OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estanya (Baixa Ribagorça)

Estanya és una llogaret pertanyent al municipi de Benavarri, a la Baixa Ribagorça, actualment dins de la província d'Osca.
Situat a 716 msnm al centre de la serra que separa les aigües de la Sosa (Cinca) i del riu Guard (Noguera Ribagorçana). En les seves rodalies es troben dues llacunes, unides per un dren, anomenades Estany de dalt (o petit) i Estany de baix (o gran).

## Monuments

* Església de Sant Romà, renaixentista amb nombroses modificacions posteriors.
* Ermita de Sant Esteve, d'estil romànic popular, del segle xii.

## Referències

* ↑ Rizos Jiménez, Carlos Ángel; Selfa Sastre. Municipio de Benavarri (Benabarrre). Editorial Milenio-Gobierno de Aragón (Toponimia de Ribagorza). ISBN 978-84-9743-303-7.
* ↑ «Estanya | enciclopèdia.cat». [Consulta: 24 juliol 2020].
* ↑ ribagorza.com. «Estaña». Arxivat de l'original el 14 de juliol de 2014. [Consulta: 14 juliol 2014].
# Fediàixino

Fediàixino (en rus: Федяшино) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 106 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-08-31. [Consulta: 26 agost 2023].
# Executable

En informàtica, un executable és aquell arxiu binari el contingut del qual és entès per l'ordinador com un programa informàtic. Habitualment aquests arxius binaris estan compostos per instruccions donades al processador en codi màquina però a vegades pot tenir bytecode que necessita un intèrpret per a executar-ho. Sovint els executables fan trucades específiques a algunes funcions del sistema operatiu. (trucades de sistema)
Hi ha dues formes de classificar un executable segons la seva compatibilitat:
* Portables: El seu codi no està associat a un processador concret, utilitza bytecodes que són interpretats pel sistema operatiu, com per exemple amb Java…
* No portables:El seu codi està associat a un tipus de processador, per tant no pot ser executat en un altre sistema. Això passa amb l'assemblador…
Un altre tipus de programes, els scripts, no contenen codi màquina si no el codi font, que ha de ser interpretat a la vegada que s'executa.
Determinar si un arxiu és executable o no se simplement una qüestió de convenció. A Windows per exemple, el criteri es basa en l'extensió de l'arxiu (.exe, .bat...). A Unix en canvi es basa en les meta dades de l'arxiu.
En molts dels programes moderns, els executables contenen coses no necessàries com imatges, textos... o qualsevol altra informació que ajudi a l'ordinador a interpretar el codi que conté.

## Referències

* ↑ «executable». Merriam-Webster's Online Dictionary. Merriam-Webster. [Consulta: 19 juliol 2008].
* ↑ Jessica McKellar. «Hello from a libc-free world! (Part 1)», Mar 16, 2010. Arxivat de l'original el de novembre 17, 2016. [Consulta: d’octubre 16, 2016].

## Enllaços externs

* EXE File Format a What Is
* (anglès) « Order of Precedence in Locating Executable Files » al Supprt de Microsoft
* (anglès) « The Windows NT Command Shell » a TechNet Microsoft, vegeu : « The PATH Command and PATHEXT Variable »
# Fettelita

La fettelita és un mineral de la classe dels sulfurs. Déu el seu nom a M. Fettel, un recol·lector de mineralls alemany, qui la descobrir. Fou descrita el 1996 per N. Wang i A. Paniagua. També es coneix com a sanguinita.

## Característiques

La fettelita és un mineral d'argent, mercuri, arsènic i sofre, un sulfur i arsenur de fórmula química [Ag₆As₂S₇][Ag$_{10}$HgAs₂S₈]. És de color violat fosc a escarlata, i la seva duresa és de 4 a l'escala de Mohs. La seva densitat és de 6,29 i cristal·litza en el sistema trigonal. Pel seu aspecte és fàcilment confusible amb la polibasita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fettelita pertany a 02.LA.10, sulfosals sense classificar sense Pb essencial, juntament amb: dervil·lita, daomanita, vaughanita, criddleita, arcubisita, chameanita, mgriita, benleonardita, tsnigriita, borovskita i jonassonita.

## Formació i jaciments

És un mineral rar; els exemplars d'aquest mineral amb abundant mercuri solen trobar-se en filons hidrotermals de quars-calcita-prehnita, que tallen amb roques volcàniques de gabre-diorita de l'edat de l'orogènia hercínica. Sol trobar-se associada a altres minerals com: proustita, pearceïta, xantoconita o safflorita. L'exemplar tipus va ser trobat a la pedrera Glasberg, a Niederbeerbach, a 10 km al sud de Darmstadt, Odenwald, Hessen, Alemanya.

## Referències

* ↑ «Fettelite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 juliol 2014].
* ↑ Wang, N. y A. Paniagua, 1996. "Fettelite a new Hg-sulfosalt mineral from Odenwald". Neues Jahrb. Mineral., Monatsh., 313–320.
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Fettelite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 29 març 2012].
# Fernando Arias-Salgado y Montalvo

Fernando Arias-Salgado y Montalvo (Valladolid, 3 de maig de 1938), és un diplomàtic espanyol.

## Biografia

Fill del polític Gabriel Arias-Salgado i germà de Rafael Arias-Salgado, es va llicenciar en Dret per la Universitat Complutense de Madrid el 1960. Cinc anys després ingressà a la carrera diplomàtica.
En anys successius exercí diferents llocs de responsabilitat a l'Administració espanyola, com a representant diplomàtic a l'Organització de les Nacions Unides, subdirector general d'Investigació Científica i Coordinació al Ministeri d'Educació i Ciència (1970) o secretari general tècnic del Ministeri d'Afers Exteriors (1973).
El 1977 fou nomenat director general de l'organisme autònom RTVE, càrrec que exercí fins a 1981.
Després d'abandonar el càrrec a la televisió va reprendre l'activitat diplomàtica, i fou successivament Ambaixador al Regne Unit (1981), Cònsol General a Suïssa, Ambaixador representant permanent d'Espanya davant els organismes internacionals amb seu a Viena, ambaixador d'Espanya a la República de Tunis, a Suïssa i al Marroc (2001).

## Referències

* ↑ «Arias-Salgado, nombrado embajador ante los organismos internacionales» (en castellà). El País, 08-09-1990 [Consulta: 18 gener 2021].

## Enllaços externs

* Articles de Fernando Arias Salgado
* Notícies sobre Fernando Arias Salgado a El País
# Fernando Astengo

Fernando Astengo (Santiago de Xile, 8 de gener de 1960) és un exfutbolista xilè de la dècada de 1980.
Fou 18 cops internacional amb la selecció de Xile.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Unión Española i Grêmio FB.
Trajectòria com a entrenador:
* 2008: Colo-Colo
* 2013: Deportes Temuco

## Referències

* ↑ Fernando Astengo a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Fernando Astengo se hará cargo de las divisiones inferiores de Unión San Felipe». La Tercera, 29-09-2009.
# Fel·logen

El fel·logen, anomenat també càmbium suberogen, és un meristema secundari originat en l'epidermis de les plantes superiors o, més freqüentment, en estrats corticals més profunds en les dicotiledònies que han acabat el seu desenvolupament primari. És el que produeix el teixit de protecció que reemplaça al teixit epidèrmic quan hi ha creixement secundari. A partir del fel·logen es formen, cap a l'exterior, el súber i, cap a l'interior, el fel·loderma. El conjunt súber-fel·logen-fel·loderma constitueix el periderma.
Les seves cèl·lules són semblants en secció transversal a les del càmbium: presenten parets primàries, vacúols i nucli central. El fel·logen només té un o dos estrats de cèl·lules i té una funció similar a la del càmbium vascular. Són cèl·lules relativament llargues, encara que no tant com les del càmbium vascular.

## Composició

* Súber: està format, a la seva maduresa, per cèl·lules mortes les parets de les quals estan impregnades amb suberina. D'aquesta manera, ofereix protecció mecànica i, alhora, constitueix un bon aïllant tèrmic, ja que les seves cavitats mòbils (lumen) estan plenes d'aire.
* Fel·loderma: està format normalment per una o poques capes de cèl·lules parenquimàtiques.

## Procedència

El fel·logen prové de cèl·lules madures ja existents que han de recuperar la seva capacitat regenerativa. Aquestes cèl·lules poden pertànyer al teixit epidèrmic, a l'escorça o al floema secundari. Les cèl·lules madures es transformaran en meristemàtiques: disminueixen el seu volum citoplasmàtic, s'omplen de vacuoles petites i nombroses i comencen a dividir-se de manera periclinal.
El fel·logen és un meristema que es pot classificar segons l'origen i la seva funció. Segons el seu origen, és un meristema secundari, ja que procedeix de cèl·lules madures. Per la seva funció, també és un meristema secundari, ja que dona lloc a teixits secundaris.

## Referències

* ↑ Aguilella Palasi, Antoni; Puche Pinazo, Felisa. Diccionari de botànica. Valencia: Universitat de València, 2011-11-28, p. 187. ISBN 978-84-370-8639-2.

## Bibliografia

* Valla, Juan J. Botánica : morfología de las plantas superiores (en castellà). Buenos Aires, Argentina: Hemisferio Sur, 1979, p. 352. ISBN 950-504-378-3.
* Font Quer, Pius. Diccionario de botánica (en castellà). 8a. reimp. Barcelona: Editorial Labor, 1982. ISBN 84-335-5804-8.
# Fair Grove

Fair Grove és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.107 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fair Grove tenia 1.107 habitants, 405 habitatges, i 309 famílies. La densitat de població era de 137,9 habitants per km².
Dels 405 habitatges en un 43,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,5% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 23,5% no eren unitats familiars. En el 20,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,7% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 32,6% entre 25 i 44, un 17,4% de 45 a 60 i un 10,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.761 $ i la renda mediana per família de 41.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.688 $ mentre que les dones 21.447 $. La renda per capita de la població era de 16.765 $. Entorn del 6,4% de les famílies i el 6,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fair Grove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fair Grove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Fair Haven (Nova Jersey)

Fair Haven és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2007 tenia 5.920 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fair Haven tenia 5.937 habitants, 1.998 habitatges, i 1.658 famílies. La densitat de població era de 1.372,6 habitants/km².
Dels 1.998 habitatges en un 47,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,1% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 17% no eren unitats familiars. En el 15,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,33.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33% tenia menys de 18 anys, un 4% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 10,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 97.220 $ i la renda mediana per família de 109.760 $. Els homes tenien una renda mediana de 83.657 $ mentre que les dones 51.389 $. La renda per capita de la població era de 44.018 $. Aproximadament l'1,6% de les famílies i el 2,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fair Haven». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fair Haven». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fons de sac de Douglas

A les dones, el fons de sac recte-uterí, o sac de Douglas és el punt més profund de la cavitat peritoneal posterior, darrere de l'úter i davant del recte (la bossa en el costat oposat de l'úter, és l'excavació vesico-uterina). Se situa prop de la part posterior del fòrnix de la vagina.

## Etimologia

Porta el nom de l'anatomista escocès Dr. James Douglas (1675-1742), que va explorar àmpliament aquesta regió del cos femení. Unes altres tres estructures anatòmiques properes també van rebre el nom en el seu honor: el plec de Douglas, la línia de Douglas i la paret de Douglas.

## Estructures i fisiologia

És normal tenir aproximadament d'1 a 3 ml de sac rectouterí en tot el cicle menstrual. Després de l'ovulació hi ha entre 4 i 5 ml de líquid en el sac rectouterí.
En els homes, la regió corresponent al sac rectouterí és l'excavació rectovesical, que es troba entre la bufeta urinària i el recte. No hi ha un equivalent a l'excavació vesicouterina.

## Patologia

La bossa rectouterina, sent la part més baixa de la cavitat peritoneal de la dona en la posició supina, és un lloc comú per a la disseminació de patologies, tals com: ascites, tumors, endometriosi, pus, etc.

## Imatges

* Foramen epiploic, sac major o cavitat general (vermell) i sac menor, o bursa omental (blau).
* Pelvis femenina

## Vegeu també

* Aparell reproductor femení
* Fòrnix vaginal

## Referències

* ↑ «Ovary and ultrasound: from physiology to disease». Archives of Perinatal Medicine, 18, 1, 2012, pàg. 7–19. Arxivat de l'original el 2017-10-10 [Consulta: 4 abril 2017]. Arxivat 2017-10-10 a Wayback Machine.
* ↑ synd/2937 a Who Named It
* ↑ Hensen, Jan-Hein J.; Puylaert, Julien B. C. M. «Endometriosis of the Posterior Cul-De-Sac: Clinical Presentation and Findings at Transvaginal Ultrasound». American Journal of Roentgenology, 192, 6, 01-06-2009, pàg. 1618–1624. DOI: 10.2214/AJR.08.1807. ISSN: 0361-803X.
* ↑ Drake, RL. Gray's Anatomy for Students. Churchill Livingstone, 2010, p. 460.
# Farewell Spit

Farewell Spit és un estret cordó litoral de sorra situat a l'extrem nord de Golden Bay, a l'illa South Island de Nova Zelanda. Els maoris el coneixen com Tuhuroa, discorre des de Cape Farewell. Es troba a uns 50 km al nord de Takaka i a 20 km de Collingwood.
És el cordó litoral de més llargada de Nova Zelanda, amb uns 26 km per sobre del nivell del mar i uns altres 6 km sota l'aigua. El cordó litoral i conté quars, pedres sorrenques, i traces d'altres minerals com granat, ilmenita, magnetita i piroxè.
La cara nord de les dunes està sotmesa de forma constant a vents de 25 km/h. La cara sud és més estable i en gran part està coberta de vegetació.

## Ús humà

Abel Tasman l'any 1642 va ser el primer europeu que va albirar el cordó litoral i el va anomenar Sand Duining Hoeck. El Capità James Cook també el va visitar el 1770, i li va donar el nom de Cape Farewell.
El far al final del cordó litoral va ser posat el 1870.
El cordó litoral està administrat per part del New Zealand Department of Conservation com a reserva d'ocells i de la vida silvestre. S'hi acosten nombroses balenes però algunes hi queden encallades.

## Galeria

* Una vista d'un vol de la companyia Qantas
* Prop de Puponga
* Fossil Point
* Un estuari prop de Fossil Point
* Una platja a Cape Farewell
* Una vista

## Referències

* 1 2 Farewell Spit and Cape Farewell (from Te Ara Encyclopedia of New Zealand)
* ↑ «Collingwood Travel Guide». Jasons Travel Media. Arxivat de l'original el 2015-02-17. [Consulta: 16 febrer 2015].
# Filament de l'Ossa Major

El filament de l'Ossa Major és un filament de galàxia. El filament està connectat al CfA Homunculus, una porció del filament forma una porció de la "cama" d'Homúncul.

## Vegeu també

* Catàleg Abell
* Univers observable
* Grans estructures galàctiques

## Referències

* ↑ Han, Cheongho; Gould, Andrew; Sackett, Penny D. The Astrophysical Journal, 445, no. 1, Part 1, 01-05-1995, pàg. 46–54. arXiv: astro-ph/9408022. Bibcode: 1995ApJ...445...46H. DOI: 10.1086/175671. ISSN: 0004-637X.
* ↑ The Astrophysical Journal Supplement Series, Volume 121, Issue 2, pp. 445-472. "Photometric Properties of Kiso Ultraviolet-Excess Galaxies in the Lynx-Ursa Major Region" 04/1999 Bibcode: 1999ApJS..121..445T
# Font de Sant Agustí

* No s'ha de confondre amb Font de Sant Agustí Vell.
La Font de Sant Agustí és una obra de Cervera (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Font pública adossada a la base de la façana d'una casa. Té forma de nínxol i consta d'una aixeta bastant rústica i un pilar semicircular i esglaonat molt més estret de baix que de dalt.
Sobre aquesta fornícula hi ha l'escut de la ciutat de l'any 1702, que mostra en relleu el cérvol que apareix damunt les barres o pals de l'escut reial coronat. La corona reial se situa damunt del cérvol i és tractada amb alt relleu, recolzant-se sobre uns baixos relleus que representen dibuixos florals.

## Història

L'any 1702 les Corts atorgaren a la Vila de Cervera el títol de Ciutat. Al segle xviii apareixen ja documents amb el segell de la ciutat. Aquest fet feu caducar el segell que encara duia a la llegenda el nom de la Vila. El nou segell ja és tallat amb un nou patró: el cérvol apareix damunt les barres de l'escut reial coronat que omple el centre del segell, amb la inscripció circular que l'envolta: "SIGILLUM A SECRETIS CIVITATIS CERVARIAE".

## Referències

* 1 2 «Font de Sant Agustí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Molí de Can Terrades

El Molí de Can Terrades és una obra de Dosrius (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Del molí de can Terrades en queden les estructures de paredat comú a base de morter de calç i presència de maó.
Les restes del que devia ser l'habitatge del moliner són uns murs d'una alçada aproximada d'un metre i mig. Trobem les arrencades d'algunes obertures i una llinda amb una inscripció il·legible. Es conserva la sortida del carcavà, amb un arc rebaixat de maó a la base d'un dels murs.
També es conserva el pou vertical de secció circular que s'utilitzava per a produir el salt, així com part dels murs que formaven la bassa. Aquests murs presenten contraforts per tal de contenir la força de l'aigua que contenia la bassa.

## Història

El molí de can Terrades ha rebut diferents noms al llarg de la història. La primera referència documentada seria l'any 1453 i aleshores s'anomenava molí del castell. Després es va anomenar molí de Dosrius o de Saborit, rebia aquest nom del seu propietari Francesc Saborit. Passà a anomenar-se molí de can Terrades a mitjan segle xvi.

## Referències

* 1 2 3 4 «Molí de Can Terrades». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2019].
# Departament de Boquerón

El departament de Boquerón és una subdivisió administrativa del nord-oest del Paraguai. La seva capital és la ciutat de Filadelfia.
Segons dades del 2009, té una població de 67.514 habitants. La seva superfície total és de 91.669 km².

## Districtes

Aquest departament es divideix en 3 districtes:
* Doctor Pedro P. Peña
* General Eugenio A. Garay
* Mariscal José Félix Estigarribia

## Referències

* Geografía del Paraguay - Editorial Hispana Paraguay S.R.L.- 1a. Edició 1999 - Asunción, Paraguai
* Geografía Ilustrada del Paraguay - ISBN 99925-68-04-6 - Distribuidora Arami S.R.L.
* La Magia de nuestra tierra. Fundación en Alianza. Asunción. 2007.
# Neoarius coatesi

Neoarius coatesi és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 75 cm de llargària total i els 5 kg de pes.

## Distribució geogràfica

És un endemisme dels rius Ramu i Sepik a Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Castelnau, F. L. 1878. Australian fishes. New or little known species. Proc. Linn. Soc. N. S. W. v. 2 (pt 3): 225-248, Pls. 2-3.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R. 1991 Field guide to the freshwater fishes of New Guinea. Christensen Research Institute, Madang, Papua Nova Guinea.
* ↑ Coates, D. 1991. Biology of fork-tailed catfishes from the Sepik River, Papua New Guinea. Environ. Biol. Fish. 31:55-74.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kailola, P. J. 1990. A review of the freshwater fork-tailed catfishes (Pisces: Ariidae) of northern New Guinea, with descriptions of two new species. Rec. West. Aust. Mus. Suppl. Núm. 34: 1-30.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lluís Nicolau

Lluís Nicolau és el nom dels següents personatges:
* Lluís Nicolau i Fort, anarquista català.
* Lluís Nicolau d'Olwer (1888-1961), polític i escriptor català.