OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kwashiorkor

El kwashiorkor o la síndrome de kwashiorkor causa una malaltia en els infants deguda a l'absència de nutrients, com les proteïnes de la dieta. El nom de kwashiorkor deriva d'una de les llengües kwa de la costa de Ghana i significa "aquell que és desplaçat" referint-se a la situació dels nens més grans que han estat alletats i que abandonen la lactància una vegada que ha nascut un nou germà. Quan un nen neix, rep certs aminoàcids vitals per al creixement procedent de la llet materna. Quan el nen és desmamat, si la dieta que substitueix la llet té un alt contingut en fècula i carbohidrats, i és deficient en proteïnes, com és comú en diferents parts del món on el principal component de la dieta consisteix en midons vegetals, o on la fam fa estralls, els nens poden desenvolupar kwashiorkor.

## Signes i símptomes

Els símptomes del kwashiorkor inclouen abdomen bombat, coloració vermellosa del cabell i despigmentació de la pell. L'abdomen bombat és a causa d'ascites o retenció de líquids en la cavitat abdominal per absència de proteïnes en la sang, afavoreix el flux d'aigua cap a l'abdomen. Generalment, la malaltia pot ser tractada afegint al menjar aliments energètics i proteïnes, no obstant això la mortalitat pot ser tan alta com del 60% i pot haver-hi seqüeles a llarg termini com nens amb talla curta, i en casos severs, desenvolupament de retard mental.

## Etiologia

Existeixen diverses explicacions per al desenvolupament del kwashiorkor que no deixen de ser controvertides. S'accepta que la deficiència de proteïnes, en combinació amb la falta d'energia i micronutrients en la dieta, és molt important però no són els factors més importants. El trastorn és molt semblant a la deficiència de nutrients indispensables com el ferro, l'àcid fòlic, el iode, el seleni, la vitamina C, especialment quan es combinen amb l'absència d'antioxidants, com el glutatió, albúmina, vitamina E i àcids grassos poliinsaturats. La deficiència de nutrients i antioxidants exposen a l'estrès i a la major susceptibilitat de patir infeccions.

## Referències

* ↑ Krawinkel M. (2003) Kwashiorkor is still not fully understood. Bull World Health Organ, vol.81, no.12, p.910-911.
# Pangio superba

Pangio superba és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,1 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ «Pangio superba». Catalogue of Life. (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 «Pangio superba» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
* Kottelat, M. i E. Widjanarti 2005. The fishes of Danau Sentarum National Park and the Kapuas Lakes area, Kalimantan Barat, Indonesia. Raffles Bull. Zool. Supplement (13):139-173.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Roberts, T.R. 1989. The freshwater fishes of Western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Mem. Calif. Acad. Sci. 14:210 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Olivet (Loiret)

Olivet és un municipi francès situat al departament de Loiret, a la regió Centre - Vall del Loira. Amb una població de 19.195 habitants l'any 1999, Olivet és la tercera localitat més poblada del departament de Loiret, només per darrere de la capital, Orleans, i del municipi de Fleury-les-Aubrais.

## Agermanaments

* Fakenham, Anglaterra (Regne Unit), des del 1982.
* Bad Oldesloe, Slesvig-Holstein (Alemanya), des del 1996.

## Enllaços externs

* Ville d'Olivet Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. (francès)
# Garotina

La garotina (Psammechinus microtuberculatus) és un equinoïdeu de la família Parechinidae. Anteriorment era conegut com a Echinus microtuberculatus i es creia que era del gènere Echinus.

## Descripció

És un eriçó de mar petit, marró, herbívor i gairebé esfèric. Té petites espines de color verdós o blanquinós. Creix fins a un diàmetre màxim de 5 centímetres.

## Distribució

La garotina es troba a l'Oceà Atlàntic occidental i oriental, al mar Adriàtic i al mar Egeu. També es troba a tota la mar Mediterrània tot i que és força rar.

## Hàbitat

L'espècie habita a la zona bentònica a profunditats entre 1 i 685 metres. Prefereix viure prop d'àrees sorrenques i es pot trobar sobre superfícies dures de fang o roca.

## Comportament

La garotina és capaç de presentar camuflatge protectiu.

## Paràsits

Psammechinus microtuberculatus té els següents ectoparàsits:
* Asterocheres minutus (Claus, 1889)
* Asterocheres violaceus (Claus, 1889)

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Psammechinus microtuberculatus (Blainville, 1825)». Marinespecies.org. [Consulta: 27 juny 2012].
* ↑ «Garotina». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Laubichler, Manfred D.; Davidson, Eric H. «Boveri's long experiment: Sea urchin merogones and the establishment of the role of nuclear chromosomes in development». Developmental Biology, 314, 1, 01-02-2008, pàg. 1–11. DOI: 10.1016/j.ydbio.2007.11.024. PMC: 2247478. PMID: 18163986.
* 1 2 3 4 «Psammechinus microtuberculatus». Sealifebase.org. [Consulta: 21 juliol 2012].
* 1 2 «WoRMS - World Register of Marine Species». Marinespecies.org. [Consulta: 21 juliol 2012].
* ↑ «Psammechinus microtuberculatus, Sea urchin». Seadb.net. Arxivat de l'original el 2012-03-06. [Consulta: 21 juliol 2012].
* ↑ Riedel, Bettina; Diaz, Robert; Rosenberg, Rutger; Stachowitsch, Michael. «Chapter 10: Stressors in the marine environment: physiological responses and ecological implication». A: The ecological consequences of marine hypoxia: from behavioural to ecosystem responses. Oxford University Press, març 2016, p. 182. ISBN 9780198718826 [Consulta: 27 desembre 2021].
# Regne d'Alba

El Regne d'Alba (gaèlic: Rìoghachd na h-Alba) fa referència al regne d'Escòcia entre la mort de Domnall II en 900, i la defunció d'Alexandre III en 1286, fet que va dur indirectament a les Guerres per la Independència escocesa.
El nom és apropiat, degut al fet que al llarg d'aquest període l'elit i la popularitat del regne eren predominantment gaèliques i normand-escoceses, i difereix notablement del període de la Casa d'Estuard, en el qual l'elit del regne era en la seua majoria angloparlant o de parla escocesa.

## Cort Reial

Es coneix poc de l'estructura de la cort reial escocesa en el període anterior a l'arribada dels normands a Escòcia, abans del regnat de David I. Es coneix un poc millor la cort en els últims anys del segle xii i el segle xiii.
* El Senescal va ser un càrrec hereditari des del regnat de David I. El cambrer tenia la responsabilitat de la casa reial i la seua administració.
* El Canceller estava a càrrec de la capella reial. Aquest era el lloc de culte del rei, però al final, tenia a veure amb els escrivans reials, responsables de guardar els arxius. Normalment, el canceller era un clergue, que ocupava aquest càrrec abans de ser promogut a un bisbat.
* El Camarlenc tenia el control i responsabilitat sobre les finances reials.
* El Condestable, també hereditari des del regnat de David I. Estava a càrrec dels recursos militars de la corona.
* El Majordom.
* El Marshal o Mariscal. El mariscal es diferenciava del condestable que estava més especialitzat, responsable de les forces reials de cavalleria.
En el segle xiii, els altres càrrecs tendien a ser hereditaris, amb l'excepció del canceller. La Casa Reial, venia amb altres càrrecs com el hostiarius, els caçadors, guardes forestals i cuiners.
# Francesc Mateu

Francesc Mateu és el nom dels següents personatges:
* Francesc Mateu i Duran (Banyoles, 1885 - Banyoles, 1942), impressor i fotògraf català
* Francesc Mateu i Nicolau (Palma, 1847 - Palma, 1913), baix mallorquí amb el nom artístic de Francesco Uetam

## Vegeu també

* Francesc Matheu i Fornells (Barcelona, 1851 - Sant Antoni de Vilamajor, 1938), escriptor català
# Gau de la Marca de Brandenburg

El Gau de la Marca de Brandenburg (Gau Mark Brandenburg), anomenat també Gau de Kurmark, va ser una divisió administrativa de l'Alemanya nazi de 1933 a 1945 a la Província prussiana de Brandenburg. Abans d'això, de 1925 a 1933, era la subdivisió regional del partit nazi en aquesta zona.
El sistema nazi de Gau (en plural Gaue) va ser establert originalment en una conferència del partit, el 22 de maig de 1926, per tal de millorar l'administració de l'estructura del partit. A partir de 1933, després de la presa de poder nazi, els Gaue va reemplaçar cada vegada més als estats alemanys com a subdivisions administratives a Alemanya.
Al capdavant de cada Gau es va situar un Gauleiter, una posició cada vegada més poderosa, especialment després de l'esclat de la Segona Guerra Mundial, amb poca interferència des de dalt. El Gauleiter local sovint ocupava càrrecs governamentals i de partit, i s'encarregava, entre altres coses, de la propaganda i la vigilància i, a partir de setembre de 1944, el Volkssturm i la defensa de la Gau.
El 1925 es va fundar el Gau de Berlín-Brandenburg. Aquest es va dividir en el Gau de Berlín i la part de Brandenburg. Aquesta, al 1933, es va unir al ja existent Gau de la Marca Oriental (Gau Ostmark) i passa a anomenar-se Gau de Kurmark. Al 1939 es reanomenà Gau de la Marca de Brandenburg.
El camp de concentració de Ravensbrück i el camp de concentració de Sachsenhausen estaven situats al Gau de la Marca de Brandenburg. Ravensbrück era un campament femení. De les 132.000 preses que van ser enviades al camp, van morir 92.000. Dels 200.000 presos estimats a Sachsenhausen van morir 30.000. Tanmateix, aquesta xifra no inclou presoners que van morir en el camí cap al camp o que mai van ser registrats i assassinats a l'arribada, aquests últims majoritàriament presoners de guerra soviètics.

## Gauleiters
### Gau de Berlín-Brandenburg

* 1925-1926: Ernst Schlange
* 1926-1928: Joseph Goebbels

### Gau de Brandenburg

* 1928-1932: Emil Holtz
* 1932-1933: Ernst Schlange
* 1933-1933: Erich Schmiedicke

### Gau de la Marca Oriental

* 1928–1933: Wilhelm Kube

### Gau de la Marca de Brandenburg

* 1933–1936: Wilhelm Kube
* 1936–1945: Emil Sturtz

## Referències

* 1 2 «Die NS-Gaue» (en alemany). Deutsches Historisches Museum.
* ↑ «The Organization of the Nazi Party & State». The Nizkor Project. Arxivat de l'original el 2016-11-09.
* ↑ «Ravensbrueck». Yad Vashem. Arxivat de l'original el 2016-10-21. [Consulta: 6 març 2018].
* ↑ «Sachsenhausen». Yad Vashem. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 6 març 2018].

## Enllaços externs

* Llista de Gauleiter
# Bloomingburg (Ohio)

Bloomingburg és una vila del Comtat de Fayette (Ohio) als Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Bloomingburg tenia 874 habitants, tenia 874 habitants, 309 habitatges, i 221 famílies. La densitat de població era de 482,1 habitants/km².
Dels 309 habitatges en un 41,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,1% hi vivien parelles casades, en un 12,6% dones solteres, i en un 28,2% no eren unitats familiars. En el 22,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,9% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 8,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.346 $ i la renda mediana per família de 31.979 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.595 $ mentre que les dones 20.855 $. La renda per capita de la població era de 12.281 $. Aproximadament l'11,1% de les famílies i el 16% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bloomingburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bloomingburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Muntanya de Santa Fe

La Muntanya de Santa Fe és una muntanya al municipi d'Organyà, a la comarca de l'Alt Urgell, amb una elevació màxima de 1.225 metres. Al Est, i separat pel Collet de Prats, hi ha l'Ermita de Santa Fe que corona un cim de 1.211 metres.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC amb el nom de Santa Fe.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Pangnirtung

Pangnirtung (o Pang, també Pangniqtuuq) és un llogaret Inuit dins Nunavut, Canadà. Es troba a l'Illa de Baffin. En el cens de 2016 consta que té 1.481 habitants. Pangnirtung està situat al fiord de Pangnirtung.
Segons els residents el nom real seria Pangniqtuuq, que significa "el lloc de molts caribús".

## Referències

* ↑ «Census Profile, 2016 Census». Statistics Canada. [Consulta: 3 març 2017].
* ↑ «Qikiqtani Inuit Association - Pangnirtung Profile». Arxivat de l'original el 2011-05-10. [Consulta: 8 setembre 2017].
* Arnaktauyok, Germaine. Stories from Pangnirtung. Edmonton: Hurtig, 1976. ISBN 0-88830-109-X
* Dale, Janis Elaine. The Relationship between the Physical Environment and Benthic Faunal Communities in Pangnirtung Fiord, Baffin Island, N.W.T. Ottawa: National Library of Canada = Bibliothèque nationale du Canada, 1993. ISBN 0-315-76445-7
* Ebisuda, Ken-ichi, Takashi Kunito, Reiji Kubota, and Shinsuke Tanabe. 2002. "Arsenic Concentrations and Speciation in the Tissues of Ringed Seals (Phoca Hispida) from Pangnirtung, Canada". Applied Organometallic Chemistry. 16, no. 8: 451.
* Hankins, Gerald W. Sunrise Over Pangnirtung The Story of Otto Schaefer, M.D. Komatik series, no. 6. Calgary: Arctic Institute of North America of the University of Calgary, 2000. ISBN 0-919034-97-7
* Langmark, Otto C. A., and C. O. Langmark. The Top of Baffin Island 140 Mountain Peaks (and Other Topographic Features) Around the South End of Pangnirtung Fjord, Baffin Island, N.W.T. [Thornhill, Ont.?]: Otto Langmark & Associates, 1990. ISBN 0-921779-92-5
* Neuman, Cheryl Lynn McKenna. Aeolian Processes and Landforms in South Pangnirtung Pass, Southeast Baffin Island, N.W.T., Canada. Ottawa: National Library of Canada, 1988. ISBN 0-315-40447-7
* O'Hara, Charles. Tourism and the Social Construction of Place A Case-Study of Tourists' Spatial Practices in Pangnirtung, Nunavut. Ottawa: National Library of Canada = Bibliothèque nationale du Canada, 2001. ISBN 0-612-57678-7
* Tarnocai, C., and Hugo Veldhuis. Soils and Trafficability of Pangnirtung Pass, Auyuittuq National Park Reserve. Ottawa: Research Branch (ECORC, BRC), Agriculture and Agri-Food Canada, 1998.

## Enllaços externs

* Uqqurmiut Inuit Artist Association
* Hamlet of Pangnirtung official website.
* Geoffrey Secord photo collection of Pangnirtung (1953-1955)
* Fur trade post under construction, Pangnirtung Fiord 1921
# Maddalena Adorno de Pallavicino

Maddalena Adorno de Pallavicino (Silvano d'Orba 17 d'octubre de 1582- 29 de juny de 1658), filla de Girolamo Adorno de Pallavicino, fou el 1634 (per successió del germà, i de fet ja el 1632) marquesa de Pallavicino, Borgo, Busalla, Borgo Fornari i Pietra, i comtessa de Silvano d'Orba Superior i Inferior i Castelletto d'Orba, baronessa de Caprarica, senyora de Cantalupo, Prato e Montessoro, i consenyora de Frassinello i Casorzo. Va morir el 1658. Es va casar el 22 d'octubre de 1598 amb Luigi Botta, marquès de Fortunago, comte de Calcababbio, i senyor de Branduzzo (mort el 1613).
# Gaston Thorn

Gaston Thorn (Ciutat de Luxemburg, 1928 - íd. 2007) fou un polític luxemburguès, membre del Partit Democràtic, que ha estat Primer Ministre de Luxemburg entre 1974 i 1979, i President de la Comissió Europea entre 1981 i 1985.

## Biografia

Va néixer el 3 de setembre de 1928 a Ciutat de Luxemburg. Durant l'ocupació nazi del seu país s'allistà a la resistència, per la qual cosa fou condemant diversos mesos a presó. Després d'estudiar dret a Montpeller, Lausana i París va entrar a treballar en un bufet d'advocats a Luxemburg.
L'any 1986 fou guardonat amb la Creu de Sant Jordi per part de la Generalitat de Catalunya. Morí el 26 d'agost de 2007 a conseqüència d'una llarga malaltia.

## Activitat política

L'any 1959 deixà de banda la seva carrera com a advocat i es feu membre del Partit Democràtic, del qual en fou elegit president en dues ocasions, en els períodes 1962-1969 i 1971-1980.
L'any 1969 va esdevenir Ministre d'Afers Exteriors sota el govern del democristià Pierre Werner, càrrec que ocupà fins al 1980. L'any 1974 aconseguí derrotar en les eleccions a Werner, convertint-se així en Primer Ministre de Luxemburg entre aquell any i el 1979, quan fou derrotat per l'anterior. Aquell mateix any però fou nomenat Ministre de Justícia en el nou govern de Werner, renunciant al seu càrrec l'any següent per fer el salt a la política europea.
President de l'Assemblea General de les Nacions Unides entre 1975 i 1976, l'any 1981 fou nomenat President de la Comissió Europea en substitució de Roy Jenkins. Durant la seva presidència afavorí els interessos francesos gràcies a la seva bona entesa amb Valéry Giscard d'Estaing i aconseguí major poder per a la Comissió Europea, reduint el poder dels governs nacionals i del Parlament Europeu.

## Vegeu també

* Comissió Thorn

## Enllaços externs

* (anglès) Informació de Gaston Thorn a la Comissió Europea
# Francesc Mercadal

Francesc Mercadal (Menorca, s. XVII-?) va ser un escriptor i eclesiàstic balear, fou prevere de l'església de Maó.
Les obres conservades fins avui són:
* Manuscrit de Notícies antigues de l'illa de Menorca
* L'obra de teatre Presa de Menorca per lo rei Anfós

## Referències

* ↑ «Francesc Mercadal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Albert Rossich, Antoni Serrà Campins, Pep Valsalobre, El teatre català dels orígens al segle XVIII, Kassel, Edition Reichenberger, 2001, pàgines 420-421, ISBN 9783935004343

## Vegeu també

* Llista d'escriptors menorquins en català del segle XVIII
* Llista d'escriptors en llengua catalana (cronològic)
# Germanvox-Wega

L'equip Germanvox-Wega va ser un equip ciclista italià, de ciclisme en ruta que va competir entre 1967 i 1970.

## Principals resultats

* Trofeu Matteotti: Ole Ritter (1968)
* Gran Premi de Lugano: Ole Ritter (1970)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 4 participacions (1967, 1968, 1969, 1970)
** 2 victòries d'etapa:
*** 1 al 1967: Ole Ritter
*** 1 al 1969: Ole Ritter
** 0 classificació finals:
** 0 classificacions secundàries:
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 1 participacions (1970)
** 3 victòries d'etapa:
*** 3 al 1970: Guido Reybrouck (3)
** 0 classificació finals:
** 2 classificacions secundàries:
*** Classificació per punts: Guido Reybrouck (1970)
*** Classificació de la combinada: Guido Reybrouck (1970)

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Boise

Boise és la capital de l'estat d'Idaho, al nord-oest dels Estats Units. És la ciutat més gran d'aquest estat, amb més de 200.000 habitants (i 518.853 a la seva àrea metropolitana). Està situada a la riba del riu Boise, al peu de les muntanyes Rocoses. Disposa d'aeroport internacional. La major part del comerç i l'àrea comercial de l'estat és a la capital.
A Boise hi viuen uns 12.000 bascoamericans, inclòs Dave Bieter, alcalde de la ciutat fins al 2020, i això la converteix en la concentració de bascos més important dels Estats Units, només superada per les colònies existents a Xile, Argentina i Mèxic, i per la mateixa Euskal Herria, i disposa de la única ikastola fora del país basc, l'Escola Basca de Boise. També va ser la capital del Territori d'Idaho del 1866 al 1890.

## Referències

* ↑ «Boise». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Ripley, Anthony. «Nationalism Is Muted Among Basques in Idaho» (en anglès). NY Times, 20-12-1970. [Consulta: 12 gener 2022].
* ↑ «El euskera en Boise» (en castellà). Euskonews, 2016. [Consulta: 12 gener 2022].
Capitals d'estat dels Estats Units :
ALMontgomery
AKJuneau
AZPhoenix
ARLittle Rock
CASacramento
CODenver
CTHartford
DEDover
FLTallahassee
GAAtlanta
HIHonolulu
IDBoise
ILSpringfield
INIndianapolis
IADes Moines
KSTopeka
KYFrankfort
LABaton Rouge
MEAugusta
MDAnnapolis
MABoston
MILansing
MNSaint Paul
MSJackson
MOJefferson City
MTHelena
NELincoln
NVCarson City
NHConcord
NJTrenton
NMSanta Fe
NYAlbany
NCRaleigh
NDBismarck
OHColumbus
OKOklahoma City
ORSalem
PAHarrisburg
RIProvidence
SCColumbia
SDPierre
TNNashville
TXAustin
UTSalt Lake City
VTMontpelier
VARichmond
WAOlympia
WVCharleston
WIMadison
WYCheyenne
DCWashington$^1$ Territoris:
ASPago Pago
GUHagåtña
MPSaipan
PRSan Juan
VICharlotte Amalie :
$^1$ Capital federal. :
# Museu de la Paraula i la Imatge

El Museu de la Paraula i la Imatge és un museu situat a San Salvador (El Salvador) que va sorgir d'una iniciativa ciutadana i es va establir legalment com una fundació. El MUPI té la missió de recuperar, preservar i ensenyar al públic elements de la cultura i la història d'El Salvador. A més de les activitats educatives i culturals que realitza i l'exposició permanent que es pot veure a la seu del museu de San Salvador, també organitza exposicions itinerants. L'objectiu d'aquestes mostres, dedicades a temes d'identitat, cultura i memòria històrica, és fer arribar el coneixement d'aquests temes a totes les zones del país.
La història d'El Salvador està marcada per dos episodis històrics impossibles d'oblidar per la quantitat de víctimes que van provocar. Un és la colonització espanyola, que va perpetrar el genocidi de gran part de població indígena, i l'altre la guerra civil que va patir el país durant dotze anys. Una guerra entre les Forces Armades d'El Salvador i els grups guerrillers del Frente Farabundo Martí para la Liberación Nacional. El conflicte va costar la vida de més de 75.000 persones entre morts i desapareguts, i finalment va acabar amb un acord de pau signat a Mèxic l'any 1992.

## Referències

* 1 2 «Museu de la Paraula i la Imatge». espaisdememoria.cat. Memorial Democràtic de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2016].