya.
El disseny original de la medalla condecorativa és obra de Manuel Capdevila i Massana, guanyador del concurs convocat l'any 1981 pel Consell de Disseny de la Generalitat de Catalunya. La versió actual ha estat redissenyada pel també orfebre i joier Manel Capdevila Coral.
La Medalla al treball President Macià és presentada en el seu corresponent estoig juntament amb el botó de solapa que és la rèplica de l'anvers de la medalla. Al revers hi figura el símbol de la Generalitat de Catalunya, el títol de la medalla, el nom i cognoms de la persona distingida i, a la part inferior, l'any corresponent.

## Vegeu també

* Placa al treball President Macià
* Llista de Medalles President Macià
* Llista de Plaques President Macià

## Referències

* ↑ Generalitat de Catalunya, Medalles i plaques President Macià per reconèixer la dedicació i les iniciatives de progrés en l'ordre laboral

## Enllaços externs

* Guardons Medalla i Placa al treball President Macià. Informació i normativa Arxivat 2023-05-02 a Wayback Machine.
# Anacroneuria parilobata

Anacroneuria parilobata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: l'estat de Bahia (el Brasil).

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Klapálek, 1922. Ann. Soc. ent. Belg. 62:89-95.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Catalogue of Neotropical Plecoptera (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):165.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:320.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 25 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Naüka

El Naüka (rus: Нау́ка; lit. 'Ciència') també conegut com el Mòdul Laboratori Multipropòsit o (MLM, per les seves sigles en anglès Multipurpose Laboratory Module) (rus: Многофункциональный лабораторный модуль), or МЛМ, és un component de l'Estació Espacial Internacional finançat per l'Agència Espacial Federal Russa i que suposa la major ampliació del segment rus de l'estació en 20 anys. Aquest mòdul reemplaça a la Cambra Pirs. Va ser posat en òrbita pel llançador rus Proton el 21 de juliol de 2021.
Després d'acollar-se amb èxit a l'Estació Espacial Internacional el 29 de juliol de 2021 un error en el programari va fer que s'activessin els motors del Naüka llençant tota l'estació en una rotació descontrolada que va requerir l'activació dels motors d'altres naus acoblades per a revertir la situació i retornar l'estació internacional sota control.

## Ús

El MLM s'usa per a l'experimentació, per a l'acoblament d'altres naus i com a mòdul de càrrega. A més serveix també com a àrea de treball i descans per a la tripulació. El MLM està equipat amb un sistema de control d'altitud que pot servir com a reserva per a l'EEI. Quedarà acoblat al port nadir del mòdul Zvezdà. El MLM treballa en conjunt amb l'equip del Mini-Research Module 1 o Rassvet, actualment acoblat a l'EEI en la secció orbital russa i que va ser transportat en la missió STS-132 del Transbordador espacial Atlantis, el MLM inclou maquinari intern especialitzat i una cambra d'aire experimental posicionada en un dels ports laterals en l'extrem inferior del mòdul, així com una junta en forma de colze addicional pel Braç Robòtic Europeu. No obstant això, el Laboratori Multipropòsit Naüka, la construcció del qual va sofrir nombrosos retards, encara no es troba plenament operatiu (2021).

## Especificacions

* Longitud: 13 metres
* Diàmetre: 4,11 metres
* Massa: 20.300 kg
* Volum pressuritzat: 70,0 m³

## Referències

* ↑ Smith, Marcia «Russia Blames Software Error For Nauka Misfire That Changed ISS Attitude by 540 Degrees» (en anglès). SpacePolicyOnline.com, 30-07-2021 [Consulta: 3 setembre 2021].
* ↑ «Consolidated Launch Manifest». nasa.gov, 2011. Arxivat de l'original el 2009-03-07. [Consulta: 9 juliol 2011].

## Vegeu també

* Investigació científica en l'Estació Espacial Internacional

## Enllaços externs

* Description of MLM (English) Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (Russian) Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. - Photos of the incomplete FGB-2 at Khrunichev.ru
* Новости российского сегмента МКС (Russian) - November 2004 article discussing plans for MLM
* FGB-2 Module of the ISS - RussianSpaceWeb article discussing slip of launch to 2011
* MLM (Nauka) - from Gunter's Space Page
# Casa al passeig del Canadell, 1

La Casa al passeig del Canadell, 1 és una obra modernista de Palafrugell (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de planta baixa i pis, de tres crugies, amb la porta i un balcó a les crugies centrals. La resta d'obertures són finestres. Té un pati davanter, com la resta de cases del Canadell. És una casa de tipologia tradicional de finals del segle xix que presenta una decoració potser una mica posterior de ceràmica policroma sobre les obertures i a mode de franges al nivell del forjat del pis i sota el ràfec, així com una reixa de balcó de ferro forjat, que són d'estil modernista.

## Referències

* ↑ «Casa al passeig del Canadell, 1». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].