OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Napo

* Per a altres significats, vegeu «Província de Napo».
El Napo és un riu de l'Equador, afluent de l'Amazones. Neix a partir de nombrosos rius procedents de les neus dels volcans Antisana, Sincholagua i Cotopaxi. Circula per la província de Napo i en pocs quilòmetres arriba a les planes de la selva equatoriana. A la localitat de Puerto Francisco de Orellana se li uneix el riu Coca i més endavant, a prop de Yasuní, a la frontera equatoriano-peruana se li uneix el riu Aguarico. Després segueix per territori peruà fins a trobar-se amb l'Amazones després de recórrer uns 1.400 km. Des de la seva desembocadura a l'Amazones, el Napo és navegable per a embarcacions normals uns 350 km riu amunt i uns quants quilòmetres més amb canoes.
Francisco de Orellana va seguir el curs del Napo per descobrir l'Amazones, el 1542. Com a conseqüència de la dinàmica fluvial, el Napo ha anat format multitud d'illes al voltant del seu curs.

## Referències

* ↑ Atlas Universal y del Ecuador (en castellà). Quito: Instituto Geográfico Militar, 2005.
# Conductor d'elefants

Un conductor d'elefants o cornac és aquella persona que maneja i coneix un elefant.

## Formació

Normalment algú que serà un conductor d'elefants comença des de molt jove gràcies a l'experiència que li proporciona la proximitat de la seva família dins del negoci del maneig d'elefants. Quan al jove mahout se li assigna un elefant, l'animal és escollit des de petit perquè així, tant genet com a animal es coneguin un a l'altre. S'espera que el conductor formi un estret i únic vincle amb l'elefant, i per això, es procura que un mateix conductor sigui el que acompanyi i condueixi a l'elefant al llarg de la vida d'aquest.

## Eines

Les eines més usades pels conductors d'elefants són les cadenes i una llança metàl·lica anomenada Ankusa, també coneguda com a anlius, o ankus usada per controlar l'elefant picant-li en algunes àrees del cap, com la boca o darrere de les orelles, on l'animal és més sensible.

## Referències

* ↑ «Conductor d'elefants». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Torture season begins for elephants». Arxivat de l'original el 2007-02-27. [Consulta: 16 març 2017].
# Bandera de Sant Feliu de Buixalleu

La bandera oficial de Sant Feliu de Buixalleu (Selva) té el següent blasonament:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, groga, amb quatre franges horitzontals ondulades de cinc crestes, i d'amplada 1/9 del total de cada una d'aquestes, vermelles; al mig, un quadrat posat en punta, de diagonal de 2/3 de l'alt del drap, verd, amb l'astor blanc de l'escut d'alçada 1/3.
Va ser aprovada en el Ple de l'Ajuntament de l'1 d'agost de 2000, i publicat en el DOGC el 8 d'agost de 2002 amb el número 3695.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Selva

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/2272/2002, de 29 de juliol, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Sant Feliu de Buixalleu.» (pdf). DOGC num. 3695, 08-08-2002. Arxivat de l'original el 3 de setembre 2004. [Consulta: 6 novembre 2009].
# Grekov

Grekov (en rus: Греков) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 203 habitants, pertany al municipi de Kàmennaia Balka.

## Referències

* ↑ Указ президиума ВС РСФСР от 22.12.1987 г. "О наименовании некоторых населенных пунктов в Ростовской области", 1987.
* ↑ «Карты Генштаба L-38 (А) 1:100000. Республика Калмыкия и Ростовская область.». Arxivat de l'original el 2015-09-24.
# Askia

Askia fou el nom de la dinastia i el títol que van portar els reis de Gao (Imperi Songhai) des del seu establiment per Askia Muhàmmad ibn Abi Bakr. El títol seria equivalent a gran rei o emperador.
La dinastia va tenir 9 sobirans (després del fundador, quatre fills, tres nets i un nebot seus), tots portant el títol d'askia:
* Askia Muhammad Touré ibn Abi Bakr 1493-1529 (Muhàmmad I)
* Askia Musa 1529-1531
* Askia Muhammad Benkan 1531-1537 (Muhàmmad II)
* Askia Ismail 1537-1539
* Askia Ishaq I 1539-1549
* Askia Dawud 1549-1582
* Askia al-Hajj Muhàmmad 1582-1586 (Muhàmmad III)
* Askia Muhammad Bana 1586-1588 (Muhàmmad IV)
* Askia Ishaq II 1588-1591
* al Marroc 1591

## Referències

* Cissoko, Sékéné Mody, Tombouctou et l'Empire songhay, L'Harmattan, 1996, (ISBN 2-7384-4384-2)
* Jolly, Jean, Histoire du continent africain, volum 1 (de 3), L'Harmattan, 1996, (ISBN 2-7384-4688-4)
# Roger Ramis

Roger Ramis (diu El Nin, o Lou Ninou) és un jugador francès de rugbi a 15, nascut el 29 de març de 1902 a Perpinyà (Catalunya Nord) i mort el 16 de novembre de 1985, d'1 m 73 per a 75 kg, havent ocupat el lloc de tres quarts ala, després centre, al si del club de l'USAP de 1919 a 1934, any en què va decidir passar al XIII per entrenar el XIII Català.
Va ser el capità de l'equip durant les fases finals de 1924 a 1926. Treballava a la Cambra de Comerç de Perpinyà.
Un estadi de Perpinyà porta sempre el seu nom.

## Palmarès

* 3 seleccions en equip de França A, en 1922 i 1923 (igualment seleccionat durant el mateix període (a 6 vegades): Joseph *Pascot, l'obridor de l'equip, capità el 1921, i nascut el 1897)
* Campió de França en 1921 i 1925
* Subcampió de França en 1924 i 1926
# Mormia lanceolata

Mormia lanceolata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àsia: el Japó.

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin, 1935, 248. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2014-05-25. [Consulta: 1r maig 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Estació de la Sabana

La Estació de la Sabana és un edifici neoclàssic de Bogotá, Colòmbia, seu dels Ferrocarrils de la Sabana de Bogotá i dels Ferrocarrils Nacionals de Colòmbia. Va ser Inaugurat el 20 de juliol de 1917, reemplaçant l'estació vella construïda a finals de la dècada de 1880.
Està ubicat en la localitat de Los Mártires, prop del cèntre de la ciutat de Bogotà. Durant la primera meitat del segle XX aquesta zona fou un important pol de desenvolupament cap a l'oest de la ciutat. A causa del deteriorament del sector i la decadència del ferrocarril, l'edifici ha patit diferents danys. L'edifici fou declarat monument nacional el 1984, a causa de la seva importància històrica i cultural.

## Referències

* ↑ «Estación de la Sabana» (en castellà). Biblioteca Luis Ángel Arango. Arxivat de l'original el 5 gener 2010. [Consulta: 27 febrer 2019].
* ↑ «Renovación sobre rieles» (en castellà). El Espectador. Comunican S.A., 14-03-2009. [Consulta: 27 febrer 2019].
* ↑ Castiblanco, Andrés. «La Estación de la Sabana, el tren en los espacios, los imaginarios y la historia de Bogotá» (en castellà). [Consulta: 27 febrer 2019].
# Elkton (Tennessee)

Elkton és una població dels Estats Units d'Amèrica a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 510 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elkton tenia 510 habitants, 203 habitatges, i 142 famílies. La densitat de població era de 131,3 habitants/km².
Dels 203 habitatges en un 26,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,2% hi vivien parelles casades, en un 14,8% dones solteres, i en un 29,6% no eren unitats familiars. En el 26,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 27,6% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.281 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.953 $ mentre que les dones 21.583 $. La renda per capita de la població era de 12.993 $. Entorn del 12,5% de les famílies i el 18,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elkton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elkton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Acadèmia de Cinema de Pequín

L'Acadèmia de Cinema de Pequín (BFA; en xinès simplificat: 北京电影学院; en tradicional: 北京電影學院; en pinyin: Běijīng Diànyǐng Xuéyuàn) és un centre d'educació superior públic ubicat al districte de Haidan, Pequín, a la Republica Popular de la Xina. Es tracta de la major institució dedicada exclusivament a la producció de cinema i televisió en àmbit asiàtic.

## Història

Aquesta institució és considerada com un dels grans referents internacionals del sector. Fundada el maig de 1950 sota el nom d'Institució d'Art de Performance de l'Oficina de Cinema del Ministeri de Cultura. De fet, l'escola fou rebatejada fins a tres vegades: Escola de Cinema de l'Oficina de Cinema del Ministeri de Cultura (1951), Escola de Cinema de Pequín (1953) i, finalment, Acadèmia de Cinema de Pequín (1956).
En l'actualitat compta amb més de quinze departaments, amb especialitats tan diverses com guió, direcció, cinematografia, interpretació, so, direcció d'art o animació. Es diu que el centre té una de les tasses més baixes d'admissió d'alumnat atesa l'alta demanda anual. També compten amb una secció de formació contínua per al reciclatge dels professionals ja graduats, així com interncanvis internacionals amb d'altres centres de postgrau.

### Alumnes

La seva fama internacional es deu, en bona part, al gran nombre de professionals del cinema de renomenada internacional que s'han format en aquest centre, tant directors com guionistes, actrius i actors. Podem destacar alguns dels grans noms de les anomenades quarta, cinquena i sisena generacions de directors de cinema xinès, com ara, Wu Tianming, Zhang Nuanxin, Xie Tian i Wu Yigong de la quarta generació; o bé, de la cinquena generació, els aclamats Tian Zhuangzhuang, Chen Kaige i Zhang Yimou., els directors de fotografia Zhou Xiaowen, Gu Changwei i les directores Li Shaohong i Peng Xiaolian.; de la sisena generació cal destacar a Wang Xiaoshuai, Jia Zhanke i Lou Ye. Així mateix, també s'hi han format recentment les joves actrius Zhao Wei, Zhang Zifeng, Song Zu'er, Zhou Dongyu i Gulinazha.

## Referències

* 1 2 «Best Film Schools in 2022: The Top 9 Best Film Schools In The World» (en anglès americà). Filmmaking Lifestyle, 13-06-2016. [Consulta: 21 març 2022].
* ↑ «Interview with Professor Zhang Hui-jun, President of the Beijing Film Academy» (en anglès). Harvard Asia Quarterly, Vol. VII, Núm. 3, estiu 2003. Arxivat de l'original el 2007-09-28. [Consulta: 25 març 2022].
* ↑ «Beijing Film Academy» (en anglès). China Culture.org, 30-07-2007. Arxivat de l'original el 2007-10-30. [Consulta: 25 març 2022].
* ↑ Planas Penadés, Ricard. Historia del cine chino. Primera edición: Febrero 2019, 2019. ISBN 978-84-17418-45-8.

## Enllaços externs

* Pàgina web: Beijing Film Academy Arxivat 2020-11-16 a Wayback Machine.
# Roger Rondeaux

Roger Rondeaux (Mareuil-le-Port, Marne, 15 d'abril de 1920 - La Rochelle, 24 de gener de 1999) va ser un ciclista francès que combinà el ciclisme en ruta amb el ciclocròs. En aquesta darrera especialitat és on aconseguí els majors èxits esportius, destacant tres campionats del món, el 1951, 1952 i 1953.

## Palmarès

* 1947
** Campió de França de ciclocròs
* 1948
** Campió de França de ciclocròs
* 1949
** Campió de França de ciclocròs
* 1951
** Campió del món de ciclocròs
** Campió de França de ciclocròs
* 1952
** Campió del món de ciclocròs
** Campió de França de ciclocròs
** 1r a la Pujada a Arantzazu i vencedor de 2 etapes
** 1r al ciclocròs de Martini
* 1953
** Campió del món de ciclocròs
** Campió de França de ciclocròs
* 1954
** Campió de França de ciclocròs

## Referències

* Palmarès de Roger Rondeaux a memoire-du-cyclisme.eu
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# La Masallera

La Masallera és una masia de l'Esquirol (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia planta rectangular (13 x 11) coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana situada a migdia. Presenta un annexa adossat a la façana O del cos original. La façana principal presenta un eix de composició en les finestres i el portal rodó d'entrada està desplaçat d'aquest. La façana N no presenta eix de simetria i té un portal central amb escala de pedra. Les obertures de l'edifici tenen els emmarcaments de pedra picada i els escaires són de pedra basta. La façana E., pràcticament cega, no presenta simetria. La llinda del portal de la façana N datada (1881).

## Història

Masia documentada del segle xiii. Al 1308, el propietari porta encara el mateix nom i és el descendent directe de l'antiga família. La cognom d'origen es manté fins al 1975. La trobem registrada en els fogatges de les "Parròquies del terme de Corcó, St. Jolìa de Cabrera, St. Llorens Dosmunts, St.Bartomeu Sagorga, St. Vicens de Casserres i St. Martí Çescorts, fogajat a 11 d'Octubre 1553 per Bartomeu Bertrana balle com apar en cartes 241", on consta un tal "Pere Massellere" i "Joan Masellere".

## Referències

* 1 2 «La Masallera 22». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Etiquetatge

«Eiquetatge» té aquests significats:
* Etiquetatge en els tèxtils
* Etiquetatge (informàtica)
* Etiquetatge (carboni)
* Etiquetatge (energia)
* Etiquetatge (gramàtica)
* Etiquetatge nutricional
Viccionari
# Discografia d'AAA

Discografia oficial del grup japonès de música AAA. Inclou també llibres i videos.

## Discs

| Nº | Nom | Data de llançament | Duració | Posició en Oricon |
| 1 | ATTACK | 1 de gener de 2006 | 54,1 min | 16 |
| 2 | ALL | 1 de gener de 2006 | 57,9 min | 5 |
| 3 | -CCC- Challenge Cover Collection | 7 de febrer de 2007 | N/A | N/A |

## Mini-Discs

| Nº | Nom de l'àlbum | Data de llançament | Duració | Posició en Oricon |
| 1 | HALF ATTACK | 1 de gener de 2006 | N/A | 16 |
| 2 | ALL/2 | 13 de setembre de 2006 | N/A | 5 |
| 3 | alohAAA | 21 de març de 2007 | N/A | N/A |

## Discs de remescles

| Nº | Nom | Data de llançament | Duració | Posició en Oricon |
| 1 | RMX ATTACK | 23 de març de 2006 | 72,0 min | 16 |

## Singles

| Nº | Nom | Data de llançament | Album | Posició en Oricon |
| 1 | BLOOD on FIRE | 14 de setembre de 2005 | ATTACK | 9 |
| 2 | Friday Party | 5 d'octubre de 2005 | ATTACK | 17 |
| 3 | Kirei na Sora (きれいな空) | 16 de novembre de 2005 | ATTACK | 17 |
| 4 | DRAGON FIRE | 5 de desembre de 2005 | ATTACK | 20 |
| 5 | Hallelujah (ハレルヤ, HARERUYA) | 5 de febrer de 2006 | All | 8 |
| 6 | Shalala Kibō no Uta (Shalala キボウの歌) | 23 de març de 2006 | All | 20 |
| 7 | Hurricane Riri, Boston Mari (ハリケーン・リリ，ボストン・マリ, HARIKEEN RIRI, BOSUTON MARI) | 31 de maig de 2006 | All | 10 |
| 8 | Soul Edge Boy/Kimono Jet Girl (ソウルエッジボーイ／キモノジェットガール, SOURU EJJI BOOI / KIMONO JETTO GAARU) | 12 de juliol de 2006 | All | 12 |
| 9 | Let it beat! | 30 d'agost de 2006 | All | 7 |
| 10 | Q | 6 de setembre de 2006 | All | 10 |
| 11 | Chewing Gum (チューインガム) | 15 de novembre de 2006 | All | 7 |
| 12 | Black&White | 6 de desembre de 2006 | All | 15 |
| 13 | Climax Jump | 21 de març de 2007 | N/A | 5 |
| 14 | Izayuke Wakataka Gundan 2007 (いざゆけ若鷹軍団2007) | 21 de març de 2007 | N/A | N/A |
| 15 | Get CHUU!/SHE no jijitsu (Get チュー!／SHEの事実) | 15 d'abril de 2007 | AROUND | 5 |
| 16 | Kuchibiru kara romantica/That's Right (唇からロマンチカ/That's Right) | 16 de maig de 2007 | AROUND | 6 |
| 17 | Natsu mono (夏もの) | 18 de juliol de 2007 | AROUND | N/A |

## Videografía

| Nº | Nom | Data de llançament |
| 1 | 1st ATTACK at SHIBUYA-AX | 23 de març de 2006 |
| 2 | 2nd ATTACK at ZEPP TOKYO | 13 de setembre de 2006 |
| 3 | 3rd ATTACK at NIPPON BUDOKAN | 1 de gener de 2007 |
| 4 | Channel @ DVD | 21 de març de 2007 |
| 5 | 4th ATTACK | 18 de juliol de 2007 |
| 6 | Theater AAA BOKURA NO TE | N/A |

## Llibres

| Nº | Nom | Data llançament |
| 1 | AAA artistbook / the first attack | 1 de setembre de 2005 |
# Elkton (Oregon)

Elkton és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 147 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elkton tenia 147 habitants, 72 habitatges, i 45 famílies. La densitat de població era de 333,9 habitants per km².
Dels 72 habitatges en un 15,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 37,5% no eren unitats familiars. En el 31,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,49.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,6% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 22,4% entre 25 i 44, un 29,3% de 45 a 60 i un 22,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.188$ i la renda mediana per família de 34.792$. Els homes tenien una renda mediana de 30.313$ mentre que les dones 16.875$. La renda per capita de la població era de 15.385$. Aproximadament el 14,3% de les famílies i el 24,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elkton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elkton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# 475 (pel·lícula)

475 és una pel·lícula documental marroquina dirigida per Nadir Bouhmouch el 2013. La pel·lícula explora la violència sexual i els drets de la dona al Marroc a través de l'afer Amina Filali, una jove que es va suïcidar després d'haver estat obligada a casar-se amb el seu violador el 2012.

## Argument

El març de 2012 Amina Filali, un jove marroquina de 16 anys, es va suïcidar ingerint verí per a rates en un petit poble als afores de Larraix. El seu suïcidi es va produir un any després de ser obligada a casar-se amb un home que l'havia violat. D'acord amb l'article 475 del codi penal marroquí, un violador pot escapar a una sentència de presó si es casa amb la seva víctima. Les autoritats del Marroc no van investigar degudament la mort de Filali. La mort d'Amina va dominar els mitjans de comunicació marroquins i internacionals. A través d'aquest afer horrible, entrevistes amb els pares de Filali, el pare del seu violador, un advocat i altres membres de la societat civil marroquina, la pel·lícula aprofundeix en les diverses facetes del patriarcat al Marroc mentre es qüestiona la forma en què va ser retratat pels mitjans de comunicació.

## Producció

De la mateixa manera que la primera pel·lícula de Bouhmouch, My Makhzen and Me, 475 va ser produït clandestinament sense permisos de rodatge en el que el director Nadir Bouhmouch qualificà com a "acte de desobediència civil" contra la institució estatal de marroquí, el Centre Cinematogràfic Marroquí (CCM); i el que perceben com a lleis restrictives i censura cinematogràfica. L'equip de rodatge es va reduir a un petit grup de voluntaris que tenien poca o cap experiència en cinema. En lloc de demanar fons estatals a la CCM, els realitzadors van recórrer a una campanya de crowdfunding.

## Referències

* ↑ «Exposing Sexual Violence in Morocco: An Interview with Nadir Bouhmouch». jadaliyya.com.
* ↑ «A Sense of Civic Responsibility». BBC, 18-09-2014. [Consulta: 19 octubre 2015].
* ↑ «Guerrilla filmmakers celebrate anniversary of Morocco's 'Arab uprising'». GlobalPost. [Consulta: 19 octubre 2015].
* ↑ «475: When Marriage Becomes Punishment». [Consulta: 31 octubre 2015].

## Enllaços externs

* 475 (pel·lícula) a Vimeo
# Farmàcia Plana

La Farmàcia Plana és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El que està inventariat és la planta baixa d'un edifici d'habitatges. Situada en cantonada, es compon de 2 grans obertures (portes) iguals i de llinda planera. Incloses en un gran sòcol de pedra vermella i arramblador negra. A nivell de llindes hi ha un fris de ceràmica de color, de tema d'angelets, que dona tota la volta. El sòcol es clou amb motllura. Les obertures són de fusta treballada. A la llinda planera hi ha el rètol. Feta el 1927.

## Referències

* 1 2 «Farmàcia Plana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# L'Oliva (l'Esquirol)

L'Oliva és una masia a uns 1,5 km al nord del nucli de l'Esquirol (Osona). Masia del segle xviii registrada als fogatges de les «Parròquies del derme de Corcó, St. Jolia de Cabrera, St. Llorens Dosmunts, St. Bartomeu Sagorga, St. Vicens de Casserres i St. Martí Çescorts, fogajat a 11 octubre 1553 per Bartomeu Bertrana balle com apar en caster 241», on consten uns tals Beatriu Oliba i Bartomeu Oliba.
Masia de planta quadrada (11 x 11), coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana situada a tramuntana, que es troba adossada al pendent del terreny. Consta de baixos (al sector sud), planta baixa i pis. Totes les obertures tenen els emmarcaments de gres. La façana principal presenta un portal rectangular amb llinda datada (1752) i dues finestretes amb llangardaix i al primer pis dues de quadrades. La façana a llevant presenta un cos adossat de teulada més baixa, que s'utilitza en part com a habitatge i en part com a accés cap a les corts. Aquest cos s'uneix a un altre de molt gran cobert a una sola vessant i que desguassa a migdia, i presenta un portal en la façana nord. La façana a ponent presenta un bonic portal amb llinda de roure corbada i tres espieres a la planta; al primer pis tres finestres rectangulars amb ampit motllurat. La façana sud presenta un cos de porxos amb dos pilars de totxo centrals a nivell del primer pis. El porxo presenta un portal rectangular, a la part oriental d'aquesta façana hi ha un finestral al primer pis que dona llum a la cuina.

## Referències

* 1 2 «L'Oliva 6». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Roger Rubio Mora

Roger Rubio Mora (Barcelona, 1975) és un guionista i escriptor català.
Durant la seva trajectòria professional ha estat el guionista de Salvados, Buenafuente, Crackòvia, Fenómenos, Petazetas i en dues gales dels premis Goya. També ha exercit com a guionista de 'Minoria Absoluta'. Ha cola-borat en programes de ràdio, com "Els Minoristes" a El matí de Catalunya Ràdio, i també a la premsa escrita. I ha estat director del programa televisiu de TV3 Polònia i codirector juntament amb Toni Soler d'Està passant.
Com a escriptor, és coautor de Lo que vendría a ser la historia de España amb Andreu Buenafuente i de Padre, el último mono amb Berto Romero. I l'autor de El hombre que nunca le haría daño a nadie, la seva primera novel·la en solitari.

## Referències

* 1 2 «El Director de "Polònia" fa el salt a la novel·la». El Matí de Catalunya Ràdio [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ Gutiérrez, Àlex «data=20-11-2021 Roger Rubio: "Compensem sovint perquè el 'Polònia' fa sàtira política, no pas un pamflet"». Diari ARA [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ «Roger Rubio, director del ‘Polònia’, i Toni Soler, codirector de Minoria Absoluta». RAC1, 08-05-2023 [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ «L'escriptura de Roger Rubio». De boca a orella. Ràdio 4 - RTVE, 01-02-2019 [Consulta: 18 desembre 2023].