OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Constant de Favard

En matemàtiques, la constant de Favard, o constant de Akhiezer–Krein–Favard, d'ordre r està definida per:
    $K_{r}={\frac {4}{\pi }}\sum \limits _{k=0}^{\infty }\left[{\frac {(-1)^{k}}{2k+1}}\right]^{r+1}.$
La constant de Favard rep el nom del matemàtic francès Jean Favard, i dels soviètics Naum Akhiezer i Mark Krein.

## Usos

Aquesta constant s'utilitza en solucions de diversos problemes extrems, per exemple
* és la constant en la desigualtat de Jackson per als polinomis trigonomètrics
* és la constant en la desigualtat de Landau-Kolmogorov
* normes de splines perfectes periòdiques.

## Referències

* Weisstein, Eric W., «Favard Constants» a MathWorld (en anglès).
# Cantó de Sent Martin de Senhans

El cantó de Sent Martin de Senhans és un cantó francès del departament de les Landes, situat al districte de Dacs. Té 8 municipis i el cap és Sent Martin de Senhans.

## Municipis

* Biarròta
* Biudòs
* Ondres
* Sent Andrèu de Senhans
* Sent Bertomiu
* Sent Laurenç de Gòssa
* Sent Martin de Senhans
* Tarnòs

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1970-1988 | André Maye | PCF |
| 1988-2008 | Pierrette Fontenas | PCF |
| 2008- | Lionel Causse | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 10.017 | 10.547 | 13.202 | 16.072 | 17.870 | 20.476 | 23.595 |
# Universitat de Pisa

La Universitat de Pisa (en italià Università di Pisa) és una de les universitats de major renom d'Itàlia.
La seva seu es troba a Pisa, Toscana, i la seva fundació data del 3 de setembre de 1343 per edicte del papa Climent VI, si bé ja existien estudis de dret des del Segle XI. Compta amb uns 50.000 estudiants. Posseeix el jardí botànic acadèmic més antic d'Europa, fundat el 1544.
La universitat és part del sistema universitari de Pisa, junt amb l'Escola normal superior i el Col·legi Santa Ana d'estudis superiors. Ofereix un conjunt ampli de cursos, però s'especialitza en ciències de la computació, el departament de la qual, creat en la dècada del 1960, va ser dels primers a Itàlia.

## Alumnes notables

* Ovidio Rebaudi, escriptor, químic, investigador, professor, científic.
* Francesco Accarigi, professor de dret civil.
* Giuliano Amato, polític i ex Primer Ministre D'itàlia
* Andrea Bocelli, cantant.
* Filippo Buonarroti, revolucionari.
* Andrea Camilleri, escriptor.
* Giosuè Carducci, poeta, premi Nobel.
* Bonaventura Cavalieri, matemàtic
* Carlo Azeglio Ciampi, expresident de la república italiana.
* Clement Xii, papa.
* Massimo D'alema, polític i ex Primer Ministre D'itàlia
* Enrico Fermi, físic, premi Nobel.
* Galileo Galilei, científic.
* Giovanni Gentile, filòsof.
* Giovanni Gronchi, expresident de la república italiana.
* Girolamo Maggi, investigador del segle Xvi.
* Mario Monicelli, director de pel·lícules.
* Alessandro Natta, exsecretari del Partit Comunista italià.
* Carlo Rubbia, físic, premi Nobel.
* Adriano Sofri, escriptor.
* Tiziano Terzani, periodista i escriptor.
* Elio Toaff, ex Gran rabí de Roma.
* Vito Volterra, matemàtic.

## Referències

* ↑ «Anagrafe Nazionale Studenti» (en italià). anagrafe.miur.it, Data incorrecta. [Consulta: 13 febrer 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de la Universitat de Pisa (italià)
* Clemente Vi reconeix el Studium Generale de Pisa el 1343 Arxivat 2008-12-01 a Wayback Machine. (castellà)
# Serie A 2007-08

La Serie A 2007-08 va ser la 106a edició de la Lliga italiana de futbol i la 76a temporada d'ençà que es disputa en sistema de lliga. Va començar el 26 d'agost del 2007 i acabà el 18 de maig del 2008. L'Inter de Milà va aconseguir el títol a la darrera jornada amb una renda de tres punts sobre el segon, l'AS Roma.

## Classificació

* Font: www.resultados-futbol.com/serie_a2008'

## Màxims golejadors

| Jugador | Gols | Equip |
| Alessandro Del Piero | 21 | Juventus FC |
| David Trezeguet | 20 | Juventus FC |
| Marco Borriello | 19 | Genoa CFC |
| Antonio Di Natale | 17 | Udinese |
| Adrian Mutu | 17 | ACF Fiorentina |
| Zlatan Ibrahimovic | 17 | Inter Milà |
# Cal·lifana

Cal·lifana (en llatí Calliphana) va ser una sacerdotessa de Vèlia.
L'any 98 aC, el pretor urbà Gai Valeri Flac li va donar la ciutadania romana en compliment d'un decret del senat romà, quan encara els ciutadans de Vèlia no tenien aquesta ciutadania, amb l'objecte de portar sacerdotesses a Roma pel culte dels déus estrangers, i que realitzés sacrificis també en nom dels romans.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/589?rgn=full+text;view=image;q1=CalliphanaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 574. ]
# Darryl Monroe

Darryl Monroe (Portsmouth, 30 de gener de 1986) és un jugador de bàsquet professional estatunidenc. Juga en la posició d'aler pivot. L'agost de 2013 va fitxar pel Bàsquet Manresa per la temporada 2013-14. Fa 2,00 m i l'última temporada va tenir una mitja de 14 ppp i 8,8 rpp.

## Referències

* ↑ Darryl Monroe, el imán del Nou Congost Arxivat 2013-08-18 a Wayback Machine.(castellà)
# Cantó de Sent Laurenç de Nestés

El cantó de Sent Laurenç de Nestés és un cantó francès del departament dels Alts Pirineus, situat al districte de Banhèras de Bigòrra. Té 18 municipis i el cap cantonal és Sent Laurenç de Nestés.

## Municipis

* Sent Laurenç de Nestés
* Aneras
* Aventinhan
* Bisa
* Bisós
* Eths Cantaus
* Generest
* Hauthaget
* Lombrés
* Maseras de Nestés
* Montagut
* Montcirèr
* Nestièr
* Nistòs
* Sent Pau de Nestés
* Sèish
* Tibiran e Jaunac
* Tusaguèth

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1985- | Josette Durrieu | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 4.375 | 4.385 | 4.278 | 4.221 | 4.192 | 3.957 | 4.080 |
# Paolo Carignani

Paolo Carignani (Milà, 1961) és un pianista i director d'orquestra italià.
Es va diplomar al Conservatori Giuseppe Verdi de la seva ciutat natal en òrgan, piano i composició. Posteriorment es va formar en direcció d'orquestra a Milà amb el mestre Alceo Galliera. El seu debut com a director va tenir lloc el 1987, amb l'Orquestra Simfònica de San Remo, després de la qual va estar empleat com a director assistent al Teatre Verdi de Trieste. El 1996 va dirigir Attila a Macerata, després del que va obtenir un contracte per al Teatre d'òpera de Zuric.
El setembre del 1997 va dirigir, en substitució de Sylvain Cambreling, l'òpera Luisa Miller a l'Òpera de Frankfurt. Després d'aquesta presentació va ser nomenat "Generalmusikdirektor" d'aquest teatre, ja que, juntament amb el de director artístic de la "Museumsorchester" de Frankfurt, va exercir entre 1999 i 2008. Durant aquest temps, Carignani va dirigir més de 50 títols d'òpera, juntament amb nombrosos concerts simfònics amb l'Orquestra.
Ha dirigit concerts amb l'Orquestra Filharmònica de Múnic, l'"Orchestra sinfonica nazionale della RAI, Junge Deutsche Philharmonie", Orquestra Simfònica Alemanya de Berlín, Orquestra Simfònica de la WDR de Colònia o "Ràdio-Symphonieorchester Wien". Ha estat convidat a dirigir òpera en l'Òpera Estatal de Viena, Òpera Estatal de Baviera, De Nationale Opera, Òpera de Zuric, Royal Opera House a Londres, Òpera Alemanya de Berlín, Metropolitan Opera House, Òpera de San Francisco, Òpera de la Bastilla a París, Festival de Glyndebourne, Festival de Salzburg, Scala de Milà, Norske Opera d'Oslo i Gran Teatre del Liceu a Barcelona.
El 2015 va dirigir Turandot al "Bregenzer Festspiele", tornant l'any següent per a una nova producció de Amleto, de Franco Faccio, i el 2017 amb Carmen. Va debutar al "Teatro Real de Madrid" el desembre de 2017 amb una nova producció de La bohème.

## Referències

* ↑ Paolo Carignani, maestro». Operabase.
# Universitat de Pittsburgh

La Universitat de Pittsburgh (University of Pittsburgh, Pitt) és una universitat independent situada a la ciutat estatunidenca de Pittsburgh (Pennsilvània). Fundada el 1787, és líder en camps com ara la filosofia i la medicina i molt coneguda pel seu treball pioner en el desenvolupament de la vacuna contra la poliomielitis. El seu edifici central, la Cathedral of Learning, és un exemple icònic de l'arquitectura neogòtica dels Estats Units.

## Referències

* ↑ «Traducció de noms propis: llista d'universitat». Servei Lingüístic de la Universitat Rovira i Virgili, 2002.
# Selecció de bàsquet de Nigèria

La Selecció de bàsquet de Nigèria és l'equip format per jugadors de nacionalitat nigeriana que representa a la "Federació Nigeriana de Bàsquet" (NBBF) a les competicions internacionals organitzades per la Federació Internacional de Bàsquet (FIBA) o el Comité Olímpic Internacional (COI).
El marc de 2021 la FIBA situà Nigèria com a primera selecció masculina africana en el rànquing. Després dels Jocs Olímpics de 2016 a Rio estava situada en la posició 16 del rànquing.

## Classificacions
### Jocs Olímpics

* 2012 - 10
* 2016 - 11
* 2020 - 10

### Campionats mundials

* 1998 - 13
* 2006 - 14
* 2019 - 17

### Campionats africans

* 1972 - 12
* 1978 - 6
* 1980 - 11
* 1985 - 7
* 1987 - 8
* 1992 - 5
* 1995 - 3
* 1997 - 2
* 1999 - 2
* 2001 - 5
* 2003 - 2
* 2005 - 3
* 2007 - 5
* 2009 - 5
* 2011 - 3
* 2013 - 7
* 2015 - 1
* 2017 - 2
* 2021 - 12

## Jugadors destacats

* Hakeem Olajuwon, nascut a Nigèria, mai va jugar amb la selecció de Nigèria absoluta. En canvi sí va jugar amb els Estats Units, després d'obtenir-ne la ciutadania el 1993.

## Referències

* ↑ «Nigeria Basketball Records». FIBA Archive. Arxivat de l'original el 8 de març 2017. [Consulta: 6 febrer 2024].
* ↑ «Nigeria Men National Team». Afrobasket.
* ↑ «Omnisports – Basketball : Le Nigéria toujours " Number One " en Afrique» (en francès). AfricaFootUnited.com, 03-03-2021 [Consulta: 19 març 2021]. Arxivat 22 de setembre 2022 a Wayback Machine.
* ↑ «FIBA rankings». FIBA. Arxivat de l'original el 28 abril 2007. [Consulta: 15 agost 2012].
* ↑ «Forget it, Nigeria. Victor Oladipo is gone!». [Consulta: 16 setembre 2015].
# Danvers (Illinois)

Danvers és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 1.183 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Danvers tenia 1.183 habitants, 426 habitatges, i 328 famílies. La densitat de població era de 531,1 habitants/km².
Dels 426 habitatges en un 45,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,4% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 22,8% no eren unitats familiars. En el 19,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,3% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 34,4% entre 25 i 44, un 17,9% de 45 a 60 i un 8,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.647 $ i la renda mediana per família de 58.355 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.927 $ mentre que les dones 28.098 $. La renda per capita de la població era de 19.598 $. Aproximadament el 5% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Danvers». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Danvers». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Decision Before Dawn

Decision Before Dawn és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Anatole Litvak, estrenada el 1951, protagonitzada per Richard Basehart, Oskar Werner, i Hans Christian Blech. Explica la història de l'Exèrcit americà que utilitza presoners de guerra alemanys potencialment de poca confiança per recollir informació en els darrers dies de la Segona Guerra Mundial. La pel·lícula va ser adaptada per Jack Rollens (no surt als crèdits) i Peter Viertel des de la novel·la Call It Reason de George Howe.

## Argument

A finals de 1944, és obvi que els alemanys perdran la guerra. El coronel Devlin (Gary Merrill) dirigeix una unitat d'intel·ligència militar que recluta presoners de guerra alemanys per espiar els seus anteriors camarades. "Tigre" (Hans Christian Blech), un cínic lladre i extreballador d'un circ, està disposat a treballar per qualsevol costat que guany. D'altra banda, "Happy" (Oskar Werner) és un jove idealista que s'ofereix després que un amic seu és mort per presos amics fanàtics per manifesta dubtes sobre el resultat de la guerra. Monique (Dominique Blanchar) entrena Happy i els altres en tècniques d'espionatge; agafa simpatia per un jove, malgrat la seva aversió pels alemanys. Un dia, Devlin rep la informació que un general alemany està disposat a negociar la rendició de la seva unitat. Naturalment, això té alta prioritat; a causa de la importància de la missió, un oficial americà hi ha d'anar. Devlin selecciona el Lloctinent Rennick (Richard Basehart), un nouvingut que desconfia dels oportunistes alemanys. Tigre és escollit perquè és l'únic que coneix l'àrea, però és sota sospita després de retornar de l'última missió sense el seu equip. Happy és assignat a la tasca relacionada de localitzar l'11è cos de Panzers, que podria evitar les desercions a l'engròs.

## Repartiment

* Richard Basehart: El Tinent Dick Rennick
* Gary Merrill: El coronel Devlin
* Oskar Werner: El caporal Karl 'Happy' Maurer
* Hans Christian Blech: El sergent Rudolf 'Tiger' Barth
* Hildegard Knef: Hilde
* Wilfried Seyferth: Heinz Scholtz
* Dominique Blanchar: Monique
* O.E. Hasse: El coronel Von Ecker
I, entre els actors que no surten als crèdits:
* Gert Fröbe: Un caporal alemany, al punt de control de Nuremberg
* Klaus Kinski: Un soldat

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1952. Oscar a la millor pel·lícula
* 1952. Oscar al millor muntatge per Dorothy Spencer
* 1952. Globus d'Or a la millor fotografia per Franz Planer
# Deliberació baixista

Deliberació (en anglès: Bearish deliberation) és un patró d'espelmes japoneses format per tres espelmes que indica un possible esgotament de tendència alcista. És similar a l'Avanç en bloc baixista i als Tres soldats blancs baixistes, però en aquest cas la debilitat es presenta de cop el tercer dia; rep aquesta denominació per la petita espelma blanca del tercer dia que mostra una possible deliberació o dubte dels bulls en la continuació de la tendència alcista i que el canvi és possible. Si en lloc de formar-se un cop blanc es formés un doji llavors seria una Estrella doji baixista.

## Criteri de reconeixement

* La tendència prèvia és alcista.
* Es formen dues grans espelmes blanques, cadascuna amb un tancament superior a l'anterior.
* El tercer dia s'obre amb gap, però el cos de l'espelma és petit.

## Explicació

La Deliberació baixista apareix en un context de tendència alcista sostinguda i permanent, i mostra que els bulls estan exhaustes per a continuar-la. Així seria possible un canvi de tendència per la pèrdua de força dels alcistes.

## Factors importants

La deliberació baixista és una evidència de la pèrdua de la força dels bulls. A vegades la tercera espelma blanca es presenta sense gap alcista i el tercer dia s'obre just en el tancament de l'anterior. Si s'està prop d'una resistència i amb preus alts o sobrecomprats augmenta la seva fiabilitat. Normalment no és un senyal de canvi de tendència sinó de l'esgotament d'aquesta, de manera que es pot utilitzar per reduir posicions llargues més que no pas per obrir curts. Es recomana esperar al quart dia per si es produís efectivament un canvi de tendència que es confirmaria en forma gap baixita, un trencament de tendència, o sinó en forma d'espelma negra amb tancament inferior.

## Bibliografia

* «Bearish Delibertion». Candlesticker. [Consulta: 8 maig 2011].
# Delibird

Delibird és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus gel i volador.
És un dels Pokémon utilitzats per Falkner i Pryce. El Team Rocket ha utilitzat un exemplar de Delibird per transportar missatges i Pokémon. És un dels Pokémon absents dels videojocs Pokémon Gold, Pokémon LeafGreen i Pokémon HeartGold. L'únic atac que Delibird pot aprendre naturalment és Present.
El concepte de Delibird es basa en el pingüí salta-roques o el fraret atlàntic. El seu aspecte recorda el del Pare Noel. Aquest Pokémon no té ni evolucions ni preevolucions. El seu nom deriva de la unió de les paraules angleses delivery ("entrega") i bird ("ocell"). El seu nom alemany, Botogel, podria derivar de la unió de les paraules Bote ("missatger") i Vogel ("ocell").

## Referències

* ↑ «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ (anglès) Delibird (Team Rocket) a la Bulbapedia
* ↑ (anglès) Delibird a Serebii.net

## Enllaços externs

* Delibird a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Delibes

Delibes és el nom dels següents personatges:
* Léo Delibes (La Flèche, 1836 - París, 1891), compositor de música clàssica francès
* Miguel Delibes Setién (1922-2010) periodista i novel·lista espanyol
# Dauradella

* "Herba daurada" redirigeix aquí. No s'ha de confondre amb Syngonanthus nitens.
La dauradella o herba daurada (Asplenium ceterach) és una espècie de falguera del gènere Asplenium dins la família de les aspleniàcies (Aspleniaceae), freqüent als Països Catalans.
Addicionalment pot rebre els noms de cèterac, corbelleta, dauradeta, falguera, falguerina, falzia de mur, herba dauradella, herba dauradeta, herba de la febre, herba de la plata, herba de la sang, herba de les set sagnies, herba de paret, herba de sang, herba la plata, herba melsera, herba pigotera, herba pigotosa, herba platereta, herba rovellada, herba sanguinària, herbeta daurada, herbeta de la sang, melsera, morella, paredades, peixets, pigotosa, platereta, sardineta i serpeta. També s'han recollit les variants lingüístiques auladella, auradella, aurellina, ceterac, dorada, doradella, doradilla, doraella, endauradella, falsija de mur, herba auradella, herba dorà, herba dorada, herba doradilla, herba doraeta, herbeta dorà, herbeta dorada, herbeta doraeta, melfera, neuradella, nurella, oradilla, oredella, oredilla, orellina, patetes de Nostre Senyor, uradella, uradilla i uredella.

## Característiques

És perenne de rizoma curt i de frondes d'entre 5 i 20 cm de longitud. Les frondes són verd fosc per l'anvers i daurades i esquamoses pel revers, presenta divisions profundes a cada banda del limbe formant segments ovals i alterns.

## Hàbitat i distribució

Habita escletxes, cavitats, penyals i murs, normalment de litologia calcària. És present a Europa i Àsia occidental.

## Usos

Té propietats astringents i diürètiques, i tradicionalment s'ha utilitzat per curar malalties pulmonars.

## Referències

* 1 2 «Asplenium ceterach». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 24 febrer 2024].
* ↑ «Asplenium ceterach» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 24 febrer 2024].
* ↑ «Ceterach officinarum Willd.». [Consulta: 1r octubre 2022].
* Vicens, Gabriel i Bonet, Bartomeu, 2001. La flora de la serra de Tramuntana. Alcoy edicions. ISBN 84-920365-1-6
# Defensor dels drets humans

Un defensor o una defensora dels drets humans és una persona que treballa, de manera pacífica, en favor de tots els drets proclamats en la Declaració Universal dels Drets Humans. Ho pot fer informant al públic sobre violacions de drets humans o bé promovent campanyes per a la promoció i protecció d'aquests drets. Els defensors de drets humans poden ser advocats que defensen la causa dels presos polítics i el seu dret a un judici just, mares de desapareguts que marxen per exigir la veritat sobre la sort dels seus fills, periodistes, professors, sindicalistes que lluiten pel respecte dels seus drets econòmics, comunitats de camperols i indígenes que s'organitzen per defensar el reconeixement dels seus drets o organitzacions que lluiten contra la impunitat dels autors de violacions dels drets humans. S'ha de destacar que aquesta "lluita" pel respecte dels Drets Humans és sovint una activitat d'alt risc, en segons quin país, i els grups i individus que s'hi comprometen són sovint l'objectiu privilegiat d'autoritats i de grups privats que recorren a desaparicions forçades, execucions sumàries, detencions arbitràries o a la tortura per tal de silenciar-los.
Diverses ONGs tenen un programa específic per als defensors de drets humans, per exemple l'Organització Mundial Contra la Tortura o Amnistia Internacional.
El 9 de desembre de 1998 l'Assemblea General de l'ONU va aprovar la resolució 53/144 denominada "Declaració sobre el dret i el deure dels individus, els grups i les institucions de promoure i protegir els drets humans i les llibertats fonamentals universalment reconeguts", més coneguda com la Declaració sobre els defensors dels drets humans. Arxivat 2017-08-02 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Activisme
* Amnistia Internacional
* Declaració Universal dels Drets Humans
* Defensor del poble

## Referències

* ↑ «Programa defensores de derechos humanos de la OMCT» (en anglès). OMCT. [Consulta: 9 octubre 2017].

## Enllaços externs

* Declaració sobre el dret i el deure els individus, els grups i les institucions de promoure i protegir els drets humans i les llibertats fonamentals universalment reconeguts Arxivat 2017-09-11 a Wayback Machine.
# Defensor del Poble Europeu

El Defensor del Poble Europeu és un defensor del poble que està habilitat per a rebre dels ciutadans de la Unió Europea (UE), o de les persones físiques o jurídiques, tota queixa relativa al mal funcionament de les institucions o dels organismes comunitaris, amb excepció del Tribunal de Justícia o del Tribunal de Primera Instància. El Defensor del Poble Europeu ve regulat en la Constitució Europea, avui en dia, en els seus articles I-49, II-103 i III-335, té oficines a Estrasburg i Brussel·les, i admet la recepció de queixes en català.

## Història

Aquesta figura fou regulada mitjançant la signatura del Tractat de Maastricht l'any 1992 per tots els Estats membres de la Unió Europea. El defensor és nomenat pel Parlament Europeu després de cada elecció europea, i té un mandat renovable de cinc anys corresponents a tota la durada de la legislatura.

## Llista de Defensors del Poble Europeus

| Mandat | Defensor del Poble | Estat |
| 1995-2003 | Jacob Söderman | Finlàndia |
| 2003–2013 | Nikiforos Diamandouros | Grècia |
| 2013–actualitat | Emily O'Reilly | Irlanda |

## Referències

* 1 2 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 696. ISBN 84-930048-0-4.
* ↑ «The European Ombudsman—At a glance». ombudsman.europa.eu, 01-07-2006. [Consulta: 18 desembre 2012].
* ↑ Erkkilä, Tero. Ombudsman as a Global Institution: Transnational Governance and Accountability (en anglès). Ombudsman as a Global Institution: Transnational Governance and Accountability, 2020, p. 187. ISBN 9783030326753.
* ↑ Dagmar Richter, Ingo Richter, R. Toivanen, I. Ulasiuk. Language Rights Revisited - The Challenge of Global Migration and Communication (en anglès). BWV Verlag, 2012, p. 103. ISBN 9783830528098.
* ↑ Craig, Paul. «The Ombudsman». A: Oxford University Press. EU Administrative Law (en anglès). 2a ed.. ISBN 9780199568628.
* ↑ «Emily O'Reilly - POLITICO» (en anglès). https://www.politico.eu,+25-12-2019.+[Consulta: 25 desembre 2019].

## Enllaços externs

* Portal del Defensor del Poble Europeu