OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bellaire (Ohio)

Bellaire és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 4.892 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bellaire tenia 4.892 habitants, 2.110 habitatges, i 1.299 famílies. La densitat de població era de 1.073,2 habitants/km².
Dels 2.110 habitatges en un 27,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,2% hi vivien parelles casades, en un 18,5% dones solteres, i en un 38,4% no eren unitats familiars. En el 34,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 20,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.480 $ i la renda mediana per família de 25.185 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.639 $ mentre que les dones 16.101 $. La renda per capita de la població era de 13.912 $. Aproximadament el 21,1% de les famílies i el 27,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bellaire». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bellaire». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Dasi

Dasi és el nom dels següents personatges:
* Dasi, militar romà
* Dasi de Salàpia, notable de Salàpia
* Altí Dasi, dirigent de la citat d'Arpi durant la segona guerra púnica
# Levone

Levone (en piemontès: Alvon) és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 30 quilòmetres al nord-oest de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 442 habitants.
Levone limita amb els següents municipis: Forno Canavese, Rivara, Rocca Canavese i Barbania.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 12 abril 2020].
# Francisco Javier Bayona Ruiz

Francisco Javier Baiona Ruiz (Olite, Navarra, 18 setembre de 1956) és un exfutbolista i exentrenador espanyol que jugava de migcampista. Va jugar 5 temporades seguides a Primera Divisió amb el CA Osasuna durant la dècada de 1980. També va jugar a les files de la UE Figueres i del Girona FC. Un cop retirat, va entrenar el CD Tudelano i el CD Alfaro, tots dos equips de Segona Divisió B.

## Clubs

| Club | Anys |
| CA Osasuna | 1978-1985 |
| UE Figueres | 1986-1987 |
| Girona FC | 1987-1988 |

## Referències

* ↑ «Bayona, Francisco Javier Bayona Ruiz - Futbolista». [Consulta: 2 setembre 2019].
* ↑ Girona, Diari de. «Bayona redescobreix Montilivi». [Consulta: 2 setembre 2019].
* ↑ «Bayona, Francisco Javier Bayona Ruiz - Entrenador». [Consulta: 2 setembre 2019].
# Tiranet bru ventregroc

El tiranet bru ventregroc (Phaeomyias murina) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita les sabanes, manglars, matolls i clars del bosc de les terres baixes des de l'oest i centre de Panamà, Colòmbia, Veneçuela, Trinitat i Guaiana, cap al sud, a l'ample del Brasil, est del Perú i Bolívia fins Paraguai i nord-oest de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Tiranet bru ventregroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Llac Jassibai

El Llac Jassibai (en kazakh Жасыбай) és un llac del Kazakhstan que es troba en el territori del Parc Nacional de Baianauil al sud de la Província de Pavlodar (Districte de Baianauil). Situat a uns 230 km al sud-oest de Pavlodar, enmig del massís muntanyenc de les muntanyes de Baianauil entre els pobles Toraiguirov (6 km al sud del poble) i Baianauil (6 km al nord del poble).

## Descripció

El llac Jassibai està situat en una depressió natural entre les serralades amb cims com l'Akbet (1022 m) des del nord-est i Ogolek (958 m) des del sud-oest. És un llac molt net, ja que el govern kazakh ha estat compromès amb la preservació de la conca del llac, el que limita la construcció i fins i tot ha prohibit els vehicles motoritzats a l'aigua i és el segon més gran entre els llacs del Parc Nacional de Bayanaul després del llac Sabindikol. La longitud màxima del llac és de 3,5 km, l'amplada màxima és de 2,4 km, la profunditat màxima és de 14,7 m. Una valuosa font d'aigua dolça, que proporciona captures notables de lluç de riu, txebak, perca, carpa, tenca. Els llacs Sabindikol (al sud del massís) i Toraiguir (al nord del massís) es troben a prop.
L'antic nom de Xoinkol (del kazakh "Llac del ferro fos") va ser rebatejat en honor del nebot de l'abanderat Abylai Khan, Jassibai batira, que va morir el 1752 en el pas entre els llacs en una batalla amb els invasors Dzungars. El mateix nom va començar a anomenar-se el pas entre el llac Jassibai i l'actual poble de Baianauil, on, com diuen les llegendes populars, l'heroi va ser enterrat.
Es considera un lloc de descans a escala nacional. A causa de la bellesa de la naturalesa circumdant, els habitants locals l'anomenen Zhasybay la segona Suïssa. A la vora del llac hi ha cases de vacances, campaments infantils. En alguns llocs hi ha argila terapèutica.

## Referències

* ↑ Llac Jassibai. Perla natural(rus)
* ↑ Història del llac Jassibai(rus)
* ↑ Descansa a Bayanaul. Vistes de Bayanaul(rus)
# Tiranet camafí

El tiranet camafí (Zimmerius gracilipes) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc i vegetació secundària de les tTerres baixes de l'est de Colòmbia, sud de Veneçuela, oest de l'Amazònia de Brasil, est del Perú i nord de Bolívia. Sud-est de Veneçuela.

## Referències

* ↑ «Tiranet camafí». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Font pública (passeig de Vicenç Bou de Torroella de Montgrí)

La font pública del passeig de Vicenç Bou de Torroella de Montgrí (Baix Empordà) és una obra amb elements neoclàssics inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'element es troba integrat a la façana de migdia de l'hospital. Estilísticament segueix les pautes del neoclassicisme.
Es format bàsicament per un cos rectangular adossat al mur, amb una pica sobresortint. A banda i banda de la pica hi ha dues pilastres, amb un entaulament superposat. Damunt l'entaulament hi ha un frontó entretallat, amb motllures i un escut central, de les mateixes característiques que el que hi ha a la font de l'església i també a la façana del Palau Solterra.

## Història

La font del passeig de Vicenç Bou és una de les dues fonts públiques (l'altra està situada al passeig de l'església) que es conserven de la segona meitat del segle xix, quan el marquès de Robert, en habitar el palau dels antics comtes de Solterra i procedir a la captació d'aigua per a ús propi, va disposar la construcció de fonts públiques per a la vila.

## Referències

* 1 2 3 «Font pública». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2018].
# Font pública (Castellar del Vallès)

La Font pública és una obra de Castellar del Vallès (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Font situada a les cruïlles del carrer Torras i la Carretera de Sentmenat. La zona del basament presenta una forma el·líptica i està realitzada amb pedra local, sobre aquest s'aixeca el cos de la font amb forma de tros de piràmide i decorat amb motllures. De la part inferior surt la pica de forma cilíndrica, de la part superior, el brollador. Sobre aquest cos s'aixeca una columna que presenta un medalló en relleu a la zona inferior, i està coronat per un joc de formes geomètriques de ferro forjat que fan base al fanal.

## Història

L'aparició de fonts públiques a Castellar està lligada al procés de canalització d'aigües que es dugué a terme al últim quart del segle xix, aquest s'efectuà sota el mandat del Batlle Dr. Josep Tolrà i Abella, metge del poble i fundador de l'empresa tèxtil Vda. De J. Tolrà.

## Referències

* 1 2 «Font pública». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 1r abril 2019].
# Francesc I de Parma

Francesc Farnese o Francesc I de Parma (Parma, Ducat de Parma 1678 - Piacenza 1727) fou el 7è Duc de Parma, càrrec que ostentà entre 1694 i 1727.

## Orígens familiars

Va néixer el 19 de maig de 1678 a la ciutat de Parma sent fill del duc Ranuccio II de Parma i la seva tercera esposa, Maria d'Este. Fou net per línia paterna de Odoard I de Parma i Margarida de Mèdici, i per línia materna de Francesc I d'Este i Maria Caterina Farnese. Fou germà, per part de pare, d'Odoard II Farnese i del duc Antoni I de Parma.
Va morir el 26 de maig de 1727 a la ciutat de Piacenza.

## Duc de Parma

A la mort del seu germà Odoard II Farnese, ocorreguda l'any 1693, va esdevenir hereu i duc de Parma a la mort del seu pare el desembre de l'any següent.
Durant la Guerra de Successió Espanyola Francesc va mantenir bones relacions amb les dues faccions rivals, amb la Dinastia Habsburg tenia una llarga relació d'aliances i la seva esposa Dorotea era germana de l'emperadriu consort de l'Imperi Romanogermànic. Així mateix va mantenir bones relacions amb la Dinastia Borbó pel casament de la seva neboda i fillastra Isabel Farnese amb el duc Felip d'Anjou, futur Felip V d'Espanya.
Gràcies a la seva diplomàcia va aconseguir sobreviure a la guerra, en constrast dels seus veïns Milà i Màntua, que van ser annexats per Àustria.

## Núpcies i descendents

Es va casar el 7 de setembre de 1696 amb Dorotea Sofia del Palatinat-Neuburg, filla de Felip Guillem I del Palatinat i Elisabet Amàlia de Hessen-Darmstadt, i vídua del seu germà Odoard II Farnese. D'aquest matrimoni no en nasqueren fills.
A la seva mort sense descendència, ocorreguda a la ciutat de Piacenza el 26 de febrer de 1727, fou succeït pel seu germà Antoni I de Parma.
# Francesc Iglesias i Sala

Francesc Iglesias i Sala (Sant Joan de Vilatorrada, 17 de setembre de 1944) és un polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la V i VI Legislatures.
Ha realitzat estudis de comerç. Militant de Convergència Democràtica de Catalunya des de 1979, fou elegit regidor de l'ajuntament de Sant Joan de Vilatorrada a les eleccions municipals espanyoles de 1979, i n'ha estat alcalde de 1987 a 1991, president del Consell Comarcal del Bages de 1987 a 1995 i regidor de Manresa per CiU a les eleccions municipals espanyoles de 1995.
Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1995 i 1999 dins les llistes de CiU, i ha estat membre de la Comissió d'Estudi sobre la Prevenció i l'Extinció dels Incendis Forestals. Va ser membre del consell d'administració de Caixa Catalunya.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la V Legislatura p. 159
* ↑ Palà, Roger. «Catalunya Caixa va repartir en plena fallida milers d'euros en dietes a càrrecs del PSC i de CiU». Crític, 25-11-2014. [Consulta: 24 gener 2015].

## Enllaços externs

* Diputats al Parlament a La Vanguardia, 21 de novembre de 1995
# Francesc I de Ribagorça

Francesc d'Aragó Gurrea (?-1598). Duc de Vilafermosa i duc de Luna (1592-1598).
Fill del comte Martí I de Ribagorça i germà de l'últim comte de Ribagorça Ferran II, integrat a la Corona d'Aragó. El rei Felip I d'Aragó i II de Castella, per tal de restablir l'ordre perdut en unes revoltes, obligà el comte Ferran a renunciar al comtat de Ribagorça a canvi d'una compensació econòmica, i el comtat revertí a la corona, Francesc no ho acceptà i quan el seu germà li cedí el ducat de Vilafermosa, també reclamà el comtat de Ribagorça, autoanomenant-se Francesc I de Ribagorça, sense sort però.
El comtat continuà existint, tot i que desmembrat i sense cap visible, fins al 1716 amb el Decret de Nova Planta.
# Beaulandais

Beaulandais és un municipi del departament francès de l'Orne (regió de Normandia) que el 2006 tenia 150 habitants. Forma part del districte d'Alençon.

## Geografia

Beaulandais ocupa una superfície de 8,6 km², amb una densitat de població de 17,44 habitants per km².

## Demografia

El diagrama següent mostra la variació en el nombre d'habitants (font: estadístiques de l'INSEE).

## Enllaços externs

* Ubicació del municipi (mapa a escala 1:100.000) a Mapquest
* Informació estadística al web de l'INSEE
# Barotropia

En meteorologia, la barotropia d'un fluid és una característica per la qual les línies de pressió constants (isòbares) coincideixen amb les de densitat constants (isopicniques). Això permet una relació en què la pressió només depèn de la densitat, no d'altres camps, és a dir: $\,P=P(\rho )\propto P(T)$.
Una atmosfera barotròpica és aquella atmosfera en la qual la pressió depèn tan sols en la densitat i viceversa.En general, qualsevol fluid isoentròpic o isoterm serà un barotròpic. Això succeeix a l'atmosfera terrestre en els tròpics, ja que allà les diferències de temperatura entre una zona i una altra al mateix nivell són petites. El contrari d'una atmosfera barotròpica és una atmosfera baroclina.
Un flux barotròpic és una generalització d'una atmosfera barotròpica: es tracta d'un flux en el qual la pressió és una funció de la densitat i vice versa. És a dir, és un flux en el qual les superfícies isobàriques són superfícies isopícniques i a l'inrevés. Es pot donar el cas d'un flux barotròpic amb un fluid no barotròpic, però un fluid barotròpic ha de seguir sempre un flux barotròpic. Exemples inclourien les capes barotròpiques dels oceans, un gas ideal isotermal o un gas ideal isentròpic.
Els fluids barotròpics són també fluids idealitzats importants en astrofísica, com l'estudi de l'interior estel·lar o del medi interestel·lar.

## Referències

* ↑ James R Holton, An introduction to dynamic meteorology, ISBN 0-12-354015-1, 4th edition(anglès)
* ↑ «Atmosphère barotrope et atmosphère barocline». [Consulta: 28 desembre 2006].(francès)
# Delicias

«Delicias» té aquests significats:
* Las Delicias, barri administratiu del districte d'Arganzuela, a Madrid
* Estació de Saragossa-Delicias, estació de ferrocarril al barri de Las Delicias, a Saragossa
* Pinares – Las Delicias, balneari i una extensió de la ciutat de Maldonado, al sud de l'Uruguai
* Pont de las Delicias, pont que creua el riu Guadalquivir entre el pont de los Remedios i el pont
* Delicias (Chihuahua), ciutat mexicana de l'estat de Chihuhahua
# Lili Ziedner

Ida Cecilia Maria Ziedner, coneguda com a Lili Ziedner, nascuda el 14 de setembre de 1885 a Estocolm i morta el 10 de febrer de 1939, és una actriu sueca, especialitzada en papers de comèdia lleugera.
Lili Ziedner va estudiar a la Reial Escola Dramàtica entre 1905 i 1908, després va ser contractada al Vasateatern i al Teatre Folkà. El seu període més gran de notorietat i activitat va ser entre 1921 i 1936 quan va ser contractada per Karl Gerhard. Va fer el seu debut al cinema el 1913 en una pel·lícula muda de Mauritz Stiller, Mannekänge (El maniquí), després va interpretar una vintena de papers al cinema, el paper principal de la qual va ser Den moderna suffragetten. El paper burlesc més famós de Lili Ziedner és el de Mademoiselle Cronblom, a Pensionat Paradiset el 1937.
Lili Ziedner és la germana del mestre de capella Edvin Ziedner. Està enterrada al Cementiri del Nord (Solna) del Comtat d'Estocolm.

## Filmografia

* 1913 : Mannekängen de Mauritz Stiller
* 1913 : Den moderna suffragetten de Mauritz Stiller
* 1914 : Födelsedagspresenten d'Axel Breidahl
* 1914 : Salomos dom d'Axel Breidahl
* 1914 : Vägen till mannens hjärta d'Axel Breidahl
* 1914 : När svärmor regerar de Mauritz Stiller
* 1915 : Hämnden är ljuv d'Edmond Hansen
* 1917 : Alexander den Store de Mauritz Stiller
* 1921 : Cirkus Bimbini de Klaus Albrecht
* 1923 : Norrtullsligan de Per Lindberg
* 1926 : Farbror Frans de Sigurd Wallén
* 1931 : Brokiga blad de Valdemar Dalquist i Edvin Adolphson
* 1932 : En stulen vals de Lorens Marmstedt
* 1932 : Kärleksexpressen de Lorens Marmstedt
* 1932 : Le Camp volant de Max Reichmann
* 1934 : En bröllopsnatt på Stjärnehov de Torsten Lundqvist
* 1934 : Eva går ombord de Lorens Marmstedt i Hilmer Ekdahl
* 1935 : Tjocka släkten de Sölve Cederstrand
* 1935 : Minns du? de Knut Martin
* 1935 : Kärlek efter noter de Gösta Rodin
* 1936 : Kvartetten som sprängdes d'Arne Bornebusch
* 1937 : Pensionat Paradiset de Weyler Hildebrand
* 1938 : Herr Husassistenten de Ragnar Arvedson
* 1939 : Vi två de Schamyl Bauman.

## Notes

* ↑ Paroisse Sainte-Hedwige-Éléonore de Stockholm
* ↑ (suec) Sveriges dödbok, 1901–2009, DVD-ROM, Version 5.00, Sveriges Släktforskarförbund (2010): Ziedner, Ida Cecilia Maria
* 1 2 «Lili Ziedner» (en suec). Svensla Filmdatabas.
# Deliciosamente tontos

Deliciosamente tontos és una pel·lícula espanyola de 1943 dirigida per Juan de Orduña.
Juan de Orduña va ser un director tot terreny del cinema, hàbil en la comèdia on exhibeix el material còmic d'aquesta comèdia, una de les set que el director va filmar per a Cifesa en els anys quaranta. Va tenir molt d'èxit en taquilla en donar-li aquest aire d'embolic de les comèdies americanes que es feien en aquesta època.

## Argument

Un milionari cubà deixa la seva fortuna a la primera parella que es casi entre dues famílies, els Acevedo i els Espinosa, abans del centenari de la seva mort. Si no tota la seva fortuna passarà a beneficència. María Espinosa, que viu a Cuba, es casa per poders amb Ernesto Acevedo, que viu a Espanya, i emprèn el viatge amb vaixell per conèixer al seu marit.

## Repartiment

* Alfredo Mayo - Ernesto Acevedo
* Amparo Rivelles - María Espinosa
* Antonio Riquelme - Radiotelegrafista
* Alberto Romea - Don José
* Fernando Freyre de Andrade - Dimas
* Paco Martínez Soria - Notari

## Referències

* ↑ Deliciosamente tontos a Fotogramas
* ↑ Presentación de Deliciosamente tontos. Historia de nuestro cine. Rtve
* ↑ Revista de cine filmaffinity

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Batis d'Angola

La batis d'Angola (Batis minulla) és un ocell de la família dels platistèirids (Platysteiridae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i clars del sud de la República del Congo, Cabinda, sud-oest i sud de la República Democràtica del Congo i oest d'Angola.

## Referències

* ↑ «Batis d'Angola». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2021(català)
# David Scheidemann

David Scheidemann (1570 - 1625) fou un compositor alemany.
David Scheidemann va ser organista a Wöhrden, Schleswig-Holstein i, des del 1604, a l'Església de Santa Caterina, Hamburg.
Va ser el pare del molt més famós organista Heinrich Scheidemann (1596 - 1663), i probablement li va donar les seves primeres lliçons d'orgue. Harmonitzà a quatre parts les melodies del llibre de cant de Luter publicant-se amb el títol de Melodeyen Gesangbuch darinn D. Luthers und ander Christen gebreuchlichsten Gesenge (Hamburg, 1604).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 54, pàg. 953. (ISBN-84-239-4554-5)
# David Santsalvador

David Santsalvador (Niça 1909 – Front de l'Ebre 1938), que en realitat es deia Desiré Santsalvador, fou un dibuixant català.
Assidu del Cercle Artístic de Sant Lluc (des 1930), es dedicà al dibuix professionalment des del 1932. Formà part d'un grup que es deia Associació dels Idealistes Pràctics, i col·laborà com il·lustrador de premsa a diverses publicacions, amb un estil sintètic i precís ("La Humanitat", "L'Instant", "El Noticiero Universal", "Solidaridad Obrera", "Brisas", "Clarisme", "Nova Ibèria", "La Rambla", ...). Va fer una àmplia galeria de dibuixos de personatges catalans de la seva època, al carbonet, que no desdiu de sèries semblants anteriors com les de Ramon Casas o Ferran Calicó. El gruix dels seus dibuixos es conserva a la Biblioteca de Catalunya. Mobilitzat per la guerra civil, morí al front.
El Fons de David Santsalvador es conserva a la Biblioteca de Catalunya

## Enllaços externs

* Fons David Santsalvador de la Biblioteca de Catalunya.

## Fonts

Lluïsa SALA: David Santsalvador, dibuixant (1909-1938), Biblioteca de Catalunya, Barcelona 1997.

## Referències

* ↑ «Materials gràfics (Biblioteca de Catalunya)».
# Dennis Kimetto

Dennis Kipruto Kimetto o Dennis Kipruto Koech (nascut el 22 de gener de 1984) és un atleta kenyà, especialista en carreres de fons. Va ostentar el rècord del món de marató (en 2 h 2 min 57 s), entre el 28 de setembre de 2014 i el 16 de setembre de 2018 i el de la prova de 25 km amb el temps d'1 h 11 min 18 s, establert el 6 de maig de 2012 en el BIG 25 Berlín.

## Referències

* ↑ «DENNIS KIPRUTO KIMETTO» (en anglès). iaaf.org. [Consulta: 29 setembre 2014].
* ↑ «Dennis Kimetto Breaks World Record at Berlin Marathon» (en anglès). runnersworld.com, 28-09-2014. [Consulta: 29 setembre 2014].
* ↑ «KIMETTO BREAKS MARATHON WORLD RECORD IN BERLIN WITH 2:02:57» (en anglès). iaaf.org, 28-09-2014. [Consulta: 29 setembre 2014].
* ↑ «KIMETTO BREAKS 25KM WORLD RECORD IN BERLIN» (en anglès). iaaf.org. [Consulta: 29 setembre 2014].

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Dennis Kimetto
# Dennis Oliech

Dennis Oliech (Nairobi, 2 de febrer de 1985) és un exfutbolista kenyià de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Kenya.
Pel que fa a clubs, destacà a FC Nantes, AJ Auxerre i Ajaccio.

## Referències

* ↑ «Dennis Oliech profile». Soccerway. [Consulta: 26 octubre 2012].
* ↑ Dennis Oguta Oliech - Goals in International Matches
* ↑ Dennis Oliech a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Kenya: Nantes Sign Up Kenyan Star From Qatar» (reprint, registration & fee required). The East African Standard. allAfrica [Kenya], 28-10-2005 [Consulta: 9 agost 2013].
* ↑ «Kenya: French Giants Sign Oliech» (reprint, registration & fee required). The East African Standard. allAfrica [Kenya], 29-12-2005 [Consulta: 9 agost 2013].
* ↑ «Kenya: Oliech Debuts for Auxerre» (reprint, registration & fee required). The East African Standard. allAfrica [Kenya], 25-10-2007 [Consulta: 9 agost 2013].
* ↑ «Rennes-Auxerre 1-2». ESPN Soccernet, 09-02-2008 [Consulta: 9 agost 2013].
* ↑ «Kenya striker and captain Dennis Oliech completes switch from Auxerre to AC Ajaccio». Goal.com, 22-01-2013 [Consulta: 9 agost 2013].
# The Girl and her Trust

The Girl and Her Trust és un curtmetratge mut de la Biograph dirigit per D. W. Griffith i protagonitzat per ell Dorothy Bernard i Wilfred Lucas. Rodada a Califòrnia l'hivern de 1912, es va estrenar el 28 de març de 1912.

## Argument

Grace és una telegrafista de la que tots estan enamorats. Un dia arriba a la seva oficina per correu exprés de ferrocarril un sac amb 2.000 dòlars per a una constructora, que han de guardar a la caixa forta. En el moment de ser entregats, uns rodamóns en són testimonis i decideixen robar-los. La noia, que està sola, es tanca a la sala del telègraf amb la clau de la caixa forta i telegrafia demanant ajuda a la següent oficina de la línia. Els rodamóns s'enduen la caixa forta sense obrir en una vagoneta. La noia els persegueix i no aconsegueixin que baixi de la vagoneta. Al final són perseguits en tren i són capturats gràcies a l'ajuda de Jack, l'enamorat de Grace.

## Repartiment

* Dorothy Bernard (Grace, l'operadora de telègraf)
* Wilfred Lucas (Jack, l'agent de ferrocarril exprés)
* Edwin August (lladre)
* Alfred Paget (lladre)

## Referències

* ↑ Sánchez, Santiago Andrés Gómez. Certeza de lo imborrable: El cine en busca de sentido (volumen 2) (en castellà). Universidad de Antioquia, 2018-01-11, p. 18. ISBN 978-958-714-762-9.
* ↑ Brunetta, Gian Piero. Historia mundial del cine I. II: Estados Unidos (en castellà). Ediciones AKAL, 2012-11-02, p. 1113. ISBN 978-84-460-2753-9.
* ↑ «Complete record of current films». Motography VII, 4, 01-04-1912, pàg. 191.
* ↑ Machefert, Stella «The Girl and Her Trust». Motion Picture Story Magazine, 01-04-1912, pàg. 70-75.