OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ermita de Sant Sebastià

«Ermita de Sant Sebastià» té aquests significats:
* Ermita de Sant Sebastià (Calaf)
* Ermita de Sant Sebastià (Pobla de Vallbona)
* Ermita de Sant Sebastià (Prats de Lluçanès) (Osona)
* Ermita de Sant Sebastià de Sitges (Garraf)
* Ermita de Sant Sebastià (Vic)
* Ermita de Sant Sebastià (Vilassar de Dalt) Maresme
* Ermita de Sant Sebastià de Cervera del Maestrat
* Ermita de Sant Sebastià de Talarn, edifici de la vila de Talarn, Pallars Jussà
* Ermita de Sant Sebastià de la Guarda, església en la muntanya de Sant Sebastià del municipi de Palafrugell (Baix Empordà)
# Ermita de Sant Sebastià (Sant Miquel de Fluvià)

Ermita de Sant Sebastià és una església del municipi de Sant Miquel de Fluvià (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquesta ermita es troba al cim d'un pujol a un quilòmetre al nord del poble. És una petita capella d'una nau amb capçalera semicircular. A la façana hi ha la porta, rectangular, i més amunt un ull de bou quatrilobulat, amb la inscripció: SEBASTIA PAGES ME F DIE 17 MAIG 1716. A la part superior hi resten les dues pilastres, sense arcs, d'un petit campanar de cadireta. Al murs laterals hi trobem contraforts, i a cadascun d'aquest murs s'hi obriren finestres en època moderna. La volta de la nau és de canó i acaba en un tram de quart d'esfera a l'extrem de llevant, al presbiteri.

## Referències

* ↑ «Ermita de Sant Sebastià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Cientisme

El cientisme, conegut també com a cientificisme o cientifisme, és la pretensió que totes les ciències, naturals i socials, haurien de basar-se en el mètode científic, tal com s'aplica en les ciències experimentals. Coincideix en part amb els postulats del positivisme.
En un sentit pejoratiu, es refereix a una imitació servil de l'estil i els mètodes propis de les ciències de la natura, feta en l'àmbit de les ciències humanes; com si a aquestes se'ls exigís aquest servilisme, sota pena de no ser científiques. L'aspecte de científica, o el sotmetiment a la temàtica científica, se li exigeix en especial, en aquest context, a la filosofia.
Parteix del supòsit que no hi ha un autèntic coneixement fora de la ciència i que aquesta és l'única via per acostar-se a la veritat. Sol sorgir d'un racionalisme excessiu que intenta explicar tota la realitat des dels supòsits de la ciència.

## Referències

* ↑ Diccionario de Filosofía (en castellà). Barcelona: SPES Editorial (edició especial per a RBA Editoriales), 2003, p. 42 (Biblioteca de Consulta Larousse). ISBN 84-8332-398-2.
* ↑ Stevenson, Leslie. Siete teorías de la naturaleza humana. 7a ed.. Madrid: Ediciones Cátedra, 1983, p. 134. ISBN 84-376-0120-7.
* ↑ Haack, Susan. Publicacions de la Universitat de València. Defensar la ciència dintre de la raó: Entre el cientisme i el cinisme (Pensament Cientifíc). ISBN 978-8437080567.
* ↑ «Cientisme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* IEC - Cientisme
# Sibil·la d'Anjou

* No confongueu amb Sibil·la de Jerusalem, reina de Jerusalem
Sibil·la d'Anjou (1112 – 1165) va ser comtessa consort de Flandes. Era filla de Folc V d'Anjou i Ermengarda del Maine, i es va casar amb Guillem Cliton i posteriorment amb Teodoric d'Alsàcia. Va ser regent de Flandes entre 1147 i 1149.
Al 1123, Sibil·la es va casar amb Guillem Cliton, fill del duc normand Robert Courthose i futur comte de Flandes. Sibil·la va aportar el comtat de Maine a aquest matrimoni, que va ser anul·lat en 1124 a causa de la consanguinitat. L'anul·lació va ser dictada pel papa Honori II a petició d'Enric I d'Anglaterra, oncle de Guillem. Folc, el pare de Sibil·la, es va oposar a aquesta anul·lació i no va donar el seu consentiment fins que Honori el va excomunicar i va imposar un interdicte el Comtat d'Anjou. Sibil·la va acompanyar llavors al seu pare al regne creuat de Jerusalem, on Folc, vidu, es va casar amb Melisenda, hereva del regne, i es va convertir en rei al 1131. Al 1139, Sibil·la es va casar amb Teodoric, comte de Flandes, que feia la seva primer pelegrinatge a Terra Santa.
Va tornar a Flandes amb el seu nou marit, i quan aquest va partir a la Segona Croada, Sibil·la, que es trobava embarassada, va actuar com a regent del país. Balduí V, comte d'Hainaut, va aprofitar aquesta oportunitat per atacar Flandes, però Sibil·la va contraatacar saquejant el Comtat d'Hainaut. En resposta, Balduí va saquejar Artois. L'arquebisbe de Reims va intervenir en la disputa i va aconseguir que es signés una treva, però Teodoric es va venjar de Balduí al seu retorn al 1149.
Al 1157 va viatjar amb Teodoric en la seva tercera peregrinació, però després d'arribar a Jerusalem es va separar del seu marit i es va negar a tornar a Flandes amb ell. Es va fer religiosa al convent de Santa Marta i Santa Maria de Betània, on era abadessa la germana de la seva madrastra, Ioveta de Betània. Ioveta i Sibil·la van donar suport a la reina Melisenda i van tenir certa influència en l'Església. També van donar suport a l'elecció d'Amalric de Nesle com Patriarca llatí de Jerusalem. Sibil·la va morir a Betània a 1165.

## Descendents

Sibil·la va tenir sis fills amb Teodoric:
* Felip d'Alsàcia, comte de Flandes
* Mateu d'Alsàcia, comte de Boulogne, per casament amb Maria de Boulogne
* Margarida d'Alsàcia, comtessa de Flandes i Hainaut, casada smb Balduí V d'Hainaut
* Gertrudis d'Alsàcia, comtessa de Savoia, casada amb Humbert III de Savoia i posteriorment amb Hug III d'Oisy.
* Matilde, abadessa de Fontevraud
* Pere de Flandes, bisbe de Cambrai

## Bibliografia

* (francès) N. Huyghebaert, Une comtesse de Flandre à Béthanie, en "Les cahiers de Saint -André", 1964, n° 2, p. 15
* (anglès) Steven Runciman, A History of the Crusades, vol. II: The Kingdom of Jerusalem. Cambridge University Press, 1952.
* (anglès) Guillem de Tir, A History of Deeds Done Beyond the Sea. E. A. Babcock y A. C. Krey, trans. Columbia University Press, 1943.
# Charlestown (Rhode Island)

Charlestown és una població dels Estats Units a l'estat de Rhode Island. Segons el cens del 2000 tenia 7.859 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Charlestown tenia 7.859 habitants, 3.178 habitatges, i 2.278 famílies. La densitat de població era de 82,4 habitants per km².
Dels 3.178 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,4% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 28,3% no eren unitats familiars. En el 21,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,8% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 28% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.491 $ i la renda mediana per família de 56.866 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.616 $ mentre que les dones 29.474 $. La renda per capita de la població era de 25.642 $. Aproximadament el 3% de les famílies i el 5,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Charlestown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Charlestown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Clàssica de Sant Sebastià 1993

La Clàssica de Sant Sebastià 1993, 13a edició de la Clàssica de Sant Sebastià, és una cursa ciclista que es va disputar el 7 d'agost de 1993 sobre un recorregut de 238 km. La cursa formà part de la Copa del món de ciclisme.
Van prendre la sortida 189 corredors, dels quals 176 finalitzaren la cursa.
El vencedor final fou l'italià Claudio Chiappucci, de l'equip (Carrera-Tassoni), que s'imposà en solitari a la meta de Sant Sebastià. Acabaren segon i tercer respevtivament els també italians Gianni Faresin (ZG Mobili-Selle Italia) i Alberto Volpi (Mecair-Ballan).

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Claudio Chiappucci | Carrera-Tassoni | 5h 47' 51" |
| 2 | Gianni Faresin | ZG Mobili-Selle Italia | + 2" |
| 3 | Alberto Volpi | Mecair-Ballan | + 24" |
| 4 | Iñaki Gastón | CLAS-Cajastur | m. t. |
| 5 | Marco Giovannetti | Eldor-Viner | m. t. |
| 6 | Bo André Namdvedt | Subaru-Montgomery | + 31" |
| 7 | Bruno Cornillet | Novemail-Histor | m. t. |
| 8 | Maurizio Fondriest | Lampre-Polti | m. t. |
| 9 | Massimo Ghirotto | ZG Mobili-Selle Italia | m. t. |
| 10 | Stefano Colagè | ZG Mobili-Selle Italia | m. t. |

## Enllaços externs

* Web de la cursa Arxivat 2005-12-20 a Wayback Machine.
* Resultats a cyclingbase.com Arxivat 2011-05-07 a Wayback Machine.
* Resultats a les-sports.info
# Bairdiella chrysoura

Bairdiella chrysoura és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja principalment crustacis, cucs i, ocasionalment, peixos.

## Depredadors

Als Estats Units és depredat per Morone saxatilis.

## Hàbitat

És un peix de clima subtropical (41°N-21°N) i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Atlàntic occidental: des de Nova York fins al sud de Florida i, també, des del nord i l'est del Golf de Mèxic fins al nord de Mèxic.

## Ús comercial

Generalment s'utilitza com a esquer.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ «Bairdiella chrysoura». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 6 FishBase (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
* uBio (anglès)
# Enric de Bolzano

Arrigo o Enrico da Bolzano (Bozen?, Trentino, ca. 1250 - Treviso, 10 de juny de 1315) va ésser un laic italià, llenyataire. És venerat com a beat per l'Església catòlica.

## Biografia

Malgrat la denominació de la persona, no se sap del cert si Bolzano fa referència a la ciutat de l'Alto Adige o a una altra localitat del mateix nom (Giovanni Boccaccio diu que era "alemany", per la qual cosa ha d'ésser una població italiana germanòfona). Era un vilatà de classe baixa, analfabet, que treballava com a obrer al seu poble i va marxar en pelegrinatge a Roma. En tornar, amb la seva esposa i el seu fill Llorenç, s'establí prop de Treviso, vivint a Biancade (municipi de Rancade), vora la carretera del Lagozzo, on era llenyataire.
Ja gran, quan havien mort la seva esposa i el fill, anà a Treviso i vivia en una casa vella (avui hi ha una església dedicada al beat) a l'actual Via Canova. Treballava com a bastaix per a un notari i vivia en la pobresa més extrema, i encara que demanava almoina, la repartia entre els pobres de la ciutat. Assistia a la missa cada dia, i visitava totes les esglésies de la ciutat. Feia pregària i penitència, en una mena de vida ascètica a la ciutat. Morí a Treviso amb fama de santedat.

## Veneració

Se li atribuïren nombrosos miracles i guariments produïts per la seva intercessió, especialment quan ja havia mort. Esdevingué popular al nord d'Itàlia, on se li dedicaren capelles i altars, i els pelegrins anaven a visitar-ne la tomba. La seva fama va veure's incrementada per la citació que en feu Giovanni Boccaccio:
| « | Era, no fa encara gaire temps, un alemany a Treviso anomenat Arrigo, qui, pobre com era, per portar pes a preu servia qui li demanava; i amb això, era tingut per tothom com a home de santíssima i bona vida. Per la qual cosa, sigui o no sigui veritat, en morir esdevingué, segons el que els trevisencs afirmen, que a l'hora de la seva mort les campanes de la major església de tot Treviso, sense que ningú les estirés, començaren a picar. El que es va tenir per miracle, i que Arrigo era sant deia tothom; i reunit tot el poble de la ciutat a la casa on el seu cos jeia, com un cos sant el dugueren a l'església major, portant-lo els coixos, atraient cecs i altres impedits amb malalties i defectes, i gairebé tots esdevingueren sans en tocar aquest cos. | » |
| — Giovanni Boccaccio. Decamerone. Giornata II, novella I. |||
La manca de diners fou un obstacle per dur a terme el procés de canonització al segle xvii. El 1750, Benet XIV aprovà el culte secular al llenyataiare, limitat a la diòcesi de Treviso, declarant-lo beat; Pius VII, en començar el segle següent, l'amplià a la diòcesi de Trent. En 1759, dues costelles del beat van ésser solemnement traslladades a Bolzano, col·locant-se a la capella de Loreto de la catedral, i avui al presbiteri.
El 1912 s'aixecà una capella a Biancade, al lloc on havia viscut.
# Casa al carrer Icària - carrer Nou (Sant Climent Sescebes)

La Casa al carrer Icària - carrer Nou és una obra de Sant Climent Sescebes (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Sant Climent, a la banda nord del terme i a tocar del nucli antic del municipi, formant cantonada entre el carrer Nou i Icaria.
Edifici cantoner de planta irregular, format per tres cossos adossats amb una zona de jardí posterior. La part destacable és el cos que forma la cantonada, de planta rectangular, coberta d'un sol vessant i distribuït en planta baixa, dos pisos i golfes. La façana principal presenta, a la planta baixa, un gran portal d'accés d'arc rebaixat adovellat. Als pisos hi ha dos balcons exempts amb les llosanes sostingudes per mènsules decorades i els finestrals de sortida d'arc carpanell, el de la primera planta decorat amb una motllura de pedra i el del segon pis amb l'emmarcament arrebossat. La façana està rematada per una obertura ovalada utilitzada en origen per ventilar les golfes. La façana lateral presenta, als pisos, dos balcons exempts de les mateixes característiques que els de la façana principal, tot i que els finestrals són rectangulars. Una motllura rectilínia marca la divisòria entre els diferents nivells, en ambdós paraments.
La construcció està arrebossada i pintada.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer Icària - carrer Nou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 octubre 2017].
# Liberty Classic

La Liberty Classic és una competició ciclista femenina d'un sol dia que es disputava al mes de juny a Filadèlfia, a l'estat de Pennsilvània. Tenia lloc al mateix dia que la Philadelphia Cycling Classic. Va durar del 1994 al 2012. De 1998 a 2001 va formar part de la Copa del Món de ciclisme femení.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1994 | Marianne Berglund | Julie Young | Deirdre Demet-Barry |
| 1995 | Clara Hughes | Jeannie Golay | Jacqueline Nelson |
| 1996 | Petra Rossner | Jeannie Golay | Karen Livingston-Bliss |
| 1997 | Edita Pučinskaitė | Rasa Polikevičiūtė | Karen Kurreck |
| 1998 | Petra Rossner | Diana Žiliūtė | Gabriella Pregnolato |
| 1999 | Petra Rossner | Karen Dunne | Hanka Kupfernagel |
| 2000 | Petra Rossner | Diana Žiliūtė | Vera Hohlfeld |
| 2001 | Petra Rossner | Anna Millward | Debbie Mansveld |
| 2002 | Petra Rossner | Laura Van Gilder | Deirdre Demet-Barry |
| 2003 | Lyne Bessette | Lynn Gaggioli | Judith Arndt |
| 2004 | Petra Rossner | Gina Grain | Laura Van Gilder |
| 2005 | Ina-Yoko Teutenberg | Regina Schleicher | Laura Van Gilder |
| 2006 | Regina Schleicher | Ina-Yoko Teutenberg | Tina Mayolo Pic |
| 2007 | Ina-Yoko Teutenberg | Regina Schleicher | Gina Grain |
| 2008 | Chantal Beltman | Brooke Miller | Ina-Yoko Teutenberg |
| 2009 | Ina-Yoko Teutenberg | Joanne Kiesanowski | Shelley Olds-Evans |
| 2010 | Ina-Yoko Teutenberg | Shelley Olds | Theresa Cliff-Ryan |
| 2011 | Giorgia Bronzini | Shelley Olds | Jennifer Purcell |
| 2012 | Ina-Yoko Teutenberg | Rochelle Gilmore | Giorgia Bronzini |

## Enllaços externs

* Palmarès a cyclingarchives.com
# Mestečko

Mestečko (en hongarès Lednickisfalu) és un poble d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1471.

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «História obce». [Consulta: 22 desembre 2021].
# Cantons de Tarn i Garona

Fins al 2015, els cantons de Tarn i Garona eren 30 i s'agrupaven en dos districtes:
Amb la reorganització cantonal del 2015, el nombre de cantons va passar de 30 als 15 següents:
Aveyron-Lère, Beaumont-de-Lomagne, Castelsarrasin, Garonne-Lomagne-Brulhois, Moissac, Montauban-1, Montauban-2, Montauban-3, Montech, Pays de Serres Sud-Quercy, Quercy-Aveyron, Quercy-Rouergue, Tarn-Tescou-Quercy vert, Valence, Verdun-sur-Garonne.

## Referències

* ↑ «Décret n° 2014-273 du 27 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département de Tarn-et-Garonne». [Consulta: 19 abril 2019].
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1947

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1947 es va celebrar a París (França) del 26 de juliol al 3 d'agost de 1947. En total es va competir en 5 disciplines, 3 de professionals i 2 d'amateurs.

## Resultats
### Masculí
#### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Jef Scherens Bèlgica | Louis Gérardin França | Georges Senfftleben França |
| Persecució individual | Fausto Coppi Itàlia | Antonio Bevilacqua Itàlia | Hugo Koblet Suïssa |
| Darrere moto | Raoul Lesueur França | Jean-Jacques Lamboley França | Jan Pronk Països Baixos |

#### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Reginald Harris Regne Unit | Cornelis Byster Països Baixos | Henri Sensever França |
| Persecució individual | Arnaldo Benfenati Itàlia | Atilio François Uruguai | Knud Andersen Dinamarca |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Itàlia | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 2 | França | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 3 | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| - | Regne Unit | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Uruguai | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Països Baixos | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 7 | Dinamarca | 0 | 0 | 1 | 1 |
| - | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Can Pau Morral

Can Pau Morral és una casa de Maçanet de la Selva (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció moderna que englova un balcó i una porta allindada de pedra antigues. El balcó és de fusta, situat al primer pis i cobreix un racó de la casa. Està dotat d'un cobert que és una extensió del teulat. Actualment aquest cobert, encara amb bigues de fusta, està tort i suportat per una biga de ferro.

## Referències

* ↑ «Can Pau Morral». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# Resolució 911 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 911 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 21 d'abril de 1994. Després de reafirmar les resolucions 813 (1993), 856 (1993) i 866 (1993), el Consell va acollir amb beneplàcit els progressos aconseguits cap a l'establiment del Govern Nacional de Transició a Libèria, però estava preocupat pels retards posteriors en l'aplicació de l'Acord de pau de Cotonou i va ampliar el mandat de la Missió d'Observació de les Nacions Unides a Libèria (UNOMIL) fins al 22 d'octubre de 1994.
Va expressar la seva preocupació per la renovada lluita entre les parts a Libèria i el seu impacte negatiu en el procés de desarmament i ajuda humanitària. Es va encomanar el paper de la Comunitat Econòmica dels Estats de l'Àfrica Occidental (ECOWAS) en el procés de pau i per al Grup de Seguiment de la Comunitat Econòmica dels Estats d'Àfrica Occidental (ECOMOG) per ajudar a implementar el procés de pau. Es va encomanar l'estreta cooperació entre la UNOMIL i l'ECOMOG i es va estendre als estats africans que havien contribuït a l'ECOMOG. També es va assenyalar que el calendari modificat del procés de pau exigia que se celebressin eleccions el 7 de setembre de 1994.
El Consell va prorrogar el mandat de la UNOMIL amb l'enteniment que revisarà la situació a Libèria abans del 18 de maig de 1994 sobre si el Consell d'Estat del Govern Nacional de Transició de Libèria ha estat totalment instal·lat i hi ha hagut progressos substancials en les converses de pau. A tot tardar el 30 de juny de 1994, es realitzaria una revisió sobre el funcionament del govern de transició, el progrés en el desarmament i la desmobilització i la preparació de les eleccions.
Es va demanar a tots els partits que cessessin les hostilitats i que treballessin pel desarmament, la instal·lació del govern de transició i una Assemblea Nacional perquè es pogués establir una administració civil unificada al país. Es va instar també a les parts a garantir la seguretat del personal de la UNOMIL i contribuir al lliurament de l'assistència humanitària.
Es va animar als Estats membres a contribuir econòmicament a l'ECOMOG per facilitar l'enviament de reforços per part dels estats africans. A més, es va lloar l'assistència que van proporcionar i es van acollir els esforços del Secretari General Boutros Boutros-Ghali per fomentar el diàleg.

## Referències

* ↑ «General elections set for September may be delayed». UN Chronicle, 01-09-1994.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)
* Charles Taylor
* Primera Guerra Civil liberiana

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org