OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dotyville

Dotyville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 17 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dotyville tenia 17 habitants, 7 habitatges, i 7 famílies. La densitat de població era de 7,5 habitants per km².
Dels 7 habitatges en un 28,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 100% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 0% no eren unitats familiars. En el 0% dels habitatges hi vivien persones soles el 0% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,43.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 11,8% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 5,9% entre 25 i 44, un 52,9% de 45 a 60 i un 23,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 50 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 58.750 $ i la renda mediana per família de 58.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 0 $ mentre que les dones 41.250 $. La renda per capita de la població era de 29.150 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dotyville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dotyville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# La Barre-de-Monts

La Barre-de-Monts és un municipi francès, situat al departament de la Vendée i a la regió de País del Loira. En aquest municipi es troba el balneari de Fromentine, important lloc d'estiueig.
# Roger Ducos

Pierre Roger Ducos (Montfort-en-Chalosse (Aquitània), 25 de juliol del 1747 - Ulm, 16 de març de 1816), més conegut com a Roger Ducos, va ser un polític durant la Revolució francesa i el Primer Imperi francès, un dels membres de la Convenció Nacional i del Directori francès.

## Durant la Revolució

Nascut a Montfort-en-Chalosse, Aquitània, va ser elegit diputat a la Convenció pel departament de les Landes. No tenia una posició política ben definida. Va votar a favor de la mort del rei Louis XVI.
Ducos va ser membre del Consell dels 500 i presidí el Directori quan hi va haver el cop del 18è de Fructidor (1797). Finalment esdevingué jutge de pau, però després del cop d'estat reprimit pel general Barthélemy Catherine Joubert (18 de juny de 1799), va ser nomenat membre de l'executiu del Directori, gràcies a la influència de Paul François Jean Nicolas, vescomte de Barras.

## Consolat, Imperi i exili

El 9 de novembre de 1799, Ducos acceptà el coup d'état de Napoleon Bonaparte i va ser un dels tres cònsols (amb Napoleó i Emmanuel-Joseph Sieyès). Esdevingué vicepresident del Senat francès amb l'arribada d'una fórmula estable de Consolat.
Va rebre molts honors durant l'Imperi, però el 1814 ell abandonà Napoleó, i votà perquè fos depost. Intentà guanyar el favor del govern de la restauració borbònica, però el 1816 es va haver d'exiliar per la llei respecte als regicides. Morí el març de 1816 prop d'Ulm, en un accident de carruatge.
# Pere de Rocabertí

Pere de Rocabertí és el nom dels següents personatges:
* Pere de Rocabertí i Desfar, bisbe de Girona (segle XIV)
* Pere de Rocabertí i d'Erill, militar català (segle XV)
# Róvnoie (Krasnoiarsk)

* Per a altres significats, vegeu «Róvnoie».
Róvnoie (en rus: Ровное) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 639 habitants. Pertany al districte de Balakhtà.

## Referències

* ↑ «Чистопольский сельсовет на официальном портале Красноярского края». Arxivat de l'original el 2012-05-24. [Consulta: 26 març 2020].
# Llei Publília

«Llei Publília» té aquests significats:
* Lex Publilia de censoribus
* Lex Publilia Laetoria
* Lex Publilia de legibus
* Lex Publilia de plebiscitis
# Guilherme Posser da Costa

Guilherme Posser da Costa (nascut el 1953) és un polític africà que fou Primer Ministre de São Tomé i Príncipe de 1999 a 2001.
Posser da Costa serví com a Ministre d'Afers Exteriors en tres ocasions diferents: 1987-1988, 1990-1991, i 1994-1996. Posteriorment seria primer ministre del 5 de gener de 1999 al 26 de setembre de 2001.
A principis de novembre de 2004, Posser da Costa fou acusat de provocar destrosses en un atac a l'oficina del procurador general Adelino Pereira. Pereira va dir que la causa era una investigació sobre la malversació dels fons d'ajuda i va ordenar la detenció de Posser da Costa. Degut a aquest suposat atac Posser da Costa renuncià al seu escó del parlament el 15 de febrer de 2005, poc abans que li fos retirada la seva immunitat parlamentària. El 18 de març de 2005 fou sentenciat a dos anys de suspensió per l'atac a l'oficina de Pereira i "insult a l'autoritat pública"; també fou condemnat ae pagar una indemnització. Per la seva banda, Posser da Costa va dir que Pereira l'havia acusat falsament d'estar involucrat en la malversació dels fons d'ajuda, i que tenia només n'havia estat testimoni i no pas sospitós.
En el IV Congrés del Moviment per l'Alliberament de São Tomé i Príncipe/Partit Socialdemòcrata (MLSTP/PSD) del 27 de febrer de 2006 Posser da Costa fou elegit President del MLSTP/PSD, succeint al fundador del partit i antic President Manuel Pinto da Costa. Van haver 708 vots a favor de Posser da Costa, que n'era l'únic candidat, i tres en contra.

## Referències

* 1 2 "Sao Tome's ex-PM accuses president of "insulting" parliament", Xinhua (People's Daily Online), 17 de febrer 2005.
* ↑ "Sao Tome's ex-PM arrested over alleged embezzlement of aid fund", Xinhua (People's Daily Online), 5 de novembre 2004.
* ↑ "Sao Tome's ex-PM gets suspended sentence for damaging top lawyer's office", Xinhua (People's Daily Online), 19 de març de 2005.
* ↑ «"Election de maréchal pour Guilherme Posser da Costa"». Arxivat de l'original el 2006-03-20. [Consulta: 15 abril 2016]., Afriquecentrale.info, 17 de febrer de 2005 (francès)
# Dora Kallmus

Daura Kallmus (També coneguda com a Madame d'Ora) (Viena, 1881 - Frohnleiten, 28 d'octubre de 1963) va ser una fotògrafa de moda i retrat austríaca jueva.

## Vida

Nascuda com Daura Philippine Kallmus a Viena el 1881, prové d'una família d'advocats jueus. Va ser la primera dona a ser admesa al 1905 als cursos de teoria al Graphische Lehr- und Versuchsanstalt (Institut de Formació Gràfica). Aquest mateix any es converteix en membre de la Societat Fotogràfica de Viena. Va realitzar un aprenentatge a l'estudi de Nicola Perscheid a Berlín, on va fer amistat amb el seu ajudant Arthur Benda.
El 1907, va obrir un estudi de fotografia amb Benda a Viena anomenat Benda-D'Ora Estudi. El nom es basa en el pseudònim "Madame d'Ora", el qual utilitzarà professionalment. La galeria va tenir tant èxit que van obrir un altre estudi a París e 1924, gràcies a la popularitat aconseguida entre els aristòcrates. Tres anys més tard deixa Viena per anar París. A París, serà reconeguda per la seva fotografia de moda i societat durant la dècada de 1930 i 1940. Algunes de les persones que va retratar van ser Josephine Baker, Tamara de Lempicka, Alban Berg, Niddy Impekoven, Maurice Chevalier, Colette, i altres ballarins, actors, pintors, i escriptors.
Quan els alemanys van envair França va fugir a un convent al camp. Va tornar a París a la fi de 1946 i va reobrir el seu estudi. El 1959 es va veure embolicada en un accident de trànsit que la va deixar invàlida. Va morir a Frohnleiten, Steiermark, Àustria, el 1963.

## Referències

* ↑ Lothar Schirmer. Women Seeing Women, A Pictorial History of Women's Photography. NY: Norton, 2001, p. 218.

### Fonts

* La Història de Fotografia europea 1900-1938, FOTOFO., 2011. ISBN 978-80-85739-55-8

## Bibliografia

* Faber, Monica. Madame d'Ora: Viena and París, 1907-1957, the Photography of Daura Kallmus. Vassar College (1987). ISBN 978-0-916663-02-5.

## Enllaços externs

* Fotògraf - D'Ora, Luminous-lint.com.
# La Rectoria de Joanet

La Rectoria de Joanet és una casa d'Arbúcies (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La Rectoria de Joanet es troba a l'entrada del poble, a la Plaça de la rectoria. Es tracta d'una casa de dues plantes, coberta a doble vessant amb caiguda a la façana. Destaca la porta principal, emmarcada amb pedra i arc rebaixat. La resta d'obertures són rectangulars de diferents mides i no totes presenten marc de pedra, les de la planta baixa són simples i protegides per una reixa.
El parament és arrebossat i pintat de blanc i cal destacar un banc de pedra que es troba adossat a la façana.
Als anys quaranta es va reformar l'església de Sant Mateu de Joanet i va suposar la construcció d'una mena de pont cobert que comunica la rectoria amb l'església.
L'interior va ser reformat per adaptar-se als nous usos, com a casa de colònies, però manté alguns elements originals com és el paviment de peces de tova i algunes portes i finestres amb pedra. Per la part de darrere es va fer una ampliació i una terrassa des d'on es pot veure l'església.

## Referències

* 1 2 3 4 «La Rectoria de Joanet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Róża Etkin-Moszkowska

Róża Etkin-Moszkowska (Varsòvia, 1908 - Varsòvia, 16 de gener de 1945) fou una pianista polonesa.
Etkin, que va demostrar un talent considerable al començament de la seva vida, va ser la concursant més jove de la primera competició Fryderyk Chopin, on va rebre el 3r premi. Va ser deixeble d'Aleksander Michałowski i Zbigniew Drzewiecki a Varsòvia. A principis dels anys 30 es va establir a Berlín per estudiar amb el professor Moritz Mayer-Mahr. Va desenvolupar un repertori molt ampli, incloent les darreres sonates de Beethoven, els concerts de Rakhmàninov, les variacions de Goldberg, les obres de Prokófiev i Szymanowski i Godowsky que va fer els arranjaments dels vals de Chopin. Va tocar una bona part de Chopin i va obtenir l'aprovació de la crítica per la seva interpretació del seu primer concert per a piano (mi menor, op. 11). Va fer diversos enregistraments, alguns produïts amb el segell de "Berlín Tri-Ergon".
Etkin es va casar amb Ryszard Moszkowski, nebot del compositor Moritz Moszkowski. Tots dos van ser assassinats per soldats alemanys al districte de Żoliborz a Varsòvia. Quan l'exèrcit alemany es retirava de Varsòvia, un soldat va llançar una granada incendiaria a un refugi on es refugiaven ells i diverses persones.

## Referències

* ↑ Informació biogràfica de: James Methuen-Campbell, Chopin Playing from the Composer to the Today Day (Victor Gollancz Ltd, Londres 1981), pàg. 117.
* ↑ Veure article de Dybowsky, ext. enllaços.
* ↑ Això ho afirma Methuen-Campbell.
# Shrewsbury (Nova Jersey)

Shrewsbury és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2007 tenia 3.759 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shrewsbury tenia 3.590 habitants, 1.207 habitatges, i 1.016 famílies. La densitat de població era de 627,2 habitants/km².
Dels 1.207 habitatges en un 46% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 74,6% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 15,8% no eren unitats familiars. En el 12,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,96 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,8% tenia menys de 18 anys, un 4% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 25,1% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 86.911 $ i la renda mediana per família de 92.719 $. Els homes tenien una renda mediana de 85.875 $ mentre que les dones 37.554 $. La renda per capita de la població era de 38.218 $. Cap de les famílies i l'1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Personatges il·lustres

* John Lloyd Stephens (1805-1852), explorador de l'Amèrica Central.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shrewsbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shrewsbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pere de Rubí i de Sabater

Pere de Rubí i de Sabater (mort el 1693) fou un noble i militar català, primer marquès de Rubí.
Fill de Ramón Rubí i Marimón, jutge de la Real Audiencia, estava casat amb Regina Boixadors, amb qui va tenir un fill, Josep Antoni de Rubí i Boixadors.
Pere de Rubí, primer marqués de Rubí, conseller reial, maestre racional de la Corona d'Aragó i lloctinent de la Bailía General, era procurador real el 1664. A partir del 1667 va lluitar al front d'un terç a la frontera, atacant el Rosselló des de Puigcerdà el 1674 i defensant Girona entre 1675 i 1684.
Durant la Guerra dels Nou Anys, i sent general d'artilleria, en 1693 es trobava al front de la Ciutadella de Roses quan fou assetjada pels francesos. El 8 de juny una bomba li va arrencar un braç i va morir de les ferides a Barcelona. Després de només set dies de setge, amb poques tropes, molts d'ells reclutes, i un armament que no estava a l'altura del francès va caure en mans franceses quan el seu successor Gabriel de Quiñones la va rendir.
Pocs dies després de la seva mort, Carles II de Castella li concedia el títol de marquès de Rubí, tot desconeixent el seu traspàs.

## Referències

* ↑ (castellà) Antonio Espino López, Oficiales catalanes en el ejército de los Austrias, 1635-1700
* ↑ Martí Gelabert, Satisfacción jurídica, militar y política, al cargo con el Procurador Fiscal de la Audiència General del Exercito de Cataluña pretende à criminar a los cabos principales... 1694
# Pi de Can Girona

El Pi de Can Girona (Pinus halepensis) és un pi blanc que es troba a Sitges (el Garraf), el qual, per les dimensions del seu tronc, el situen entre els més gruixuts del país.

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: 4,57 m.
* Perímetre de la base del tronc: 5,78 m.
* Alçada: 21,63 m.
* Amplada de la capçada: 21,15 m.
* Altitud sobre el nivell del mar: 21 m.

## Entorn

Es troba a les envistes del castell de Miralpeix, al límit d'un bosc de pi blanc, un bosc ben estructurat de bellesa remarcable, al límit del qual hi ha vinyes actives alternades amb camps de conreu rotatiu de secà. Als herbassars i gramenets, hi ha fenàs, pa de cucut, gafet, esparreguera boscana i arítjol; a l'estrat arbustiu, hi ha arç de tanques, aladern, aladern fals i garric. La fauna vertebrada més aparent consta de gaig, tudó, esquirol i rata negra.

## Aspecte general

Té un aspecte molt bo: presenta una brancada i un fullatge sans, tant que hi ha punts en què les branques toquen a terra (allà se n'observa alguna de seca, segurament per manca de llum i excés de densitat). També es pot veure alguna vella ferida rellevant, tant al tronc com a la creu, recoberta de reïna. El seu magnífic port obert i la capçada densament espessa el fan un arbre realment remarcable i ben singular.
El pi en data de 28/04/2024 ha mort segurament causa de la sequera d'aquests anys

## Accés

Cal estacionar el cotxe al costat de Can Girona (accés per la carretera C-246a, km 39,2). A uns 20 o 30 m de la casa, en direcció a la carretera, hi trobem un camí en molt mal estat, que té el ferm pràcticament de roca mare, és a dir, de pura pedra. Prenem aquest camí i ens endinsem en un bosc molt espès (bosc de Can Girona), de pi blanc amb llentiscle. El camí fa pujada al principi del bosc i cal travessar-lo fins a trobar un paisatge pla, on hi ha un gran camp de conreu vorejat per un revolt que fa el mateix camí. Un cop allà, veurem el gran pi just a l'extrem oposat del camp on ens trobem. Recorrem tot el revolt fins a arribar a l'arbre. GPS 31T 0396955 4565579.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Boada, Martí; Boada, Arnau, 2011. Arbres remarcables de Catalunya. 100 ombres colossals. Edicions Brau, Figueres. ISBN 9788496905535. Pàgs. 120-121.
# Shrinking Violet

Shrinking Violet és l'únic àlbum de L.A. Guns amb el cantant Jizzy Pearl i l'últim amb el baixista Johnny Crypt. L'antic guitarrista dels Guns N' Roses, Gilby Clarke, va actuar com de convidat en aquest àlbum, en la cançó "Dreamtime", i també en va ser el productor.
Hi ha dues versions diferents d'aquest àlbum, cadascun amb diferents cançons.

## Llista de Cançons a Amèrica

* Girl You Turn Me On
* Shrinking Violet
* Dreamtime
* Barbed Wire
* I'll Be There
* California
* Cherries
* Decide
* Big Little Thing
* It's Hard
* Bad Whiskey
* How Many More Times (coberta de Led Zeppelin)

## Llista de Cançons a França

* I'll Be There
* Girl You Turn Me On
* Cherries
* Decide
* It's Hard
* California
* Dreamtime
* Bad Whisky
* Barbed Wire
* Big Little Thing
* Shrinking Violet
* How Many More Times (coberta de Led Zeppelin)

## Formació

* Jizzy Pearl: Veus
* Tracii Guns: Guitarra
* Johnny Crypt: Baix
* Steve Riley: Bateria
* Produït per Gilby Clarke
* Gilby Clarke: Guitarra addicional a "Dreamtime"
* Teddy Andreadis: Teclat
# Piotr Zieliński

Piotr Sebastian Zieliński (Ząbkowice Śląskie, Polònia, 20 de maig de 1994) és un futbolista polonès que juga com a migcampista i mitjapunta a la SSC Napoli i a la selecció polonesa.

## Palmarès
### SSC Napoli

* 1 Serie A: 2022-23
* 1 Copa italiana: 2019-20

## Referències

* 1 2 3 4 Piotr Zieliński, Fitxa a Soccerway. Consultat 19 de juny de 2016.
* ↑ «El Nàpols, campió de Lliga 33 anys després: primer Scudetto post-Maradona». CCMA, 04-05-2023. [Consulta: 6 maig 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a transfermarkt.com
Piotr Zieliński amb la selecció polonesa - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Polònia – Eurocopa 2016
1 Szczęsny •
2 Pazdan •
3 Jędrzejczyk •
4 Cionek •
5 Mączyński •
6 Jodłowiec •
7 Milik •
8 Linetty •
9 Lewandowski (c) •
10 Krychowiak •
11 Grosicki •
12 Boruc •
13 Stępiński •
14 Wawrzyniak •
15 Glik •
16 Błaszczykowski •
17 Peszko •
18 Salamon •
19 Zieliński •
20 Piszczek •
21 Kapustka •
22 Fabiański •
23 Starzyński •
Entrenador: Nawałka
Selecció de futbol de Polònia – Copa del Món de Futbol de 2018
1 Szczęsny •
2 Pazdan •
3 Jędrzejczyk •
4 Cionek •
5 Bednarek •
6 Góralski •
7 Milik •
8 Linetty •
9 Lewandowski  •
10 Krychowiak •
11 Grosicki •
12 Białkowski •
13 Rybus •
14 Teodorczyk •
15 Glik •
16 Błaszczykowski •
17 Peszko •
18 Bereszyński •
19 Zieliński •
20 Piszczek •
21 Kurzawa •
22 Fabiański •
23 Kownacki •
Seleccionador: Adam Nawałka
Selecció de futbol de Polònia – Eurocopa 2020
1 Szczęsny •
2 Piątkowski •
3 Dawidowicz •
4 Kędziora •
5 Bednarek •
6 Kozłowski •
8 Linetty •
9 Lewandowski (c) •
10 Krychowiak •
11 Świderski •
12 Skorupski •
13 Rybus •
14 Klich •
15 Glik •
16 Moder •
17 Płacheta •
18 Bereszyński •
19 Frankowski •
20 Zieliński •
21 Jóźwiak •
22 Fabiański •
23 Kownacki •
24 Świerczok •
25 Helik •
26 Puchacz •
Entrenador: Sousa
Selecció de futbol de Polònia – Copa del Món de Futbol de 2022
1 Szczęsny •
2 Cash •
3 Jędrzejczyk •
4 Wieteska •
5 Bednarek •
6 Bielik •
7 Milik •
8 D. Szymański •
9 Lewandowski  •
10 Krychowiak •
11 Grosicki •
12 Skorupski •
13 Kamiński •
14 Kiwior •
15 Glik •
16 Świderski •
17 Żurkowski •
18 Bereszyński •
19 S. Szymański •
20 Zieliński •
21 Zalewski •
22 Grabara •
23 Piątek •
24 Frankowski •
25 Gumny •
26 Skóraś •
Seleccionador: Michniewicz
Selecció de futbol de Polònia – Eurocopa 2024
1 Szczęsny •
2 Salamon •
3 Dawidowicz •
4 Walukiewicz •
5 Bednarek •
6 Piotrowski •
7 Świderski •
8 Moder •
9 Lewandowski (c) •
10 Zieliński •
11 Grosicki •
12 Skorupski •
13 Romanczuk •
14 Kiwior •
15 Puchacz •
16 Buksa •
17 D. Szymański •
18 Bereszyński •
19 Frankowski •
20 S. Szymański •
21 Zalewski •
22 Bułka •
23 Piątek •
24 Slisz •
25 Skóraś •
26 Urbański •
Entrenador: Probierz :
# Simó I de Kartli

Simó I (Sultan Mahmud Khan), nascut el 1537, era el fill gran de Luarsab I de Kartli, i va succeir al pare el 1558 com a rei.
Es va casar el 1559 amb Nestan-Darejan (mort després de 1608), filla de Levan de Kakhètia.
Fet presoner pels kizilbaixis a la batalla de Partzkhisi el 1569 (on va ser capturat a traïdoria el 1569 per Korganachvili) va ser enviat a Pèrsia i va refusar convertir-se a l'islam essent tancat a la fortalesa d'Alamut durant molts anys.
Alliberat el 1578 després d'acceptar convertir-se, va rebre el títol de Xa Nawaz Khan i va ser enviat al front d'un exèrcit cap a Geòrgia, per combatre els turcs, ja que poc abans (el mateix 1578) la pau entre els otomans i Pèrsia s'havia trencat, i un exèrcit turc sota el comandament de Lala Mustafà Paixà havia avançat cap a Transcaucàsia; a Pèrsia la mort del xa Tahmasp I (1579) havia provocat desordres i els perses es van veure impotents contra els turcs, per la qual cosa van alliberar Simó i el van enviar com a rei, per combatre els invasors. Guarnicions otomanes s'havien instal·lat a algunes ciutats del Kartli (i del Samtskhé que Kartli considerava seu). Simó els va expulsar, conquerí Loré i Gori i derrotà totalment els otomans a Mukhran gràcies a la traïció del mtavari de Samtskhé, Manuchar II, vassall otomà que es va passar al bàndol del rei. El soldà va reconèixer a Simó com a rei, amb el Samtskhé inclòs, però a canvi havia de pagar un tribut anyal. Loré, Gori, Tblisi i d'altres ciutats tindrien guarnició turca.
Però el tractat de pau entre Pèrsia i els otomans (Tractat de Constantinoble de 21 de març del 1590) va reconèixer la sobirania turca sobre Xirvan, Geòrgia Oriental i l'Azerbaidjan. El 1598 va engegar altra vegada la lluita contra els turcs i el 1599 atacà Gori que fou capturada. Tblisi estava amenaçada i el sultà va enviar un exèrcit que va acampar al riu Alghuethi, prop de Nakhiduri. Els georgians van presentar combat i van ser derrotats; el rei fou capturat i setmanes després enviat a Istanbul carregat de cadenes, on va ser empresonat i va morir un temps després a les set torres de Constantinoble el 1612

## Bibliografia

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Roques d'en Barda

Les Roques d'en Barda és una muntanya de 256 metres que es troba al municipi d'Alcanó, a la comarca catalana del Segrià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya