OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xavier Vernetta i Gallart

Xavier Vernetta i Gallart (Barcelona, 11 d'octubre de 1956) és un professor de literatura, crític literari, traductor i escriptor català.
Llicenciat en Història Contemporània i Filologia Catalana per la Universitat de Barcelona, Vernetta ha publicat al voltant d'una quinzena d'obres narratives en català, que abasten gèneres com les narracions curtes, la novel·la per a adults, la novel·la juvenil o el conte infantil, entre d'altres. L'any 2003 va rebre ex aequo el Premi de Narrativa de la Fundació Enciclopèdia Catalana per Parlem d'amor, i l'any 2007, el Premi Lleida per País de llops. Ha estat traduït al basc.

## Obra literària
### Narrativa

   * Ara sí que l'he feta bona!. Barcelona: Cruïlla, 1992 [infantil]
   * Ai, que caic!. Barcelona: Cruïlla, 1995 [infantil]
   * Roberluxtina i la reunió de les bruixes. Barcelona: Cruïlla, 1995 i diverses edicions fins 2018 [infantil]
   * Parlem d'amor. Barcelona: Proa, 2006

### Novel·la

   * L'esbudellador de l'Eixample. Barcelona: Cruïlla, 1993 [juvenil]
   * L'home del jaguar blanc : les oportunitats de l'Albert Jofresa/1. Barcelona: La Magrana, 1997 [juvenil]
   * 108.3 FM. Jocs de lluna : les oportunitats de l'Albert Jofresa/2. Barcelona: La Magrana, 1997 [juvenil]
   * Somni de Tànger. Barcelona: La Magrana, 1997 [juvenil]
   * Sense adreça coneguda. Barcelona: Barcanova, 1997 [juvenil]
   * N. de Néstor : les oportunitats de l'Albert Jofresa/3. Barcelona: La Magrana, 1998 [juvenil]
   * L'Esbudellador de l'Eixample. Barcelona : Cruïlla, 1998 [juvenil]
   * Serà de nit. Barcelona: La Magrana, 1999 [juvenil]
   * Francis X Jofresa : P.O. Box 1.100, Ansonia Station New York, New York - 10.023. Barcelona: La Magrana, 2000 [juvenil]
   * Dies de pluja. Barcelona: Barcanova, 2003
   * Jocs de lluna. Barcelona : Barcanova, 2005 [juvenil]
   * Parlem d'amor. Barcelona : Proa, 2006
   * De què tens por, Bonica?. Barcelona: Barcanova, 2009 [juvenil]
   * País de llops. Barcelona: Proa, 2010
   * Els Anys salvatges. Barcelona : Saldonar, 2011
   * Qui em vol fer mal?. Barcelona : Saldonar, 2015
   * El Pare és un Tarambana. Barcelona : Barcanova, 2015 [juvenil]
   * Boira, octubre, revolta. Barcelona : Edicions Saldonar, 2019

### Estudis literaris

   * Jocs textuals. La narració. Barcelona: La Magrana, 1997

### Teatre

   * Equívoc : ho sento, amic. Barcelona: Associació d'Actors i Directors Professionals de Catalunya, 1992

## Referències

* ↑ «Xavier Vernetta i Gallart». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.
* ↑ Xavier Vernetta i Gallart al Qui és Qui de les Lletres Catalanes
* ↑ "Teranyina de passions urbanes"
* ↑ "Un còmic guanya per primera vegada un dels premis Literaris de Lleida"
* ↑ «Xavier Vernetta». Catàleg Biblioteques Diputació de Barcelona. [Consulta: 1r abril 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Xavier Vernetta
* Xavier Vernetta torna al públic adult amb un llibre situat en l'etapa final del franquisme (Vilaweb, 6 d'abril de 2003)
* Xavier Vernetta describe la ambición las clases dirigentes del franquismo en su nueva novela (Europa Press, 17 de novembre de 2010)
# Věra Heřmanová

Věra Heřmanová (* 9 de setembre de 1951) és una organista txeca.

## Estudis

Es va graduar al Conservatori de Brno i posteriorment va estudiar orgue el 1977 a l'Acadèmia Janáček d'Arts Escèniques de Brno amb Alena Veselá. A París, va completar els seus estudis amb el reconegut virtuós de l'orgue Gaston Litaize, guanyant el Premier Prix à l'"Unanimité al Conservatoire National" de Saint-Maur. Va completar els seus estudis de postgrau en musicologia a la Facultat d'Arts de la Universitat Masaryk de Brno amb un doctorat (tesi sobre L'emergència de la creació moderna d'orgues francesa – Olivier Messiaen, hereu de la tradició orgànica francesa, Brno 1997).

## Discografia

No només en tretze CD editats per Supraphon, Bonton, Panton i BMG, sinó també a la Ràdio i la Televisió Txeca, es poden trobar nombrosos enregistraments de música d'orgue txeca i francesa, en què està especialitzat. Els seus dos CD amb obres d'orgue contemporànies i txecs gravades amb instruments històrics van guanyar el premi del Fons de Música Txeca. També va gravar els concerts complets d'orgue de Franz Xaver Brixi ("Capella regia musicalis", director Robert Hugo).
A més de concerts i activitats artístiques, va fundar (1994) i dirigeix la seva escola d'art Studio Amadeus Brno; durant els anys 2004–2008, va ensenyar tocar orgue a la Facultat de Música de JAMU a Brno.

## Referències

* ↑ Vivat academia. Brno: Janáčkova akademie múzických umění v Brně, 1997.

## Enllaços externs

* Festival de Žižkov- Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.(txec)
* Pàgines personals Arxivat el 03/09/2008 a Wayback Machine.--(txec)
* Article sobre el concert a Olomouc-(txec)
# Wangkuirenita

La wangkuirenita és un mineral de la classe dels òxids.

## Característiques

La wangkuirenita és un selenit de fórmula química Pb₃Cl₂(SeO₃)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de juliol de l'any 2023, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades al Museu Mineral de la Universitat d'Arizona Alfie Norville, a Tucson (Arizona), amb el número de catàleg: 22731, i al projecte RRUFF, amb el número de mostra: R220047.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Baccu Locci, situada al municipi de Villaputzu, dins la província de Sardenya del Sud (Sardenya, Itàlia). Aquesta mina italiana és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Wangkuirenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «Newsletter 74». Mineralogical Magazine, 27-07-2023, pàg. 1–5. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2023.54 [Consulta: 16 octubre 2023].
# Washington Terrace

Washington Terrace és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 8.551 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Washington Terrace tenia 8.551 habitants, 3.019 habitatges, i 2.267 famílies. La densitat de població era de 1.728,6 habitants per km².
Dels 3.019 habitatges en un 36% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,7% hi vivien parelles casades, en un 13,4% dones solteres, i en un 24,9% no eren unitats familiars. En el 20,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,77 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,9% tenia menys de 18 anys, un 13,7% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.243 $ i la renda mediana per família de 47.332 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.938 $ mentre que les dones 26.406 $. La renda per capita de la població era de 17.240 $. Entorn del 5,5% de les famílies i el 7,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Washington Terrace». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Washington Terrace». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Diòcesi suburbicària

Les set diòcesis suburbicàries són les diòcesis de l'Església Catòlica localitzades als suburbis de Roma, reservades per als més alts cardenals. Les seus són sufragànies de la diòcesi de Roma i constitueixen amb ella la província eclesiàstica romana.
Un cardenal bisbe és nomenat bisbe titular per a cadascuna de les seus episcopals suburbicàries, les quals han variat molt poc a la història, i continuen sent aquestes:
* Bisbat suburbicari d'Òstia
* Bisbat suburbicari d'Albano
* Bisbat suburbicari de Frascati
* Bisbat suburbicari de Palestrina
* Bisbat suburbicari de Porto-Santa Rufina
* Bisbat suburbicari de Sabina-Poggio Mirteto
* Bisbat suburbicari de Velletri-Segni
Des del 1150 la seu d'Òstia es va unir amb la de Velletri i posteriorment fou conferida al degà del Col·legi Cardenalici, addicionant-la a la seva altra seu suburbicària, d'acord amb allò disposat pel papa Pius X al motu proprio Edita a Nobis l'abril de 1914. El degà és escollit per i d'entre els sis cardenals-bisbges de les diòcesis suburbicàries amb l'aprovació del Papa.
Des del motu proprio del papa Joan XXIII denominat Suburbicariis sedibus del 15 d'abril de 1962, sis de les diòcesis tenen els seus propis bisbes diocesans, amb l'excepció d'Òstia que fou unida a la diòcesi de Roma i és administrada pel cardenal vicari general de Roma. Els cardenals-bisbes ja no governen les seus suburbicàries, tot i que encara prenen formalment possessió de la diòcesi de manera anàloga a la presa de possessió que els cardenals sacerdots i diaques realitzen al títol de la seva església o diaconia, sense que això impliqui cap assumpció de jurisdicció, car els bisbes diocesans exerceixen la jurisdicció ordinària.
| « | VI. Quandoquidem suburbicariae sedes haud dissimilibus premi videntur negotiis ac Romana dioecesis, cuius olim ad districtum pertinebant, mandamus ut unum cum eadem Romana dioecesi constituant coetum seu Conferentiam, quam vocant; ita ut Episcopi: Albanensis, Ostiensis, Portuensis et Sanctae Rufinae, Praenestinus, Sabinensis et Mandelensis, Tusculanus, et Veliternus apud Cardinalem Urbis Vicarium, iuxta normas de Italicis Episcoporum conventibus editas, rite conveniant. Cum autem de Cardinalium Episcoporum, qui nunc dioeceses suburbicarias regunt, iuribus nihil detrahere velimus, decernimus, ut haec omnia vim suam deinceps exserant, postquam unaquaeque harum vacabit ecclesia. | » |
| — Suburbicariis sedibus |||
La catedral de la diòcesi d'Albano es troba al lloc de la basílica ordenada construir per l'emperador Constantí I el Gran. La diòcesi de Frascati és l'antiga Tusculum i dins dels seus límits hi ha l'abadia italogrega de Santa Mariad e Grottaferrata. La diòcesi de Sabina es va formar per la unió de les antigues diòcesis de Santa Maria a Vescovio, Coreste i Mentana.

## Referències

* ↑ «Motu proprio Suburbicariis sedibus». Arxivat de l'original el 2018-08-14. [Consulta: 7 gener 2019].
* ↑ Catholic Encyclopedia
# Sergi Domínguez Viloria

Sergi Domínguez Viloria (Barcelona, 1 d'abril de 2005) és un futbolista català que juga com a central al Barcelona Atlètic.

## Carrera de club

Nascut a Barcelona, Domínguez va fitxar per La Masia procedent del Sant Gabriel. Després d'una temporada impressionant amb el Juvenil A a les ordres d'Óscar López i Javier Saviola, va ser convocat per entrenar amb el primer equip del FC Barcelona amb l'entrenador Xavi. Després de la seva recuperació de la lesió durant la temporada 2022-23, Domínguez va debutar amb el Barça B el 12 de febrer de 2023 en un empat 1-1 amb la SD Amorebieta.
Va debutar amb el primer equip del FC Barcelona el 31 de juliol del 2024 contra el Manchester City, en la gira pels Estats Units d'Amèrica. Un mes més tard, el 31 d'agost del 2024, debutaria en partit oficial en la victòria per 7 a 0 contra el Reial Valladolid a l'estadi Olímpic Lluís Companys substituint a Pau Cubarsí.

## Referències

* 1 2 «Sergi Domínguez, un central de altos vuelos» (en castellà). Sport, 13-02-2023.
* 1 2 «Sergi Domínguez, un défenseur central à suivre - FC Barcelone» (en francès). Blaugranas, 14-02-2023.
* ↑ «Protagonismo para La Masia con la mirada ya puesta en la Europa League» (en castellà). Sport, 13-02-2023.
* ↑ «Recovery session at the Ciutat Esportiva after Villarreal win» (en anglès). FC Barcelona, 14-02-2023.
* ↑ «Summary: Sergi Domínguez». Soccerway.
* ↑ «Summary: El 'Baby-Barça' se lleva por delante a todo un City». mundodeportivo.
* ↑ «El Barça fa el quatre de quatre amb un contundent triomf contra el Valladolid». Betevé, 31-08-2024. [Consulta: 1r setembre 2024].
# CRJ

CRJ té els següents significats:
* Carly Rae Jepsen, cantautora de música pop del Canadà
* CRJ Mas Fonollar (de l'acrònim de Centre de Recursos per a Joves), servei adreçat als joves ubicat al Mas Fonollar, a Santa Coloma de Gramenet
* Bombardier CRJ (de l'acrònim en anglès Canadair Regional Jet), disseny d'avió de passatgers regional desenvolupat per Bombardier
* ACG Case Reports Journal, revista científica dedicada al camp de la gastroenterologia
# Encanteri

Un encanteri és un ritu màgic que pretén alterar la realitat. Pot anomenar-se també conjur o sortilegi. Va néixer al neolític i ha format part de la majoria de religions i mitologies, però el cristianisme va prohibir-ne l'ús per creure'l lligat al dimoni. Els encateris poden ser llançats només pels mags o persones iniciades per aquestes.
Sol contenir una paraula o frase màgica que desencadena el poder de la natura o crida una divinitat en ajuda del mag. Pot ajudar-se d'objectes com ara varetes, amulets o pocions elaborades amb herbes especials. Els cultes neopagans l'estructuren de manera similar a l'eucaristia cristiana, amb un inici, una invocació, un sacrifici i una cloenda. Determinats símbols poden potenciar el poder de l'encanteri, és per això que els mags s'envolten de robes amb aquests signes o els dibuixen a l'entorn del lloc on llançaran l'encanteri.
Els encanteris poden buscar convocar monstres, esperits o criatures secretes; sotmetre la voluntat d'una altra persona; alterar el curs normal dels esdeveniments o predir el futur.
Viccionari
# Comunitat de comunes del Provinois

La Comunitat de comunes del Provinois (oficialment: Communauté de communes du Provinois) és una Comunitat de comunes del departament de Sena i Marne, a la regió de l'Illa de França.
Creada al 2013, està formada 40 municipis i la seu es troba a Provins.

## Municipis

* Augers-en-Brie
* Bannost-Villegagnon
* Beauchery-Saint-Martin
* Beton-Bazoches
* Bezalles
* Boisdon
* Cerneux
* Chalautre-la-Grande
* Chalautre-la-Petite
* Champcenest
* La Chapelle-Saint-Sulpice
* Chenoise
* Courchamp
* Courtacon
* Cucharmoy
* Frétoy
* Jouy-le-Châtel
* Léchelle
* Longueville
* Louan-Villegruis-Fontaine
* Maison-Rouge
* Les Marêts
* Melz-sur-Seine
* Montceaux-lès-Provins
* Mortery
* Poigny
* Provins
* Rouilly
* Rupéreux
* Saint-Brice
* Sainte-Colombe
* Saint-Hilliers
* Saint-Loup-de-Naud
* Saint-Martin-du-Boschet
* Sancy-lès-Provins
* Soisy-Bouy
* Sourdun
* Villiers-Saint-Georges
* Voulton
* Vulaines-lès-Provins

## Referències

* ↑ CC du Provinois

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Anna de Borbó-Parma

Anna de Borbó-Parma, reina de Romania (París, 18 de setembre de 1923 - Morges, Suïssa, 1 d'agost de 2016), princesa de Borbó-Parma amb el tractament d'altesa reial, que contragué matrimoni a l'edat de 25 anys, el 10 de juny de 1948, a Atenes amb el rei Miquel I de Romania.
Nascuda a París l'any 1923 essent filla del príncep René de Borbó-Parma i de la princesa Margarida de Dinamarca, Anna de Borbó-Parma era neta del duc Robert I de Parma i de la infanta Antònia de Portugal per via paterna, mentre que per via materna ho era del príncep Valdemar de Dinamarca i de la princesa Maria d'Orleans. Mentre que Anna és besneta del rei Cristià IX de Dinamarca, el seu marit n'és rebesnet.

## Referències

* ↑ Rodríguez de Maribona, Manuel. «S. M. la Reina Ana de Rumanía (1923-2016), una gran dama de la realeza europea» (en castellà). La Voz de Cádiz, 01-08-2016. [Consulta: 1r agost 2023].
* ↑ «Muere la reina Ana de Rumanía a los 92 años edad» (en castellà). EuroNews, 01-08-2016. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ «https://www.mediafax.ro/life-inedit/regele-mihai-i-si-regina-ana-sarbatoresc-miercuri-67-de-ani-de-casatorie-14434779» (en romanès). [Consulta: 8 maig 2022].
* ↑ Walter Curley. Monarchs-in-Waiting. Cornwall, NY: Dodd, Mead & Co., 1973, p. 77. ISBN 0-396-06840-5.
# National Trust for Places of Historic Interest or Natural Beauty

La National Trust for Places of Historic Interest or Natural Beauty (en català «Fundació nacional per llocs d'interès històric o bellesa natural») és una organització no governamental que vetlla pel manteniment i protecció d'indrets amb un interès històric especial. El seu lema resumeix ben bé l'objectiu: «Per sempre, per a tothom» (for ever, for everyone). Per poder realitzar aquest compromís la llei atorga al Trust el poder exclusiu de declarar una terra «inalienable». Tal propietat no es pot vendre o hipotecar contra els desitjos del Trust i per a qualsevol canvi cal un procediment parlamentari especial.
Va ser creada el 1895 i té un patrimoni (terres i edificis) a Gal·les, Anglaterra i Irlanda del Nord, l'Escòcia té una organització independent. El 2011 tenia un patrimoni de 250.000 hectàrees, 76 reserves naturals i uns cinquanta edificis, i més de 1260 quilòmetres de costa. És el propietari privat més gran del Regne Unit.
El concepte va inspirar la creació a Catalunya de la Fundació Territori i Paisatge el 1997 en el marc de l'Obra Social Caixa Catalunya.

## Referències

* 1 2 Ellis, Richard «El model del National Trust». Medi Ambient. Generalitat de Catalunya, 27, 01-11-2000.
* ↑ Jenkins, Jennifer; James, Patrick. From acorn to oak tree : the growth of the National Trust 1895-1994 (en anglès). Londres: Macmillan, 1994. ISBN 0-333-58953-X.
* ↑ Ximeno, Frederic «Biodiversitat i culturat». Ara, 14-09-2011.
* ↑ «Coast & beaches» (en anglès). The National Trust, 2020. [Consulta: 2 desembre 2020].
* ↑ Moss, Richard «Trust new Art: National Trust unveils its ambitious contemporary art programme». Culture24, 06-06-2015.
* ↑ Sargatal i Vicens, Jordi. «Fundació Territori i Paisatge». [Consulta: 2 desembre 2020].

## Enllaços externs

* National Trust for Places of Historic Interest or Natural Beauty - Lloc web oficial
* «Annual reports» (en anglès). National Trust.
* «National Trust Prints». Arxivat de l'original el 2020-10-29. [Consulta: 2 desembre 2020].
# Copa del Món de Futbol de 1958 - Grup 2

El Grup 2 de la Copa del Món de Futbol 1958, disputada a Suècia, estava compost per quatre equips, que s'enfrontaren entre ells amb un total de 6 partits. Els dos millors classificats passaren a jugar la segona fase, els quarts de final. En cas d'empat entre dos seleccions es disputà un partit de desempat.

## Integrants

El grup 2 està integrat per les seleccions següents:
| França | Iugoslàvia | Paraguai | Escòcia |

## Classificació

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | GR | Pts | Classificació |
| 1 | França | 3 | 2 | 0 | 1 | 11 | 7 | 1,571 | 4 | Avança a la segona fase |
| 2 | Iugoslàvia | 3 | 1 | 2 | 0 | 7 | 6 | 1,167 | 4 | Avança a la segona fase |
| 3 | Paraguai | 3 | 1 | 1 | 1 | 9 | 12 | 0,750 | 3 | |
| 4 | Escòcia | 3 | 0 | 1 | 2 | 4 | 6 | 0,667 | 1 | |

## Partits
### França vs Paraguai

| França | 7–3 | Paraguai |
| Fontaine 24', 30', 67' Piantoni 52' Wisnieski 61' Kopa 70' Vincent 83' | Informe | Amarilla 20', 44' (p.) Romero 50' |

### Iugoslàvia vs Escòcia

| Iugoslàvia | 1–1 | Escòcia |
| Petaković 6' | Informe | Murray 49' |

### Iugoslàvia vs França

| Iugoslàvia | 3–2 | França |
| Petaković 16' Veselinović 63', 88' | Informe | Fontaine 4', 85' |

### Paraguai vs Escòcia

| Paraguai | 3–2 | Escòcia |
| Agüero 4' Ré 45' Parodi 73' | Informe | Mudie 24' Collins 74' |

### França vs Escòcia

| França | 2–1 | Escòcia |
| Kopa 22' Fontaine 44' | Informe | Baird 58' |

### Paraguai vs Iugoslàvia

| Paraguai | 3–3 | Iugoslàvia |
| Parodi 20' Agüero 52' Romero 80' | Informe | Ognjanović 18' Veselinović 21' Rajkov 73' |
# Ara Malikian: Una vida entre las cuerdas

Ara Malikian: Una vida entre las cuerdas és una pel·lícula documental biogràfica espanyola del 2019 dirigida per Natalia "Nata" Moreno, directora artística i esposa del polifacètic violinista Ara Malikian, objecte del documental. Ha estat projectat en la Secció Oficial del Festival de Màlaga de 2019 després d'una exhibició a Guadalajara (Mèxic) i arriba als cinemes espanyols el 24 d'octubre de 2019.

## Sinopsi

Ara Malikian va néixer a Beirut en el si d'una família armènia. El seu avi havia escapat del genocidi armeni gràcies a un violí, que el va fer passar per membre d'una orquestra. Aquest violí el va entregar al seu net quan tenia tres anys. El va aprendre a tocar i amb catorze anys va marxar del país, immers en la guerra civil libanesa pers estudiar als conservatoris europeus i ha viscut com un nòmada arreu del món.
El documental uneix la història personal de l'artista amb la seva última Gira Simfònica als millors escenaris del món, en països com Espanya o França, però també a Líban, Anglaterra, Rússia, la Xina, el Marroc, l'Uruguai, l'Argentina, Alemanya...

## Producció

La idea del documental va sorgir vers el 2014:
| « | "Me'n vaig anar a viure amb Ara i, tres mesos després, va morir el seu pare. Vam rebre a casa 25 caixes de cartó amb tot tipus de documents, cintes super-8, entrades, retallades de premsa que va guardar sobre el seu fill des que tenia quatre anys. Vaig comprendre que tenia un tresor a les meves mans. Vaig descobrir que, més enllà de l'artista, hi havia una història d'un home cuidat per uns pares que, des del Líban, en una guerra, es van prendre el temps de recollir aquests documents, guardar-los i portar-los a França, on es van exiliar". | » |
| — Nata Moreno |||
A més d'aquests records, la base de l'audiovisual són dues entrevistes a Ara Malikian de quatre hores de durada. La banda sonora està composta pel mateix violinista, a excepció del tema final, que l'interpreta Enrique Bunbury.

## Premis i nominacions

Ha estat guardonada amb el Goya al millor documental el 2020. També va rebre el premi al millor documental als XXV Premis Cinematogràfics José María Forqué. També fou nominada al millor documental de les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2019.

## Referències

* ↑ Ara Malikian y Natalia Moreno se dan el 'sí, quiero' en Las Vegas, El Periódico de Aragón, 13 de novembre de 2018
* ↑ La historia de Ara Malikian, hoy en el Festival de Málaga, El Heraldo, 22 de març de 2019
* ↑ Ara Malikian: Una vida entre las cuerdas a ecartelera.com
* ↑ Ara Malikian: una vida entre las cuerdas, El Español, 25 d'octubre del 2019
* ↑ La leyenda del violinista inocente, La Vanguardia, 24 d'octubre de 2019
* ↑ Nata Moreno, la mujer que ha desvelado todos los secretos de la vida de Ara Malikian, El Mundo, 17 de gener de 2020
* ↑ Ara Malikian, una vida entre las cuerdas, al web dels Premis Goya
* ↑ Ganadores de la 25ª edición de los Premios José María Forqué, elseptimoarte.net
* ↑ Nominaciones a la 75 edición de las Medallas del CEC Arxivat 2020-01-14 a Wayback Machine., accioncine.es, 3 de gener de 2020

## Enllaços externs

* Tràiler a YouTube
# Coris formosa

Coris formosa és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 60 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del sud del Mar Roig fins a KwaZulu-Natal (Sud-àfrica) i Sri Lanka.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.