OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Copa del Món de Pitch-and-putt

La Copa del món de Pitch and Putt és la competició de seleccions nacionals organitzada per la Federació Internacional de Pitch and Putt (FIPPA) que es disputa cada dos anys en l'àmbit mundial.

## Història

| | Lloc | Any | Campió | Segona posició | Tercera posició |
| I Detalls | Chia | 2004 | Catalunya | Països Baixos | França |
| II Detalls | Teià | 2006 | Catalunya | Andorra | Irlanda |
| III Detalls | Papendal | 2008 | Irlanda | Països Baixos | Catalunya |
| IV Detalls | Royal Mealth | 2012 | Irlanda | Austràlia | Països Baixos |
| V | Xixerella | 2016 | Irlanda | Catalunya | Galícia |

## Palmarés

| Selecció | I Chia (Itàlia) 2004 | II Teià (Catalunya) 2006 | III Papendal (Països Baixos) 2008 | IV Royal Mealth (Irlanda) 2012 | V Xixerella (Andorra) 2016 | Participacions | | | | Medalles | Finals | 1r-4t | 5é-8é | 9é-12é | 13é-14é |
| Irlanda | | | | | | 4 | 3 | | 1 | 4 | 3 | 4 | | | |
| Catalunya | | | | 5a | | 5 | 2 | 1 | 1 | 4 | 3 | 4 | 1 | | |
| Galícia | | | | 7a | | 2 | | | 1 | 1 | | 1 | 1 | | |
| Regne Unit | 5a | 7a | 4a | 8a | 4a | 5 | | | | | | 2 | 3 | | |
| Noruega | 4a | 5a | 11a | 4a | 5a | 5 | | | | | | 2 | 2 | 1 | |
| Andorra | | | 7a | 9a | 6a | 4 | | 1 | | 1 | 1 | 1 | 2 | 1 | |
| França | | 6a | 6a | | 7a | 4 | | | 1 | 1 | | 1 | 3 | | |
| País Basc | | | | | 8a | 1 | | | | | | | 1 | | |
| Suïssa | 7a | 9a | 10a | 6a | 9a | 5 | | | | | | | 2 | 3 | |
| Xile | | 8a | 5a | 11a | 10a | 4 | | | | | | | 2 | 2 | |
| Austràlia | | | 8a | | | 2 | | 1 | | 1 | 1 | 1 | 1 | | |
| Països Baixos | | 4a | | | | 4 | | 2 | 1 | 3 | 2 | 4 | | | |
| Alemanya | | | 13a | 10a | | 2 | | | | | | | | 1 | 1 |
| San Marino | 9a | 11a | 9a | | | 3 | | | | | | | | 3 | |
| Itàlia | 6a | 10a | 12a | | | 3 | | | | | | | 1 | 2 | |
| Bèlgica | | | 14a | | | 1 | | | | | | | | | 1 |
| Dinamarca | | 12a | | | | 1 | | | | | | | | 1 | |
| Austràlia Meridional | | 13a | | | | 1 | | | | | | | | | 1 |
| TOTAL | 9 | 13 | 14 | 11 | 10 | 5 | 5 | 5 | 5 | 15 | 10 | 20 | 20 | 14 | 3 |

## Vegeu també

* Federació Internacional de Pitch and Putt

## Enllaços externs

* FIPPA Federació International d'Associacions de Pitch and Putt (anglès)
# Estació de London Waterloo

La London Waterloo station és una terminal ferroviària i de Metro de Londres, situada a l'àrea de Waterloo, a Lambeth. És una de les 19 estacions gestionades per l'empresa Network Rail, i es troba a prop del South Bank del Tàmesi, a la Zona Central de transport de la capital anglesa. La primera construcció ferroviària en aquest emplaçament data del juliol de 1848, tot i que l'edifici actual fou inaugurat el 1922. Una part de l'edificació és considerada com a bé arquitectònic.
Amb uns 100 milions de passatgers, entre entrades i sortides, només entre abril de 2013 i març de 2014, Waterloo és l'estació del Regne Unit amb més tràfic de passatgers. El complex de Waterloo és la 15a terminal ferroviària de passatgers més freqüentada d'Europa, i la 91a del món. Disposa de més plataformes i la planta més gran de tot el Regne Unit (tot i que Clapham Junction, a només 6 quilòmetres, té el rècord en nombre de trens).
Waterloo és la terminal central de Londres per la companyia South West Trains, que proveeix la majoria de serveis regionals cap al sud-oest de Londres, Surrey, Hampshire, Dorset i parts de Berkshire. Les majors destinacions des d'allí són Wimbledon, Epsom, Dorking, Guildford, Woking, Basingstoke, Winchester, Southampton, Salisbury, Portsmouth, Bournemouth, Weymouth i Exeter.
La major part del tràfic ferroviari a Waterloo és local o suburbà. Tots els serveis regulars són operats per l'empresa South West Trains. Adjacent a l'estació hi ha l'estació de London Waterloo East, que està dirigida per separat.
L'estació annexa de Waterloo International, de Nicholas Grimshaw & Partners i guanyadora del Premi d'Arquitectura Contemporània Mies van der Rohe de 1994 va ser la terminal londinenca pels trens internacionals Eurostar entre 1994 i 2007, moment en què foren transferits a l'estació de Saint Pancras.

## Referències

* ↑ «Station facilities for London Waterloo». National Rail Enquiries. [Consulta: 29 maig 2013].
* ↑ «Stations Run by Network Rail». Network Rail. [Consulta: 23 agost 2009].
* ↑ «Commercial information». Our Stations. Londres: Network Rail, 01-04-2014. Arxivat de l'original el 10 d’abril 2014. [Consulta: 12 abril 2014].
* ↑ Waterloo still London's busiest station. 158, juny 2012, p. 6.
* ↑ «Saint-Lazare Terminus des mécontents: La deuxième gare d'Europe» (en francès). Le Monde [París], 08-02-2009.
* ↑ More Countries Join the New List of 100 Busiest Train Stations, Japan Still Claims 82 of Them
| Anterior estació | Metro de Londres | Següent estació |
| Embankmentdirecció Harrow & Wealdstone | Bakerloo Line | Lambeth Northdirecció Elephant & Castle |
| Embankmentdirecció Edgware, Mill Hill East o High Barnet | Northern Line | Kenningtondirecció Kennington o Morden |
| Westminsterdirecció Stanmore | Jubilee Line | Southwarkdirecció Stratford |
| Terminal | Waterloo & City Line | BankTerminal |
# Escualosa thoracata

Escualosa thoracata és una espècie de peix pertanyent a la família dels clupeids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 10 cm de llargària màxima (normalment, en fa 8).
* 13-21 radis tous a l'aleta dorsal i 14-19 a l'anal.

## Reproducció

Té lloc entre l'octubre i el febrer (principalment, des del novembre fins al gener) a la costa occidental de l'Índia.

## Alimentació

Menja zooplàncton (com ara, copèpodes, ous de peixos i larves de bivalves) i fitoplàncton.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, salabrosa i marina; pelàgic-nerític; amfídrom i de clima tropical (27°N-22°S, 64°E-151°E) que viu entre 0-50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des del nord de l'Índic (entre Karachi -el Pakistan- i Yangon -Myanmar-) fins a Tailàndia, Indonèsia (el mar de Java), les illes Filipines, Papua Nova Guinea i Austràlia.

## Longevitat

La seua esperança de vida és d'1 any.

## Ús comercial

Es comercialitza fresc i en salaó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 6 7 FishBase (anglès)
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985. FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303.
* ↑ Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985.
* ↑ Jeyaseelan, M.J.P., 1998. Manual of fish eggs and larvae from Asian mangrove waters. United Nations Educational, Scientific and Cultural Organization. París. 193 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994. SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, FAO. 103 p.
* Hajisamae, S., L.M. Chou i S. Ibrahim, 2004. Feeding habits and trophic relationships of fishes utilizing an impacted coastal habitat, Singapore. Hydrobiologia 520:61-71.
* McDowall, R.M., 1988. Diadromy in fishes: migrations between freshwater and marine environments. Croom Helm, Londres.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* Barcodes of Life (anglès)
# Estany d'Aude

L'Estany d'Aude és un estany del terme comunal dels Angles, a la comarca del Capcir, de la Catalunya del Nord.
Està situat a 2.135,4 metres d'altitud sobre el nivell del mar, té una superfície d'uns 0,29 km².
El riu Aude neix en aquest estany.

## Referències

* ↑ L'Estany d'Aude en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «4 - Els Angles». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Els Angles». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Eugenio Vázquez Gundín

Eugenio Vázquez Gundín (Santiago de Compostel·la, 1884 - La Corunya, 1977) fou un advocat i polític gallec. Militant d'Acció Popular, de 1919 a 1926 participà en la creació de sindicats agraris a Ortigueira i treballà com a registrador de la propietat. Fou elegit diputat per la província de la Corunya a les eleccions generals espanyoles de 1933 dins les llistes de la CEDA. La seva vida parlamentària es caracteritzà per defensar el que ell considerava com a interessos de Galícia, sovint trencant la disciplina del partit, com la del 15 de novembre de 1935 defensant els interessos dels pescadors gallecs. A les eleccions de 1936 no es va presentar.

## Obres

* Estudios prácticos de la nueva Ley de Arrendamientos rústicos. Madrid, 1941.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Et skud fra hjertet

Et skud fra hjertet (en danès, Un tret des del cor) és una pel·lícula dramàtica de ciència-ficció de baix pressupost danesa del 1986, dirigida per Kristian Levring (en la que va ser la seva opera prima recent graduat de l'Escola de Cinema Danesa) i escrita per Leif Magnusson.

## Sinopsi

En un futur no gaire llunya, el Nord d'Europa es troba com una zona desolada, deserta i salvatge. Un grup de soldats d'un país indeterminat ha de portar qui afirmen que és un perillós presoner polític (Claus Flygare) cap al sud, però el seu autobús de transport és atacat pels bandits. Només el presoner i un jove recluta (Lars Oluf Larsen) sobreviuen, i ara han de travessar la zona perillosa per arribar al destí. Per casualitat, però, aconsegueixen que els acompanyi una noia jove (Susanne Voldmester). A poc a poc, el recluta comença a dubtar de la seva missió perquè sap que el presoner serà torturat i executat quan arribi.

## Repartiment

* Claus Flygare
* Lars Oluf Larsen
* Susanne Voldmester
* Niels Skousen
* Pouel Kern
* Frank Schaufuss
* Steen Birger Jørgensen
* Lars Sidenius
* Ejner Jensen
* Claus Lembek
* Morten Suurballe
* Lizzie Corfixen
* Henrik Birch

## Referències

* ↑ Et skud fra hjertet a TV Guide
* ↑ Et skud fra hjertet a l'Institut de Cinematografia Danès
* ↑ Et skud fra hjertet a danskefilm.dk

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Escotilla

Es diu escotilla a l'obertura gran quadrada o rectangular que es deixa en diversos punts de les crugies de les cobertes dels vaixells per baixar a les inferiors i introduir o extreure efectes de l'armament o càrrega. Pren el nom del paratge on està situada, com escotilla de proa,escotilla major,escotilla del rebost, etc.
En vaixells de fusta de construcció tradicional, el forat rectangular va reforçat per dues peces longitudinals (palamars) i dues peces travesseres (braçoles) formant un marc.

## Tipus d'escotilles

* Escotilla de caixa. Aquella que, en lloc de portar un rebaix interior i un escaire a la braçola perquè encaixin i assenteixen les casernes que la cobreixen, té un marge, o bé aquella en la qual el rebaix va a l'exterior per cobrir-la amb tapa que inclou aquestes vores dins dels llistons clavats lateralment o dels ressalts fets en els seus cantons.
En els vaixells primitius, les escotilles es tancaven mitjançant una sèrie de taulons de fusta, anomenats casernes, que al seu torn es recolzaven sobre bigues de treure i posar, anomenades baus.
Una vegada coberta tota la superfície de l'escotilla, aquests casernes es cobrien amb unes lones de cotó o d'alguna altra fibra vegetal impermeabilitzada amb esquer animal, que es coneixien amb el nom d'encerats i que després van ser substituïts per lona sintètica.
En l'actualitat les tapes d'escotilla són metàl·liques i existeixen diferents dissenys per a la seva accionament mecànic. El sistema Mac Gregor (nom del seu principal constructor) consta de diversos panells encadenats que corren sobre una guia o riell.

## Referències

* ↑ Braçola. Palamar. Definició.
* El contingut d'aquest article incorpora material del Diccionari enciclopèdic Gaspar i Roig, de 1870, el qual es troba al domini públic.
# Eutímides (pintor)

Eutímides (en llatí Euthymides, en grec antic Εὐθυμίδης) fou un decorador i pintor de vasos de ceràmica atenenc el nom del qual apareix sovint en objectes recuperats de vaixells enfonsats davant d'Àdria, al riu Po, i a Volci. Principalment actiu entre 515 i 500 aC.
Va ser un dels pioners en la introducció de l'estil conegut com a Ceràmica de figures vermelles.

## Referències

* ↑ Euthymides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 124
* ↑ Robertson, Martin. The art of vase-painting in classical Athens. Cambridge; New York: Cambridge University Press, 1996, p. 29. ISBN 9780521330107.
# Eticis

Els eticis o ètics (en grec antic: Αἴθικες, llatí: Aethices) eren un poble epirota que vivia dels pillatges i robatoris. Segons Estrabó eren a la banda de Tessàlia de les muntanyes Pindos, de la qual formaven part en el seu temps. El seu territori es deia Etícia.
Homer en parla, i diu que quan Pirítous, rei dels làpides, va expulsar els centaures del mont Pèlion, aquests es van refugiar al país dels eticis.

## Referències

* ↑ Segons el Diccionari Grec-Català.
* ↑ «Aithikes». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Smith, William (ed.). «Aethices». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 1r març 2021].
# Eslava Canal Internacional

La SCI (Eslava Canal Internacional, (anglès) Slavonic Channel International, (rus) Международный Славянский Канал, (ucraïnès) Міжнародний Слов'янський Канал) és una emissora de televisió ucraïnesa, propietat de l'"Ivanenko V. V.".

## Enllaços externs

* (ucraïnès), (rus), (anglès) Web de la SCI Arxivat 2010-03-13 a Wayback Machine.
# Fabrice Leggeri

Fabrice Leggeri (Mülhausen, 28 de març de 1968) és un alt càrrec francès, director executiu de Frontex entre 2015 i 2022.

## Biografia

Entre 1989 i 1993 va estudiar a l'École normale supérieure de París, on es va especialitzar en història contemporània. Entre 1994 i 1996, ho va fer a l'École nationale d'administració d'Estrasburg. Entre 1996 i 1999, va treballar al Ministeri de l'Interior de França, en la secció de tràfic fronterer i visats. Entre 2000 i 2003 va treballar per a la Comissió Europea. Entre 2003 i 2007, va treballar com a viceprefecte francès en dues regions i el 2007 va ser contractat pel Ministeri de Defensa de França al capdavant de la divisió d'Internacional i de Dret Europe, càrrec que tindria fins al 2011, quan va marxar a Seül per treballar-hi a l'ambaixada francesa com a cap adjunt.
Va esdevenir el director executiu de Frontex el gener de 2015, substituint a l'espanyol Gil Arias, qui ocupava el càrrec de manera interina des de 2014. El 2015 va haver de gestionar la crisi migratòria europea. El 2018 va abaixar els pressupostos assignat a diversos estats pel control de fronteres, i va donar suport al govern italià en la seva decisió de retenir el vaixell de l'ONG Proactiva Open Arms. Dimiteix el 28 de abril de 2022.
En l'exposició d'art Aquesta terra mai serà fèrtil per haver parit a colones (Barcelona 2019/2020) l'artista Daniela Ortiz dedica una antologia a Fabrice Leggeri per ser un dels responsables d'explotar les fronteres amb finalitats econòmics i violents.

## Referències

* ↑ Ombudsman, European. «Biography - Fabrice Leggeri - Frontex Executive Director». [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «Frontex CV». Arxivat de l'original el 2015-04-14. [Consulta: 28 març 2018].
* 1 2 Press, Europa «El francés Fabrice Leggeri, nuevo director Ejecutivo de Frontex, sustituye al español Gil Arias» (en castellà). europapress.es, 26-12-2014.
* ↑ «EU border agency chief: Let me give pay raises» (en anglès). POLITICO, 06-10-2017.
* ↑ Cebrián, Belén Domínguez «Frontex reduce la ayuda a España a pesar del aumento de llegadas de migrantes» (en castellà). EL PAÍS, 19-01-2018.
* ↑ «Frontex cierra filas con Italia frente a la ONG Proactiva Open Arms» (en castellà). ELMUNDO.
* ↑ Catàleg de l'exposició de Daniela Ortiz Consulta: 5 desembre 2019.
# Eufimi de Toledo

Eufimi (en llatí Eufimius) o Eufemi va ser un religiós hispà que va ser bisbe de Toledo entre ca. 574 i ca. 590, conegut per haver assistit al III Concili de Toledo.
Consagrat probablement a mitjan dècada de 570/580, perquè en les actes del III Concili de Toledo apareix antecedit només per Massona de Mèrida, consagrat el 573, i el segueix Leandre de Sevilla, el 579. Enrique Flórez diu que va ser perseguit pel rei Leovigild (572-86), de fe arriana, per ser catòlic i fins i tot creu que es va arribar a col·locar un bisbe arrià a Toledo, tenint en compte la importància de la ciutat comparant-ho a altres com Mèrida, de la qual es té notícia de bisbe arrià.
Durant el seu episcopat es va celebrar el III Concili de Toledo (589), que va ser el resultat de la unificació política i religiosa dels visigots i hispanoromans entorn del catolicisme, la qual va contribuir notablement a realçar la importància de Toledo a nivell civil i eclesiàstic. Hi va assistir i de fet apareix com a signant subscrivint les actes. A més, apareix esmentat en el decret de Gundemar de l'any 610, en el qual se l'anomena venerable. Flórez destaca que es fa notar que la seva església era catòlica, senyalant que davant les torbacions provocades per Leovigild, a Toledo s'havia mantingut el dogma catòlic. Opina que el mateix any del concili va morir o bé l'any següent. Després el va succeir Exuperi.

## Referències

* 1 2 García Moreno, 1974, p. 113.
* ↑ Flórez, 1859, p. 190.
* 1 2 Flórez, 1859, p. 234.
* ↑ Vilella Masana, 2003, p. 101.
* ↑ Flórez, 1859, p. 233.
* ↑ Flórez, 1859, p. 236.

## Bibliografia

* Flórez, Enrique. España sagrada (en castellà). Tom V. Madrid: J. Rodríguez, 1859.
* García Moreno, Luis A. Prosopografía del Reino Visigodo de Toledo (en castellà). Salamanca: Universidad de Salamanca, 1974. ISBN 84-600-6018-7.
* Vilella Masana, Josep. «Los obispos toledanos anteriores al Reino visigodo-católico». A: Acta Antiqua Complutensia III: Santos, obispos y reliquias (en castellà). Alcalá de Henares: Universidad de Alcalá de Henares, 2003.
# Professional Disc

Professional Disc (PFD) en un format d'enregistrament en disc òptic introduït per Sony en 2003 principalment per al seu sistema d'enregistrament sense cinta, XDCAM. Va ser un dels primers formats òptics a utilitzar blue-violet laser, la qual cosa va permetre una major densitat de dades de emmagatzematge en comparació amb la tecnologia de làser infraroig utilitzat en el CD i la tecnologia de làser vermell utilitzat en el format DVD.

## Tecnologia

PFD utilitza una mida de 405 nm de longitud d'ona i un obertura numèrica (NA) de 0,85 per al làser, la qual cosa permet 23 GB de les dades que s'emmagatzemaran en un disc 12 cm - l'equivalent a gairebé cinc dvd de capa simple, i una velocitat de 1x taxa de transferència de dades de 88 Mbit / s per la lectura i escriptura de 72 Mbit / s per. Ja que el disc va ser llançat 23 GB de doble capa 50 GB ha estat desenvolupat i en llibertat.
Confusament, és molt similar al format Blu-ray Disc, un altre format de disc òptic amb làser blau-violeta, que també és recolzada per Sony. Fins i tot el caddie del PFD i el prototip de caddie del Blu-ray (que més tard es va cancel·lar) es veia molt similar. L'única diferència aparent és que els discos d'una capa PFD tenen una capacitat de 23 GB, mentre que Blu-rays poden emmagatzemar 25 GB. No obstant això, Blu-ray Disc permet una taxa de transferència de dades de 2 x 72 Mbit / s - inferior a PFD. Això és perquè els discos PFD fan un major ús de mitjans de qualitat.

## Aplicacions, variants
### Càmeres de vídeo XDCAM

El format PFD s'utilitza principalment com a mitjà d'emmagatzematge de les càmeres XDCAM de Sony

### Professional Disc for Data (PDD)

Professional Disc For Data (PDDo PRODATA) va ser una variant del PFD per utilitzar l'enregistrament i capacitats del PFD, dirigida principalment a les petites i mitges empreses per emmagatzemar els seus arxius i de suport. Les unitats lectores y discos grabables van arribar a estar disponible durant el 2004. El BW-RS101 (lectora externa) SCSI-3 de discos PDD va ser originalment venut al detall en el Regne Unit a £ 2,344 (sense IVA) directament de Sony, i 23 GB d'una sola escriptura i re grabable al preu de venda de 30 lliures cadascun. Dues unitats d'altres lectors - el BW-F101 / (intern) SCSI la unitat i el BW-RU101 externs USB 2.0 també va estar disponible en la mateixa època.
El 31 de març de 2007, el PDD hauria arribat al " final de la vida ". Els PFD segueixen sent fabricats i utilitzats en els dispositius de Sony XDCAM. Sony afirma que PDD i PFD no són compatibles, però no especifica les diferències exactes entre els productes.
PDW-O1 de Sony és un disc dur extern que es connecta mitjançant USB 2.0 per Windows o Mac US X amb el programari lliure inclòs de Sony. En un firmware i actualització de programari a la fi de juliol de 2009, Sony ha afegit la possibilitat dels usuaris d'emmagatzemar els arxius de computadora en el Professional Disc. {{format ref}} http://forums.creativecow.net/thread/142/866275 # 866289

## Vegeu també

* Blu-ray Disc
* HD DVD
* Disc òptic
# Bolxevik (Stàvropol)

* Per a altres significats, vegeu «Bolxevik».
Bolxevik (en rus: Большевик) és un poble (un khútor) del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 726 habitants. Pertany al districte rural de Blagodarni.

## Referències

* ↑ «Реестр нормализованных названий ранее существовавших географических объектов, зарегистрированных в АГКГН на 18/11/2010. Ставропольский край». Arxivat de l'original el 2017-07-31. [Consulta: 20 gener 2021].
# Bolxie Iassirki

Bolxie Iassirki (en rus: Большие Ясырки) és un poble de l'óblast de Vorónej, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 646 habitants.

## Referències

* ↑ Село Бобяково на карте
* ↑ Всероссийская перепись населения 2010 года. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Воронежской области
* ↑ Расстояние от Анны до Бобякова
# Bojarita

La bojarita és un mineral de la classe dels minerals orgànics.

## Característiques

La bojarita és un mineral de fórmula química Cu₃(N₃C₂H₂)₃(OH)Cl₂·6H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2020. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5574/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Xile, concretament als dipòsits de guano de la muntanya Pabellón de Pica, a Chanabaya, dins la província d'Iquique (Regió de Tarapacá), on es troba en forma d'agregats porosos de gra fi, de fins a 1 x 3 x 5 mm, sovint combinats en crostes terrosses. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Bojarite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 agost 2021].