OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Còlit isabelí

El còlit isabelí o pàl·lid (Oenanthe isabellina) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) que habita planures àrides i deserts pedregosos des de Turquia, est d'Ucraïna, Orient Pròxim i el Caucas, cap a l'est, fins al nord del Pakistan, nord de la Xina i Mongòlia. El seu estat de conservació és de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «còlit isabelí». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 20 gener 2021].
* ↑ «Còlit isabelí». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2013 (català)
* ↑ Svensson, Lars; Mullarney, Killian; Zetterstrom, Dan; Pijoan. Guia d'ocells: Europa i regió mediterrània. Itàlia: Omega, 2010, p. 282. ISBN 978-84-282-1534-3.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 712. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Isabelline Wheatear. Oenanthe isabellina» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 gener 2021].
# La Terre de la folie

La Terre de la folie és un documental francès dirigit per Luc Moullet i estrenat el 2010.

## Argument

Pel·lícula que és part documental, part assaig, el director Luc Moullet presenta la seva tesi sobre la bogeria als Alps de l'Alta Provença, la seva terra d'origen.
Les condicions naturals d'aquesta regió, que aconsegueix reduir a un pentàgon, afavoririen el desenvolupament de la bogeria. La història gira al voltant de l'experiència personal del director i nombrosos testimonis relatius a diversos fets. Els paisatges (majestuosos) tenen un paper central en la narrativa de la pel·lícula.

## Llançament

* 62è Festival Internacional de Cinema de Canes (selecció de la Quinzena de Cineastes)

## Notes i referències

* ↑ "La Terre de la folie", le dernier documentaire de Luc Moullet, actuellement sur les écrans, Le Dauphine, 8 de març de 2010
* ↑ "La Terre de la folie" : les désordres psychiques de Luc Moullet., Le Monde, 19 de gener de 2010
* ↑ Land of Madness: un documental sobre la tierra de los necios, Cineuropa, 20 de maig de 2009
* ↑ Site de la Quinzaine La terre de la folie al web del festival

## Bibliografia

* Antoine Thirion, Cahiers du cinéma, numéro 645, mai 2009
* Vincent Thabourey, Positif, numéro 581-582, juillet 2009
* Thierry Méranger, Cahiers du cinéma, numéro 654, mars 2010
* Jeune Cinéma, numéro 335, décembre 2010

## Enllaços externs

* La Terre de la folie a YouTube
# Skhinussa

Skhinoussa (grec: Σχοινούσα) és una illa grega de l'arxipèlag de les Cíclades. Té una superfície de 8,5 km² i el 2011 la seua població era de 211 habitants. Administrativament, forma part del municipi de Naxos, juntament amb la resta de Cíclades menors.
No hi ha constància que a l'antiguitat l'illa tengués cap població permanent: solament és coneguda per dues referències de Plini el Vell (segle i dC) i Estèfan de Bizanci (segle vi), que l'anomenen Esquinussa (grec antic: Σχινοῦσσα, Skhinûssa, llatí: Schinussa). El nom, doncs, era derivat de l'abundància del llentiscle. Modernament, el topònim ha canviat en Σχοινούσα (Skhoinusa), que no n'ha alterat la pronúncia (en grec modern, el diftong oi es pronuncia /i/) però si l'etimologia: σχοίνος significa 'jonc', i, per tant, ara és l''illa dels joncs'.
Durant el domini otomà, com la resta de Cíclades menors, Skhinussa romangué abandonada i solament sovintejada per monjos d'Amorgos. També fou coneguda amb els noms de Skinosa i Panidia.

## Referències

* ↑ «Population and housing census 18th march 2001» (en grec). National Statistical Service of Greece. Arxivat de l'original el 2015-09-21. [Consulta: 11 gener 2023].
* ↑ Graft, Dieter. Naxos & petites Cyclades Náxos, Donoússa, Iráklia, Koufonísi, Schinoússa : 36 randonnées, les plus belles sur 5 îles grecques. Munic: Graft, 2018, p. 122-123. ISBN 9783981925029.
* ↑ «Schinoussa (Koufonisia)». ToposText.
* ↑ Smith, William (ed.). «Schinussa». Dictionary of Greek and Roman Geography, 1854. [Consulta: 1r novembre 2023].
* 1 2 «Schinussa 2». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Pitton de Tornafort, Josep. Relation d'un voyage du Levant fait par ordre du roy. París: Impr. royale, 1717, p. 244.
* ↑ «Schinoussa history». Schinousa.com. [Consulta: 2 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Fotos de Skhinussa
# UDF (desambiguació)

UDF té els següents significats:
* Universal Disk Format, un sistema de fitxers usat comunament en DVD i altres medis digitals.
* Unió per a la Democràcia Francesa (Union pour la Démocratie Française), un partit polític democristià francès.
# Ingrid Hernández

Ingrid Johana Hernández Castillo (Bogotà, 29 de novembre de 1988) és una atleta colombiana especialista en la disciplina de 20 000 m marxa. És psicòloga de professió.
Va rebre la medalla de bronze en la seva especialitat als Jocs Panamericans de 2011 realitzats a Guadalajara. A nivell sud-americà, ha rebut la medalla d'or al Campionat Sud-americà d'Atletisme de Buenos Aires l'any 2011, on el 5 de juny de 2001, va marcar un temps d'1h32min09s4, va marcar l'actual plusmarca sud-americana en la seva especialitat; a més, va rebre la medalla de plata al Campionat Sud-americà de Marxa realitzat a l'Equador el 2012.
Ha representat al seu país en diverses competències internacionals, entre les quals es troba els Jocs Olímpics de Londres 2012.
El seu entrenador és Giovanni Castro

## Referències

* ↑ «Ingrid Hernández». Atletisme. colombia.com. [Consulta: 28 abril 2013].
* ↑ «Ingrid Hernández». all-athletics.com. Arxivat de l'original el 2017-03-30. [Consulta: 28 abril 2013].
* ↑ Sports-Reference. «Ingrid Hernández» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-12-17. [Consulta: 31 agost 2014].
* ↑ Sandoval Silva, Julio César. «Ingrid Hernández, una psicòloga que va començar a recollir en la marxa el que va sembrar fa vuit anys». El Tiempo, 18-02-2010. [Consulta: 28 abril 2013].
* ↑ Rengifo, Lisandro. «Íngrid Hernández obté medalla de bronze en Jocs Panamericano». El Tiempo, 23-10-2011. [Consulta: 28 abril 2013].
* ↑ Hernández, Santiago. «Íngrid guanya la primera medalla en l'atletisme». El Colombià S. a. & CIA. S.C.A, 23-10-2011. [Consulta: 28 abril 2013].
* ↑ «Cull de medalles en sud-americà d'atletisme». Actualitat dia a dia. Universia colombia S.A.S. Arxivat de l'original el 2014-10-27. [Consulta: 28 abril 2013].
* ↑ «Pluja de rècords a Buenos Aires 2011». Confederació Sud-americana d'Atletisme. Arxivat de l'original el 2013-03-19. [Consulta: 28 abril 2013].
* ↑ Equipo de redacció. «Dos ors i rècord sud-americà de marxa per a Colòmbia». El Tiempo, 17-03-2012. [Consulta: 28 abril 2013].
* ↑ «Ingrid Hernandez» (en anglès). Sport, Olympics. BBC Sport. [Consulta: 28 abril 2013].
* ↑ IAAF. «The XXX Olympic Games > 20 Quilometris Race Walk - women» (en anglès). [Consulta: 31 agost 2014].
* ↑ «Ingrid Hernández». Jocs Olímpics Londres 2012. El Espectador, 11-07-2012. Arxivat de l'original el 2017-03-30. [Consulta: 28 abril 2013].

## Enllaços externs

* Perfil IAAF - Ingrid Hernández.
# Wielgolas

Wielgolas és un poble de Polònia, a Masòvia. Es troba al districte (Gmina) de Latowicz, pertanyent al comtat (Powiat) de Minsk. Es troba aproximadament 5 km al nord de Latowicz, a 22 km al sud-est de Minsk Mazowiecki, i a 59 km a l'est de Varsòvia. La seva població és de 650 habitants.
Entre 1975 i 1998 va pertànyer al voivodat de Siedlce.

## Referències

* ↑ «Central Statistical Office (GUS) - TERYT (National Register of Territorial Land Apportionment Journal)», 01-06-2008.
# Regurgitació

La regurgitació en fisiologia animal (del llatí 'gurges' gola) designa el fenomen del retorn a la boca del contingut de l'estòmac o de l'esòfag. Moltes aus regurgiten el menjar per a les seves cries, i també ho fan alguns mamífers com els llops i les guineus.
En medicina, la regurgitació és un símptoma (diferent del vòmit) freqüentment observat en els infants de menys de 4 mesos d'edat per raó de la immaduresa del seu aparell digestiu donat que la vàlvula entre l'estómac i l'esòfag encara no està ben tancada cosa que dona com a resultat un augment de la pressió abdominal en contra de la pressió al pit. No obstant això, el mateix fenomen en els adults s'anomena malaltia de reflux gastroesofàgic.
Una manera d'evitar la regurgitació és reequilibrar la pressió entre les parts abdominals i toràciques. La forma més fàcil és practicar alguns rots voluntàriament. És per aquesta raó que es fan fer rots al nadó. És possible que els adults també ho hagin de fer, particularment aquells amb una hèrnia d'hiat.
# Patrimoni (desambiguació)

«Patrimoni» té aquests significats:
* Dret:
** Patrimoni, conjunt d'objectes o béns que es posseeix
** Patrimoni reial, conjunt de béns, drets i rendes sota la titularitat del rei.
** Comte del patrimoni, funcionari reial encarregat de l'administració del patrimoni reial durant el regne visigòtic hispànic.
* Cultura:
** Patrimoni cultural
** Patrimoni de la Humanitat
*** Llista del Patrimoni de la Humanitat a l'Àfrica
*** Llista del Patrimoni de la Humanitat a Amèrica
*** Llista del Patrimoni de la Humanitat a l'Àsia i Oceania.
*** Llista del Patrimoni de la Humanitat a Europa
*** Llista del Patrimoni de la Humanitat en perill.
** Col·lecció Estudis del Patrimoni, editorial.
** Premi Nacional de Patrimoni Cultural, premi atorgat per la Generalitat de Catalunya.
** Llista de patrimoni arquitectònic de la Marina Alta
** Patrimoni arqueològic i històric d'Alcoi.
* Genètica: Patrimoni gènic, conjunt de gens d'una determinada espècie.
* Institucions:
** Patrimoni.gencat: Portal web de patrimoni
** Patrimoni Nacional, organisme autònom adscrit l'administració central de l'estat espanyol.
# La Terra (revista)

* Per a altres significats, vegeu «La Terra».
La Terra és el mensual de la Unió de Pagesos de Catalunya fundada el 1980. Segons l'Associació de Publicacions Periòdiques en Català recull la tradició de la premsa sindical agrària catalana.
Ja hi havia una revista La Terra fundada el 1922 per Lluís Companys, que era l'òrgan de premsa d'una organització sindical agrària, la Unió de Rabassaires i Altres Cultivadors del Camp de Catalunya que va desaparèixer durant la repressió franquista. Com d'altres publicacions, agrupacions i entitats cíviques, la Unió de Pagesos va néixer a recer del canvi que s'albirava a mitjans dels anys setanta del segle xx i va fer reviure el títol. El 2010, la revista renascuda complí els seus 30 anys.
La primera etapa va ser la d'un format petit, perquè així es podia amagar i distribuir més fàcilment. Se'n varen fer 7 números. El darrer va sortir l'abril de 1977 en una edició extraordinària dedicada a la campanya de preus. Algunes de les portades d'aquesta època van ser: “Qui t'ha fet rei?” i “La vaga dels tractors”. El setembre i octubre de 1977 es van editar dues revistes de 16 pàgines, de mida foli i a dos colors. La primera amb la portada dedicada a la campanya “Cap poble de Catalunya sense la Unió de Pagesos”.
No es va reprendre l'edició de La Terra fins al març de 1980. El 1993, la revista va obtenir el Premi Nacional de Periodisme.

## Referències

* 1 2 Les Revistes.cat, web de l'Associació de Publicacions Periòdiques en Català (APPEC)
* ↑ Andreu Mayayo i Artal, Visca la terra, fora el mal govern!!!, in: Antoni Saumell i Soler, Miscel·lània in memoriam. Barcelona, Universitat Pompeu Fabre, 2007, pàgina 82.
* ↑ «La Terra (revista)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ José Fernando Mota i Muñoz, Els sindicats i la Unió de Rabassaires
* ↑ Andreu Mayayo i Artal, ibidem.
* ↑ Cap poble de Catalunya sense la Unió de Pagesos Unió de Pagesos, sindicat unitari, democràtic i independent de tota la pagesia de Catalunya, 1977, reproducció al Diposit digital de documents de la Universitat Autònoma de Barcelona
* ↑ Agropress Arxivat 2013-08-07 a Wayback Machine., Web de l'Associació de Periodistes i Escriptors Agraris de Catalunya, consultat el 4 de gener de 2012

## Enllaços externs

* Enllaç per a descarregar la versió completa dels darreres números de la revista en format Arxivat 2013-08-07 a Wayback Machine. PDF
# Egon Drews

Egon Drews (Hamburg, 1 de juny de 1926 - Hamburg, 13 de gener de 2011) fou un piragüista alemany que va competir durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki on va disputar dues proves del programa de piragüisme. Fent parella amb Wilfried Soltau, guanyà la medalla de bronze en la competició del C-2, 1.000 metres i C-2, 10.000 metres. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, tornà a disputar dues proves del programa de piragüisme. Destaca la quarta posició en el C-2, 10.000 metres.
En el seu palmarès també destaquen deu campionats nacionals en el C2 i quatre per equips.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Egon Drews». [Consulta: 9 juny 2023].
# Jacetània

Jacetània (aragonès: A Chacetania) és la comarca més al nord i a l'oest d'Aragó.
Es reparteix en 2 províncies: Saragossa i Osca. Limita amb les comarques de Las Cinco Villas, Foia d'Osca i Alt Gàllego. També és limítrofa amb Navarra i amb França (Pirineus atlàntics).
Hi ha dos grans monuments historicoartístics a la comarca: la catedral de Jaca i el monestir de Sant Joan de la Penya. Candanchú i Astún són unes de les estacions d'esquí més famoses d'Espanya i estan a la Jacetània.
S'articula pel riu Aragó i els seus afluents i la seva màxima altitud és el pic Collarada (2.886 m).
Jaca és el municipi més poblat (13.374 hab.) i també el més extens (406,3 km²).
Part del seu territori està ocupat pel Parc natural de les Valls Occidentals, el Paisatge protegit de les Fozes de Fago i Biniés i el Paisatge protegit de Sant Joan de la Penya i Mont Oroel.
El desembre del 2019 es va descobrir que havien robat un arc del segle xvi de l'atri de l'església de Huértalo, un poble deshabitat de la comarca des de la dècada del 1990. Amb el desmuntatge de les dovelles, part de la paret on es trobava l'element arquitectònic va cedir i es va ensorrar. El temple pertany al bisbat de Jaca.

## Llista de municipis

En són 20: Aísa, Ansó, Aragüés del Port, Artieda, Bailo, Borau, Canal de Berdún, Canfranc, Castiello de Jaca, Fago, Jaca, Jasa, Mianos, Puente la Reina de Jaca, Salvatierra de Esca, Santa Cilia, Santa Creu de la Serós, Sigüés, Val d'Echo i Villanúa.

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Comarca de La Jacetania». Arxivat de l'original el 2016-09-14. [Consulta: 14 juliol 2016].
* ↑ Dades de l'INE de l'1 de gener de 2010.
* ↑ Senar Canalís, Óscar «El patrimonio vulnerable de la España despoblada: roban un arco del siglo XVI de una iglesia del Pirineo». eldiario.es, 27-12-2019 [Consulta: 29 desembre 2019].
# Hugier

Hugier és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 125 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Hugier era de 125 persones. Hi havia 51 famílies, de les quals 13 eren unipersonals (9 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 17 parelles sense fills i 21 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 62 habitatges, 53 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 56 eren cases i 5 eren apartaments. Dels 53 habitatges principals, 39 estaven ocupats pels seus propietaris, 13 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 7 en tenien tres, 19 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 39 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 29 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Hugier el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 12 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 74 persones, 65 eren actives i 9 eren inactives. De les 65 persones actives 60 estaven ocupades (34 homes i 26 dones) i 5 estaven aturades (1 home i 4 dones). De les 9 persones inactives 5 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Hugier hi havia 49 unitats fiscals que integraven 124,5 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 18.088 €.

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Hugier hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Hugier a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Hugier a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Andrena

Andrena és un gènere d'himenòpters adscrit a la família Andrenidae. És el gènere més ric en espècies i un dels gèneres d'abelles més nombrós. És de distribució gairebé mundial, exceptuant Oceania i Amèrica del Sud. Compta amb més de 1.300 espècies. En general són abelles marrons o negres amb pèls abdominals blanquinosos. Malgrat això algunes són vermelloses i unes poques tenen colors metàl·lics verdosos o blavencs. El cos mesura de 8 a 17 mm, els mascles són més petits i prims que les femelles.
En zones de clima temperat mascles i femelles emergeixen de cambres subterrànies a la primavera. Després d'aparellar-se les femelles cerquen llocs on construir els seus nius subterranis. En general prefereixen els sòls sorrencs prop d'algun arbust que protegeixi el niu de les glaçades. Els ous que hi ponen es desenvolupen i passen per diversos estadis larvaris per passar l'hivern en estadi de pre-pupes.

## Bibliografia

* Michener, Charles D. (2000) The bees of the world. The Johns Hopkins University Press. Baltimore, Londres. ISBN 0-8018-6133-0
* O'Toole, Christopher, Raw, Anthony (1999) Bees of the world. Cassell Illustrated. ISBN 0-8160-5712-5

## Enllaços externs

* Bugguide
* Llista d'espècies
* Mapa mundial d'espècies
# Pes mort (exercici)

En entrenament de la força i fitness, el pes mort o estirada de terra és un exercici en el qual s'aixeca una barra fins a l'altura del maluc, tot mantenint el tors perpendicular a terra, i seguidament es torna a baixar. Juntament amb l'esquat i la pressió sobre banc, és un dels tres exercicis d'aixecament amb potència. Activa molts músculs del cos, incloent-hi els de l'abdomen, l'esquena, les cames, els braços i el maluc. En homes, es considera que una repetició màxima igual a 1,75 vegades el pes corporal representa un nivell intermedi.

## Referències

* ↑ «The Free Dictionary: Deadlift» (en anglès). [Consulta: 15 febrer 2014].
# Cliffside Park

Cliffside Park és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2007 tenia 22.830 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cliffside Park tenia 23.007 habitants, 10.027 habitatges, i 6.036 famílies. La densitat de població era de 9.253,2 habitants/km².
Dels 10.027 habitatges en un 21,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,2% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 39,8% no eren unitats familiars. En el 33,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,9% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 33,6% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 18,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.288 $ i la renda mediana per família de 54.915 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.114 $ mentre que les dones 36.100 $. La renda per capita de la població era de 28.516 $. Aproximadament el 8,5% de les famílies i el 10,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cliffside Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cliffside Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Giovanni Grazzini

Giovanni Grazzini (Florència, 6 de gener de 1925 - Roma, 18 d'agost de 2001) és un crític de cinema italià, antic president del Sindicat Nacional de Crítics de Cinema Italians (SNCCI).

## Biografia

Després de llicenciar-se en lletres a la Universitat de Florència, va ser contractat com a periodista a La Nazione des de 1952, dirigit per Alfio Russo. Quan aquest últim fou nomenat director del Corriere della Sera el 1961 el va contractar com a crític de cinema. Des de llavors, Grazzini ha estat el corresponsal de Corriere als principals festivals de cinema.
El 1982 va ser nomenat president del Centre Experimental de Cinematografia contribuint significativament a la revitalització de l'escola de cinema, que havia estat tancada des de fa temps, de la revista Bianco e Nero, i de la Cineteca Nazionale. Va deixar el càrrec el 1988.
Durant la seva llarga vida professional col·laborà amb les revistes Nuova Antologia i Il Mondo; també va dirigir algunes sèries de teatre i cinema de les editorials Vallecchi i Longanesi.
El 1990 va deixar el Corriere per treballar un curt període a Il Messaggero i el 1992 del quotidià L'Indipendente, fundat aquell any. Les seves ressenyes han estat recollides en una sèrie de volums editats per Laterza.

## Premis

* Premi a la memòria del crític cinematogràfic atorgada pel President de la República Carlo Azeglio Ciampi
* Guanyador dels Premis Saint-Vincent de periodisme de 1957, 1969 i 1975.

## Obres

* La donna nel cinema italiano dagli anni Sessanta a oggi (1980)
* L'intervista sul cinema (1983)
* Dolci pestiferi perversi: i bambini del cinema (1995)
* La memoria negli occhi: Boleslaw Matuszewski, un pioniere del cinema (1999)
* Gli ultimi divi (2001)
* Scrittori al cinema (2002)

## Referències

* ↑ È morto il critico Giovanni Grazzini a repubblica.it
* ↑ Giovanni Grazzini, Treccani, 2003
* ↑ Riconoscimento alla memoria per il critico Giovanni Grazzini, Trovacinema.it

## Enllaços externs

* Breu biografia i crítica a archiviokubrick.it
# Khobótovo

Khobótovo (en rus: Хоботово) és un poble de l'óblast de Tambov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 315 habitants.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B.. «Тамбовская область» (en rus). База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России». Arxivat de l'original el 2022-02-11. [Consulta: 16 febrer 2022].
* ↑ «Gavrilovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-20. [Consulta: 20 març 2022].