OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mas Fiter

Mas Fiter és una masia de Selvanera, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de quatre façanes i tres plantes. Té un edifici annex a uns 30 metres al nord-est, i les restes d'altres edificis davant de la façana sud.
La façana est té una entrada amb arc adovellat de mig punt i porta de fusta a la part dreta de la façana, a la planta baixa. A la planta següent hi ha tres finestres amb llinda de pedra. Al darrer pis, hi ha dues petites finestres. A la façana sud hi ha una finestra a la part dreta de la planta baixa i tres finestres al següent pis amb ampit i llinda de pedra. Al darrer pis hi ha dues petites finestres. A la façana nord hi ha quatre finestres amb llinda de pedra, les dues de l'esquerra estan tapiades. Al darrer pis hi ha tres petites finestres. A la façana oest hi ha diverses obertures tapiades.
La coberta, que quasi no es conserva, és de dos vessants (Nord-Sud), acabada en teules.
Hi ha un edifici annex a uns 30 metres al nord-est, té quatre façanes i una sola planta. Només té una obertura a la façana sud, on hi ha una entrada amb llinda de fusta i porta de fusta. La coberta és d'un vessant (sud-est), acabada en teules.
Tant davant de la façana sud de la casa com de l'oest, encara hi ha les restes, algunes més en peu que d'altres, d'edificis que tenien funció agrícola i ramadera.
S'hi va per un camí que surt de Selvanera a l'est, es segueix sempre el camí en direcció a l'esquerra i s'hi arriba.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Mas Fiter». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Marta Antonia Fascina

Marta Antonia Fascina (Melito di Porto Salvo, 9 de gener de 1990) és una política italiana.

## Biografia

Marta Antonia Fascina va néixer el 9 de gener del 1990 a Melito di Porto Salvo.
Va graduar-se en Lletres i Filosofia a la Universitat de Roma La Sapienza. Després dels estudis, va treballar a l'oficina de relacions públiques de Força Itàlia, el partit polític creat per Silvio Berlusconi, a Milà.
Sense cap experiència política prèvia, va ser candidata de Força Itàlia a la circumscripció Campanie-1 a les eleccions legislatives italianes de 2018, i va ser elegida com a diputada. Va ser reelegida el 2022.

## Vida privada

Fascina es fa veure el març de 2020 després de la publicació a la revista rosa Diva e donna de fotos seves i de Silvio Berlusconi a les termes de Bad Ragaz, a Suïssa. Força Itàlia va publicar posteriorment un comunicat de premsa que formalitzava la relació romàntica entre Fascina i Berlusconi, amb cinquanta-tres anys de diferència, mort el juny de 2023.
El 12 d'agost del 2020, la revista Chi (propietat de Berlusconi) publica una altra sèrie de fotos que mostren Fascina i Berlusconi junts

## Referències

* ↑ «XVIII Legislatura - Deputati e Organi - Scheda deputato - FASCINA Marta Antonia» (en italià). www.camera.it. [Consulta: 10 octubre 2020].
* 1 2 3 «Chi è Marta Antonia Fascina, nuova (presunta) fiamma di Silvio Berlusconi» (en italià). Today. [Consulta: 10 octubre 2020].
* 1 2 3 «Qui est Marta Fascina, la nouvelle compagne de Berlusconi 53 ans plus jeune que lui ?». CNEWS, 13-08-2020. [Consulta: 10 octubre 2020].
* ↑ «Chi è Marta Fascina, nuova fiamma di Berlusconi: deputata da due anni dopo una strana candidatura» (en italià). www.ilmattino.it. [Consulta: 10 octubre 2020].
* ↑ S. Co. «Italie : Berlusconi, 83 ans, quitte sa compagne de 34 ans pour une femme plus jeune». leparisien.fr. [Consulta: 10 octubre 2020].
* ↑ «Silvio Berlusconi, figure majeure de la droite italienne, est mort». Le Monde, 12-06-2023.
* ↑ Filippo Ceccarelli. «Berlusconi, il romanzo di Marta Fascina, la favorita del Cavaliere testimone del tramonto» (en italià). la Repubblica. Repubblica. [Consulta: 24 gener 2022].
# Max Dauphin

Max Dauphin (Ciutat de Luxemburg, 26 d'agost de 1977 - Senhòssa, 6 de setembre de 2024) va ser un pintor luxemburguès que va residir a Dakar.

## Biografia

Com la majoria d'infants, el seu primer contacte amb l'art va tenir lloc al costat del seu pare, un dissenyador gràfic. Durant els seus estudis a Marsella, va fer contactes amb artistes del grafit i es va dedicar a l'art de carrer durant un temps.
Max Dauphin va crear obres d'art figuratives, utilitzant tècniques mixtes i grans formats. Els seus quadres sovint revelen escenes de la vida il·lustrades amb iconografia. L'artista projecta l'atenció de l'espectador cap a personatges atraients, de vegades vivint al caire de la societat. En comparar aquests personatges amb atributs improbables, el seu aparent realisme deixa pas a la imaginació. Dauphin treballava amb un desafiament deliberat, utilitzant una paleta amb materials disponibles en el moment de la creació, amb la combinació de colors i materials destaca l'alegria dels seus personatges.
L'any 2005 va participar en una exposició col·lectiva en el centre cultural francès a Roma i en aquest mateix any va presentar una sèrie de retrats a l'ambaixada de Luxemburg a Itàlia. La primera exposició individual va ser a Saarbrücken l'any 2009. Aquell any es va presentar al concurs internacional de Jocs de la Francofonia a Beirut, en què la seva pintura Medusa's Raft with, va obtenir una menció especial del jurat.

## Referències

* ↑ «Culture: Luxembourg painter Max Dauphin passes away at 47» (en anglès). [Consulta: 8 setembre 2024].
* ↑ «“City Spirits” Solo exhibition of the Luxembourg artist Max Dauphin - October 29th to November 2nd» (en anglès). Ysagaandarium. Art Museum. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 3 novembre 2015].
* ↑ «Max Dauphin im Kulturfoyer: Eindrucksvolle Botschaften» (en alemany). Saarbrücken-zeitung.de. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 3 novembre 2015].
* ↑ «Dauphin Max». [Consulta: 3 novembre 2015].
# Mestre Kanbun

El Mestre Kanbun (fl. c. 1660-1673) va ser una artista xilografista japonès i mentor d'Hishikawa Moronobu, considerat aquest el fundador, o com a mínim gran promotor, del gènere ukiyo-e. Com que no se sap que hagi sobreviscut cap obra signada del Mestre Kanbun (o que mai n'hagués fet cap), segueix sent anònim i conegut només pel pseudònim que li va posar l'expert Richard Lane a causa del fet que va florir durant l'època Kanbun (1661–1673) segons el calendari imperial japonès.
La relació exacta entre el Mestre i Moronobu no és clara, i hi ha un nombre d'obres atribuïdes a cadascun d'ells que en realitat podien haver estat fetes per l'altre, o fins i tot per un tercer artista. Com que se sap tan poc del Mestre, ni tan sols és clar si va tenir cap relació directa amb Moronobu en absolut, o si senzillament aquest últim estava influenciat per l'obra del primer. De fet, els experts ni tan sols estan segurs si les obres atribuïdes al Mestre Kanbun les va fer una sola persona o un gran nombre d'artistes anònims.
Hi ha aproximadament cinquanta llibres il·lustrats atribuïts al Mestre Kanbun, incloses un nombre d'obres shunga, novel·les, guies, antologies de poesia, obres de titelles bunraku, i crítiques de cortesanes (yūjo hyōbanki). El Mestre també va produir un nombre de pintures, i algunes de les primeres estampes xilogràfiques d'un sol full (i.e., no lligades en un llibre il·lustrat). La majoria d'aquests treballs eren del gènere shunga (imatges eròtiques), i tots excepte les pintures estaven fets amb tinta negra monocroma, amb un mínim de color afegit a mà.
El seu estil es descriu com a "potent, gairebé primitiu, però presenta una intensitat espectacular de la descripció que va influir i mantenir l'ukiyo-e durant moltes dècades." La seva influència principal va ser la pintura de gènere popular d'aquell moment, que consistia essencialment en escenes de les activitats quotidianes de les principals ciutats del Japó, especialment Kyoto i Edo.

## Vegeu també

* Sugimura Jihei

## Referències

* Lane, Richard (1978). "Images of the Floating World." Old Saybrook, CT: Konecky & Konecky. pp37–41, 281.
* ↑ Lane. p281.

## Galeria

* Amants sorpresos, pintura del Mestre Kanbun, finals dels 1660, Acadèmia de les Arts d'Honolulu
* Cortesana i amant, xilografia acolorida a mà de mides chuban (18 x 25 cm aprox.), del Mestre Kanbun, c. 1660
# Metasomatisme

Metasomatisme o procés metasomàtic és l'alteració química de la roca per hidrotermalisme i altres fluids.
Pot ser un procés diagenètic o metamòrfic
El mecanisme d'acció del metasomatisme implica que és un comportament de sistema obert, el qual és diferent del metamorfisme clàssic que és un canvi mineralògic in situ de la roca sense un canvi apreciable en la química de la roca.Com que el metamorfisme normalment requereix aigua, per tal de facilitar les reaccions metamòrfiques, el metasomatisme i el metamorfisme gairebé sempre ocorren junts.
A més, pel fet que el metasomatisme és un procés de transferència de massa, no està restringit a roques en les quals els canvis es fan per addició d'elements químics i minerals o compostos hidratats. Això queda il·lustrat, per exemple, en la formació de dipòsits d'or els quals son producte de la concentració focalitzada de fluids derivats de molts quilòmetres cúbics d'escorça terrestre deshidratada en zones sovint primes i altament metasomitzades de la Terra.
El metasomatisme és més complicat en el mantell de la Terra perquè la composició de la peridotita a altes temperatures pot ser canviada per infiltració de carbonat i silicat fosos i per fluids rics en diòxid de carboni.

## Tipus

Les roques metasomàtiques poden ser extremadament variades. Sovint aquestes roques estan feblement alterades i l'única evidència d'alteració és la lixiviació, el canvi de color o el canvi en la cristal·linitat dels minerals de mica.
En alguns casos, l'evidència geoquímica es pot trobar en processos d'alteració metasomàtiques. Aquest és normalment en la forma d'elements mòbils solubles com el bari, estronci, rubidi, calci i alguns elements terres rares.
Quan aquest procés esdevé extremadament avançat, els típics metasomitzats poden inclouere:
* Clorita o mica desplaçats de la roca, moscovita, i serpentina.
* Skarn (un tipus de silicat) típicament adjacent a les intrusons de granit i adjacent a litologies reactives com la pedra calcària el marbre i formacions de ferro en bandes.
* Dipòsits de greisen (roca granítica o pegmatítica molt alterades) dins del marges del granit i cupolas (petita massa de roques plutòniques).
Els efectes del metasomatisme en el mantell de pteridotita poden ser modals, en el qual es formen nous minerals, o críptics. En els críptics la composició mineral està canviada.
El metasomatisme modal pot donar com a resultat la formació d'amfíbol i flogopita. També s'atribueix al metasomatisme fluid o fos la formació de minerals com la dolomita, calcita, ilmenita, rútil i l'armalcolita.

## Referències

* ↑ http://www.bgs.ac.uk/scmr/docs/papers/paper_9.pdf - a document from British Geological Survey, Natural Environment Research Council - http://www.bgs.ac.uk (date:26 okt 2013)
* Luth, R. W., Mantle volatiles -- distribution and consequences. In The Mantle and Core (ed. R. W. Carlson) Volume 2 Treatise on Geochemistry (editors H. D. Holland and K. K. Turekian), Elsevier-Pergamon, Oxford, pages 319-361 (2003). ISBN 0-08-043751-6
# Saarwellingen

Saarwellingen és un municipi del districte de Saarlouis a l'estat federat alemany de Saarland. Està situat aproximadament a 20 km al nord-oest de Saarbrücken.

## Nuclis

* Saarwellingen
* Schwarzenholz
* Reisbach

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Central tèrmica d'Escombreras

La central tèrmica d' Escombreras - Iberdrola és una central termoelèctrica de cicle combinat situada al terme municipal de Cartagena (Múrcia). El seu combustible és el gas natural. Va substituir una antiga central de fueloil construïda el 1957 per Hidroeléctrica Española.
Compta amb una potència instal·lada de 815 megawatts. La seva construcció va començar al maig de 2003, va acabar en el setembre de 2005 i va costar 800 milions d'euros. L'operació i el manteniment és a càrrec d'Iberdrola Operación y Mantenimiento (IOMSA).

## Dades tècniques

* 2 turbines de gas GE 9FB-based S209FB
* Generadors GE 330H
* Eficiència del 58%
* Les turbines de gas són de combustible flexible: poden funcionar tant amb gas com amb gasoil.

## Propietat

La central d'Escombreras està participada per Iberdrola en un 100%

## Vegeu també

* Centrals tèrmiques a Espanya

## Enllaços externs

* Power Technology-specificacions* Power TechnologyArxivat 2008-07-03 a Wayback Machine.
# Alisa v strane txudes

Alisa v strane txudes (en rus: Алиса в стране чудес, en valencià: Alícia al país de les meravelles) és una pel·lícula d'animació ucraïnesa-soviètica de 1981 basada en la novel·la del 1865 de Lewis Carroll Les aventures d'Alícia al país de les meravelles. Va ser produïda per Kíivnaukfilm i dirigida per Iefrem Prujanskyi (Єфрем Пружанський). Originalment es va emetre a la televisió ucraïnesa en tres parts.

## Referències

* ↑ MacFadyen, David. Yellow Crocodiles and Blue Oranges: Russian Animated Film since World War II. McGill-Queen's Press - MQUP, 20 maig 2005. ISBN 9780773572720.
* ↑ «Journal of Russian Studies». Assoc. of Teachers of Russian, 11-07-1981.
* ↑ Venter, Mark. Comparing Disney's Alice in Wonderland and Kievnauchfilm's Alisa in the Land of Miracles in Relation to their Context of Creation by Mark Venter.
* ↑ «Алиса в стране чудес - психоделический Wonderland», 27-03-2007. Arxivat de l'original el 27 març 2007.
* ↑ https://ria.ru/20200704/1573864388.html
* ↑ «Alice in Wonderland (1981)».
# Casa de la Generalitat

* No s'ha de confondre amb Palau de la Generalitat.
«Casa de la Generalitat» té aquests significats:
* Casa de la Generalitat (Barcelona), edifici a la ciutat de Barcelona
* Casa de la Generalitat (Girona), edifici a la ciutat de Girona
* Casa de la Generalitat (Tortosa), edifici de Tortosa (Baix Ebre)
* Casa de la Generalitat o Casa de la Generalitat de Catalunya a Perpinyà, delegació del govern de la Generalitat de Catalunya a Perpinyà (Rosselló, Catalunya del Nord).
* Casa de la Generalitat o Casa Delmera, immoble a la ciutat de Cervera (la Segarra)
# Casa de la Generalitat (Girona)

La Casa de la Generalitat és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular que ocupa una cantonada, amb una façana que enfronta amb la plaça del Vi, una altra al carrer Ciutadans i l'altre a les Ferreries Velles. És estructurat en tres crugies paral·leles, perpendiculars a la façana de la Plaça del Vi, amb parets de càrrega que suporten els diferents forjats de les quatre plantes. Les façanes presenten carreus ben tallats i balconeres en totes les obertures de les plantes pis. Les obertures més grans correspon als balcons de la planta principal que a més presenten guardapols amb arrencaments cisellats en forma petxina. Les dimensions de les obertures són decreixents en les plantes superiors.

## Història

Fou el palau que la Generalitat tingué a Girona durant els segles xvi i xvii, que llavors s'anomenava Diputació del General. Segons J. Marqués, un text del manuscrit titulat "Capbreu Vell" conservant a l'Arxiu de la Catedral de Girona, deixa clar que la Generalitat, per construir el seu palau va comprar cinc grups de cases a altres tants ciutadans de Girona, l'any 1577. Seguidament s'haurien iniciat les obres de construcció del nou casal, i el 1589 ja n'hi havia instal·lat la prestigiosa confraria de Sant Jordi, que aplegava cavallers de les nostres comarques. A la planta principal hi havia una capella dedicada a Sant Jordi. La confraria hi celebrava una festa cavalleresca i a la plaça del Vi feien una justa de cavall o un torneig a peu, que persisteix fins a la guerra de 1640.

## Referències

* 1 2 «Casa de la Generalitat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Chang: un drama d'una terra salvatge

Chang: un drama d'una terra salvatge (anglès: Chang: A Drama of the Wilderness) és una pel·lícula documental estatunidenca del 1927 que explica la vida d'un pagès pobre de Siam (l'antiga Tailàndia) i la seva lluita quotidiana per a la supervivència a la jungla. Els dos directors Merian C. Cooper i Ernest B. Schoedsack van col·laborar igualment a King Kong el 1933. Els intertítols han estat traduïts al català.

## Argument

La pel·lícula descriu la vida del pagès Kru, que s'ha de barallar constantment contra lleopards, tigres i fins i tot una horda d'elefants. Cooper i Schoedsach van intentar capturar la verdadera vida amb les seves càmeres, i van recomençar nombroses preses que van considerar que no eren perfectament adequades a la pel·lícula desitjada. El perill era real per a tots els homes i animals implicats en el rodatge. Els càmeres van filmar verdaderes matances de tigres, de lleopards i d'ossos, i l'apogeu de la pel·lícula ensenya la casa de Kru sent trepitjada per un ramat d'elefants.

## Premis

Chang va ser nominada per l'Oscar a la millor producció artística (Unique and Artistic Production) en la primera cerimònia dels Oscar el 1929 (l'únic any on aquest premi va ser atorgat).

## Producció

Va ser la darrera pel·lícula de la Famous Players-Lasky Corporation i va produïda juntament amb la Paramount Famous Lasky Corporation. Va ser rodada a Tailàndia.

## Distribució

Distribuïda per la Paramount Pictures, la pel·lícula - presentada per Jesse L. Lasky i d'Adolph Zukor - va estrenar-se Nova York el 29 abril i a les sales cinematogràfiques dels EUA el 3 de setembre de 1927. Una còpia de la pel·lícula està conservada en els arxius del Museum of Modern Art. El 2000, la pel·lícula va ser distribuïda en DVD per la Milestone Film & Vídeo.

## Referències

* 1 2 «Chang: A Drama of the Wilderness». Filmoteca de Catalunya. [Consulta: 29 setembre 2023].
* ↑ «Chang: A Drama of the Wilderness». The New York Times.
* ↑ Silent Era DVD
# Alethe

Alethe és un gènere d'ocells de la família dels muscicàpids i l'ordre dels passeriformes. Està format per dues espècies africanes d'aus de mitjana grandària, que fan al voltant de 20 cm de llargària. Viuen sovint al sòl del bosc, alimentant-se d'insectes i també fruits. Sense dimorfisme sexual, per sobre són marrons i blanquinosos per sota.
El gènere va ser proposat per l'ornitòleg nord-americà John Cassin l'any 1859. Va ser classificat a la família dels túrdids (Turdidae), però el 2010 dos estudis filogenètics moleculars independents van trobar que les espècies d'aquest gènere estaven més relacionades amb els membres de la família dels muscicàpids. El Congrés Ornitològic Internacional (versió 4.2, 2014) els trasllada, doncs, a aquesta darrera família.

## Taxonomia

En algunes classificacions, com ara Clements 6th edition (Rev. 2009) s'incluen en aquest gènere les quatre espècies que el IOC situa al gènere Pseudalethe, a més de considerar Alethe castanea una subespècie d'Alethe diademata.
La classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.2, 2021) situa dues espècies en aquest gènere:
* Alethe castanea - Aleta cresta de foc.
* Alethe diademata - Aleta cuablanca.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 692. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Sangster, G.; Alström, P.; Forsmark, E.; Olsson, U. «Multi-locus phylogenetic analysis of Old World chats and flycatchers reveals extensive paraphyly at family, subfamily and genus level (Aves: Muscicapidae)». Molecular Phylogenetics and Evolution, 57, 1, 2010, pàg. 380–392. DOI: 10.1016/j.ympev.2010.07.008. PMID: 20656044.
* ↑ Zuccon, D.; Ericson, P.G.P. «A multi-gene phylogeny disentangles the chat-flycatcher complex (Aves: Muscicapidae)». Zoologica Scripta, 39, 3, 2010, pàg. 213–224. DOI: 10.1111/j.1463-6409.2010.00423.x.
* ↑ El gènere Alethe a TAXOMICON Rev. 7-04-2010
* ↑ Alethe castanea a AVIBASE Rev. 7-04-2010
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 11.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].
# Melavka

Melavka (en rus: Мелавка) és un poble de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 134 habitants. Pertany al districte de Kastórnoie.

## Referències

* ↑ «Общая Информация о районе». Официальный сайт Администрации Касторенского района. Arxivat de l'original el 2020-06-18. [Consulta: 3 desembre 2019].
# Barbus cyclolepis

Barbus cyclolepis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Grècia, Bulgària, Turquia i algunes zones de l'antiga URSS.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Bianco, P.G., 1998. Diversity of barbine fishes in southern Europe with description of a new genus and a new species (Cyprinidae). Ital. J. Zool. 65:125-136.
* ↑ Kottelat, M., 1997. European freshwater fishes. Biologia 52, Suppl. 5:1-271.
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.
* ↑ Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. IUCN, Gland, Suïssa. 378 p.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Roger Desllor

Roger Desllor fou un cavaller del Rosselló que estava al servei de Gualter V de Brienne, el duc d'Atenes, pel que va contractar el 1310 als almogàvers. L'incompliment del duc va provocar la batalla del Cefís (març de 1311) en la qual els almogàvers van derrotar les forces del duc i es van apoderar del ducat.
Es va oferir el govern del ducat a Bonifaci de Verona, senyor d'Egina i Carist, que el va refusar, i llavors es va oferir a Roger Desllor, tot i que aquest havia restat fidel a Gualter. Roger va acceptar i es va casar amb la vídua de Tomàs III d'Autremencourt, un dels feudataris del duc que havien mort en la batalla, i esdevingué senyor de Salona. El 1312 els almogàvers van donar el ducat a Manfred de Sicília i Roger es va retirar a la seva senyoria, que més tard (en data desconeguda, propera al 1320) va haver de cedir a Alfons Frederic d'Aragó que en fou nomenat comte. La data de la seva mort no es coneix exactament.

## Referències

* ↑ «Roger Desllor». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia, s.d. [Consulta: 2 febrer 2023].
* ↑ Escura i Dalmau, Xavier. L'èxercit errant : la darrera gran batalla dels almogàvers, 2004, p. 72 (Temps d'Espases). ISBN 84-933271-2-3.
* ↑ Rabassa i Martí, Fèlix. «Una petita bibliografia sobre els almogàvers». Vibrant, 21-10-2021. [Consulta: 2 febrer 2023].