OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Registre electrònic d'empreses licitadores

El Registre electrònic d'empreses licitadores, conegut com a RELI, és un registre electrònic licitadores de la Generalitat de Catalunya. En l'àmbit de l'Administració de la Generalitat de Catalunya, la Junta Consultiva de Contractació Administrativa gestiona el RELI, en el qual es troben les dades i els documents de la personalitat jurídica, la capacitat d'obrar, la representació i la solvència, relatius a les empreses que volen subscriure contractes amb les administracions catalanes. El Registre és públic, té caràcter voluntari, validesa indefinida i format electrònic, conté dades vigents i és gratuït. És una evolució de l'anterior Registre de Licitadors (Rli), vigent fins al 7 de setembre de 2005, data en què va entrar en funcionament el nou RELI. Es poden inscriure en el RELI les persones físiques i les persones jurídiques tant espanyoles com estrangeres, comunitàries o extracomunitàries.

## Referències

* ↑ «Registre electrònic d'Empreses Licitadores». Arxivat de l'original el 2012-11-20. [Consulta: 15 març 2010].
* ↑ «Contractació del Sector públic». Arxivat de l'original el 2010-06-21. [Consulta: 15 març 2010].
# Resolució 1121 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1121 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 22 de juliol de 1997 després de recordar que el manteniment de la pau i la seguretat internacionals és un dels propòsits fonamentals de les Nacions Unides, va decidir establir la medalla Dag Hammarskjöld com a homenatge al sacrifici dels qui han perdut la vida prestant serveis en operacions de manteniment de la pau, nomenada així pel segon Secretari General Dag Hammarskjöld.
El Consell també va recordar que el Premi Nobel de la Pau de 1988 va ser concedit a les forces de manteniment de la pau de les Nacions Unides. Va reconèixer que més de 1.500 persones de 85 països que havien donat la vida en operacions de manteniment de la pau i que la medalla Dag Hammarskjöld serviria com a tribut al seu sacrifici. Se li va demanar al Secretari General Kofi Annan que establís els criteris i procediments per a la concessió i administració de la medalla, i als altres Estats membres a cooperar en la concessió de la mateixa.

## Referències

* ↑ «Security Council establishes Dag Hammarskjöld medal for valour, sacrifice of United Nations peacekeepers». United Nations, 22-07-1997.
* ↑ United Nations. Yearbook of the United Nations 1998. 5th. United Nations Publications, 2001, p. 63. ISBN 978-92-1-100840-1.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1101 a la 1200 (1997 - 1998)
* Dia Internacional del Personal de Pau de les Nacions Unides
* Llista de les missions de manteniment de la pau de les Nacions Unides

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1123 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1123 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 30 de juliol de 1997. Després de recordar totes les resolucions rellevants del Consell de Seguretat i de l'Assemblea General sobre Haití i va assenyalar la terminació de la Missió de Suport de les Nacions Unides a Haití d'acord amb la Resolució 1086 (1996), el Consell va establir Missió de Transició de les Nacions Unides a Haití (UNTMIH) per ajudar amb la força policial nacional.
El Consell de Seguretat va assenyalar el paper que les Nacions Unides havien jugat en l'establiment de la Policia Nacional d'Haití. També va destacar la importància d'una força policial nacional professional funcionant plenament i la revitalització del sistema de justícia d'Haití. A petició del president d'Haití, René Préval, la UNTMIH va ser establerta per un període de quatre mesos que finalitzava el 30 de novembre de 1997 per ajudar a la professionalització de la policia haitiana. La UNTMIH constava de 250 policies civils i 50 militars.
Finalment, es va demanar al secretari general Kofi Annan que informés sobre l'aplicació de la resolució actual i la futura ajuda internacional a Haití abans del 30 de setembre de 1997.

## Referències

* ↑ «Security Council establishes Transition Mission in Haiti (UNTMIH) to assist in professionalising of Haitian National Police». United Nations, 30-07-1997.
* ↑ Knight, W. Andy. Adapting the United Nations to a postmodern era: lessons learned. Palgrave Macmillan, 2001, p. 143. ISBN 978-0-333-80150-5.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1101 a la 1200 (1997 - 1998)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1125 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1125 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 6 d'agost de 1997. Després d'expressar la seva preocupació davant la situació a la República Centreafricana, el Consell va autoritzar la continuació de la Missió Interafricana per Supervisar l'Aplicació dels Acords de Bangui (MISAB) al país per uns altres tres mesos.

## Antecedents

El 1996, es van produir tres motins successius per elements de les forces armades a la República Centreafricana, que van provocar una crisi política i militar. Els acords de Bangui van ser signats pel president de la República Centreafricana Ange-Félix Patassé i les forces rebels a la capital Bangui i es va establir una força interafricana (MISAB)per restaurar la pau i la seguretat al país i controlar l'aplicació dels Acords de Bangui.

## Resolució

El Consell de Seguretat va determinar que la situació a la República Centreafricana constituïa una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals i va acollir amb beneplàcit els esforços dels estats participants en la MISAB. Va aprovar els esforços de l'operació per assegurar un entorn estable i supervisar la rendició d'armes d'antics amotinats, milícies i altres persones.
Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, els països que participen en la MISAB - Burkina Faso, Txad, Gabon, Mali, Senegal i Togo, per garantir la seguretat i llibertat de moviment del seu personal per un període inicial de tres mesos. El cost de la força es sufragaria pels estats participants. Finalment, els països participants van haver de presentar informes cada dues setmanes al Secretari General Kofi Annan.

## Referències

* ↑ «Acting under Chapter VII, Security Council authorises mission in Central African Republic to ensure its security, freedom of movement». United Nations, 06-08-1997.
* 1 2 Sarooshi, Danesh. The United Nations and the development of collective security: the delegation by the UN Security Council of its chapter VII powers. Oxford University Press, 1999, p. 244. ISBN 978-0-19-826863-5.
* ↑ Chesterman, Simón. Just war or just peace?: humanitarian intervention and international law. Oxford University Press, 2002, p. 139. ISBN 978-0-19-925799-7.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1101 a la 1200 (1997 - 1998)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Reno (Nevada)

Reno és una ciutat del Comtat de Washoe a l'estat de Nevada, Estats Units d'Amèrica. Reno, coneguda com a "La ciutat petita més gran del món", és coneguda pels seus casinos, i és la ciutat on sorgí la corporació del joc Harrah's Entertainment. La ciutat té una població aproximada de 218.000 habitants i és la quarta ciutat més poblada de Nevada, rere Las Vegas, Henderson, i North Las Vegas. És situada en una vall del desert al peu de Sierra Nevada.

## Toponímia

La ciutat es anomenada en honor de Jesse Lee Reno, general major que va morir dins lo Guerra Civil dels Estats Units. El seu cognom ven del francès Renault, equivalent al català Reinald.

## Persones il·lustres

* Larry Evans (1932-2010), Gran Mestre d'escacs

## Referències

* ↑ Informació de l'Oficina del Cens dels Estats Units Arxivat 2011-11-25 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Warner, Ezra J. Generals in Blue: Lives of the Union Commanders. Baton Rouge: Louisiana State University Press, 1964. ISBN 0-8071-0822-7. p. 394.

## Vegeu també

* Western Pacific Railroad

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial de Reno Arxivat 2012-05-11 a Wayback Machine. (anglès)
Viccionari
# Resolució 1691 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1691 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou aprovada sense votació el 22 de juny de 2006, després d'haver examinat la petició de la República de Montenegro per poder ser membre de les Nacions Unides. En aquesta resolució, el Consell va recomanar a l'Assemblea General l'acceptació de Montenegro com a membre.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 – 2006)
* Estats membres de les Nacions Unides

## Referències

* ↑ «Security Council recommends to General Assembly that Montenegro be admitted to United Nations». United Nations, 22-06-2006.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1693 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1693 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 30 de juny de 2006. Després de recordar les resolucions anteriors relatives a la situació a la República Democràtica del Congo, en particular les resolucions 1565 (2004), 1592 (2005), 1596 (2005), 1621 (2005), 1628 (2005) i 1635 (2005) i 1671 (2006) el Consell va autoritzar l'augment temporal de la mida de la Missió de les Nacions Unides a la República Democràtica del Congo (MONUC) fins al 30 de setembre de 2006.

## Resolució
### Observacions

El Consell de Seguretat va subratllar la importància de les eleccions com a part de l'estabilitat a llarg termini i la pau a la República Democràtica del Congo. Va assenyalar les eleccions que havien tingut lloc per a l'Assemblea Nacional i va retre homenatge als països donants que havien assistit en aquest procés
Mentrestant, calia la reforma del sector de la seguretat i preocupaven les hostilitats entre milicians i grups estrangers a l'est del país. La conjuntura va continuar constituint una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals a la regió.

### Actes

Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell de Seguretat va ampliar l'augment de personal militar i civil durant tres mesos fins al 30 de setembre de 2006 i va reiterar la temporalitat de l'augment i expressant la seva voluntat de reduir la mida quan la seva presència ja no fos necessària.
Mentrestant, la resolució recordava a la República Democràtica del Congo la importància d'unes eleccions lliures i justes i que s'abstingués d'incitació a l'odi i la violència. La MONUC va poder assistir a les autoritats congoleses i la missió EUSEC de la Unió Europea al país.

## Referències

* ↑ «Security Council extends increase in force strength of UN mission in Democratic Republic of Congo until 30 September». United Nations, 30-06-2006.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)
* Segona Guerra del Congo
* Conflicte d'Ituri
* Conflicte de Kivu

## Enllaços externs

* «Text de la Resolució» (pdf). Nacions Unides.
# Resolució 168 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 168 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 3 de novembre de 1961, després de la mort de Dag Hammarskjöld i que el seu lloc com a Secretari General encara no havia estat ocupat, el Consell va recomanar que l'ambaixador birmà U Thant fos nomenat com a Secretari General.

## Vegeu també

* Llista de Resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a 200 (1943 - 1976)

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rhynchobatus australiae

Rhynchobatus australiae és un peix de la família dels rinobàtids i de l'ordre dels rajiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 300 cm de llargària total.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del Pacífic occidental: des del Golf de Tailàndia i Filipines fins a Queensland (Austràlia).

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Rhynchobatus australiae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)

## Bibliografia

* McEachran, J.D.: "Rhinobatidae. Peces guitarra", a W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (editors). Guia FAO para Identification de Especies para los Fines de la Pesca. Pacifico Centro-Oriental, planes 778-781. Any 1995.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Roberto Pompei

Roberto Carlos Pompei (Buenos Aires, 14 de maig de 1970) és un exfutbolista argentí, que ocupava la posició de migcampista.
Al llarg de la seua carrera, Pompei ha militat en nombrosos conjunts del seu país, destacant el pas per Boca Juniors o Racing d'Avellaneda. Entre 1997 i 2000 va militar al Reial Oviedo, de la lliga espanyola, sent titular al club asturià.
# Roberto Petito

Roberto Petito (Civitavecchia, 1 de febrer de 1971) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre el 1993 i el 2008. En el seu palmarès destaca la Tirrena-Adriàtica de 1997 i els Quatre dies de Dunkerque de 2006.

## Palmarès

* 1989
** 1r al Trofeu Tosco-Umbro
* 1991
** 1r al Trofeu Rigoberto Lamonica
* 1992
** 1r al Giro de les Regions
** 1r a la Coppa Ciuffenna
* 1993
** Vencedor d'una etapa del Giro della Puglia
* 1994
** 1r al Giro della Romagna
* 1997
** 1r a la Tirrena-Adriàtica
** 1r a la Settimana Ciclistica Coppi-Bartali
** 1r al Giro de Sardenya
* 2001
** 1r al Trofeu Pantalica
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Abruzzo
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
* 2004
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
* 2006
** 1r als Quatre dies de Dunkerque i vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1995. Abandona (5a etapa)
* 1996. 63è de la classificació general
* 1997. 24è de la classificació general
* 1999. 60è de la classificació general
* 2001. 100è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1994. 73è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1994. Abandona (11a etapa)
* 1995. Abandona (9a etapa)

## Referències

* ↑ «PETITO Roberto». [Consulta: 26 octubre 2023].
* ↑ Redazione. «Roberto Petito vincitore della Tirreno-Adriatico 1997» (en italià), 01-02-2021. [Consulta: 26 octubre 2023].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Roberto PETITO» (en italià). [Consulta: 26 octubre 2023].
* ↑ «Petito se lleva el triunfo en los Cuatro Días de Dunkerque e Isaac Gálvez la última etapa» (en spanish), 07-05-2006. [Consulta: 26 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Roberto Petito a letour.fr
* Fitxa de Roberto Petito a sitiodeciclismo.net
# Roberto Poggiali

Roberto Poggiali (Florència, 16 d'abril de 1941) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1963 i 1978. Durant la seva carrera professional aconseguí 10 victòries, destacant la Fletxa Valona de 1965 i la Volta a Suïssa de 1970.

## Palmarès

Palmarès de Roberto Poggiali.
* 1959
** 1r a la Coppa Cicogna
* 1965
** 1r a la Fletxa Valona
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
* 1970
** 1r a la Volta a Suïssa
* 1971
** 1r de la Copa Sabatini
* 1972
** 1r del Gran Premi de Canes
* 1973
** Vencedor d'una etapa al Giro de la Pulla
* 1974
** 1r al Giro del Laci
** 1r a Magliano
* 1975
** 1r al Giro del Friuli
* 1976
** 1r al Giro d'Úmbria

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1963. 24è de la classificació general
* 1964. 14è de la classificació general
* 1965. 8è de la classificació general
* 1966. 22è de la classificació general
* 1967. 19è de la classificació general
* 1969. 14è de la classificació general
* 1970. 11è de la classificació general
* 1971. 32è de la classificació general
* 1972. 31è de la classificació general
* 1973. 12è de la classificació general
* 1974. 20è de la classificació general
* 1976. 12è de la classificació general
* 1977. 32è de la classificació general
* 1978. 36è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1967. 27è de la classificació general
* 1969. 51è de la classificació general
* 1975. 22è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1968. 35è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «http://www.sitiodeciclismo.net/coureurfiche.php?coureurid=3945» (en castellà). [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ Palmarès i biografia de Roberto Poggiali Arxivat 2014-10-15 a Wayback Machine.
# Resolució 68 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 68 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 10 de febrer de 1949, va resoldre que la Resolució 192 de l'Assemblea General de les Nacions Unides es transmeti a la Comissió d'Armament Convencional per a l'acció d'acord amb els seus termes.
La resolució es va aprovar amb nou vots, mentre que l'RSS d'Ucraïna i la Unió Soviètica es van abstenir.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1 a la 100 (1946 - 1953)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Riera de Rubí

La riera de Rubí és un curs d'aigua del Vallès Occidental que passa per Rubí. És un afluent, per l'esquerra, del Llobregat, riu al qual desguassa prop del Papiol, al Baix Llobregat.
S'origina quan la riera de les Arenes rep per la dreta la riera del Palau una mica més amunt de les Fonts, al terme municipal de Terrassa, i en el terme de Rubí li arriben diversos torrents procedents de les serres del nord, entre ells els de Can Balasc i Can Canyadell, que delimiten el límit del municipi amb Castellbisbal, i els de Can Tallafigueres, Can Xercavins, Can Pi de la Serra, Sant Muç, Can Ramoneda i Can Solà. A la riba sud trobem el torrent dels Alous i el de Can Ferran, que marquen durant un bon traçat la frontera entre Sant Cugat del Vallès i Rubí.
En 1860 es va construir el primer pont de pedra a Rubí, de tres ulls, per connectar el poble amb les terres de conreu i les masies situades als camps de l’altra banda de la riera, i després d’expropiar diversos terrenys, el 1884 es va desviar el curs de la riera a ponent per poder incorporar al poble les terres de la Parellada del Castell de Rubí, i el 1897, per iniciativa dels germans Ribas, es construí un pont penjant. El 25 de setembre de 1962 la crescuda de les aigües provinents de la riera de les Arenes a causa d'unes pluges molt intenses va provocar efectes catastròfics al seu pas pel Vallès, amb més de 700 morts. La canalització posterior ha evitat els danys materials i humans que provocaven de tant en tant els aiguats.

## Referències

* ↑ «Riera de Rubí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «La riera de Rubí des del pont de Cova Solera». [Consulta: 8 febrer 2021].
* ↑ Pinyol i Puig, Laura. «Seixanta anys de la Riuada del Vallès». Sàpiens, 01-09-2022. Arxivat de l'original el 26 de setembre 2022. [Consulta: 26 setembre 2022].
* ↑ Vilalta, Jordi. «El Rubí d’abans: ‘El pont del matadero’ o del carrer Cadmo». Diari de Rubí, 01-04-2022. [Consulta: 31 octubre 2022].
* ↑ «La revista Vallesos recorda la tràgica riuada del 1962». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 23 agost 2012].
# Riera de Rifós

La riera de Rifós és una riera afluent del Ter del Baix Empordà i el Gironès.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Riera de Riudevila

La Riera de Riudevila és un afluent de l'Onyar. Neix al Veïnat de les Fonts al nord de Salitja en un dels contraforts del volcà de la Crosa i desemboca a l'Onyar a Riudellots de la Selva al nord del Veïnat de l'Estació. Passa sota el pont de Riudevila, un pont del camí ral de Barcelona a França, ara en desús del qual les parts més vells daten del segle xii.
Existeix un document de l'any 1763 conservat a l'Arxiu Parroquial de Riudellots i escrit per Joan Calderó, fill d'un clergue del poble, on explica com l'any 1340 el poble va canviar d'emplaçament degut a les freqüents inundacions que patia. Aquestes ja estaven documentades des de l'any 1322, a causa de la situació del poble enmig de dues rieres: Cric i Riudevila.

## Referències

* ↑ «Riera de Riudevila». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Pont de Riudevila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
* 1 2 Riuada dels rius Oyar i els seus afluents Cric i Riudevila, 2015, p. 2.

## Bibliografia

* Riuada dels rius Onyar i els seus afluents Cric i Riudevila, a riudellots de la Selva 11 octubre de 1962 (pdf). Agència Catalana de l'aigua, març 2015.
# Reserva índia Miccosukee

La reserva índia Miccosukee és la llar de la tribu d'amerindis Miccosukee. Es divideix en tres seccions en dos comtats del sud de Florida, EUA. La seva superfície total és de 332,183 km². No hi havia població resident al territori com a reserva en el cens del 2000.
La secció més gran, que es coneix com la Reserva Alligator Alley, està situada a l'extrem occidental del comtat de Broward, i fa frontera amb el comtat de Collier. Té una superfície de 329,076 km².
La segona secció més gran és la reserva de Tamiami Trail, que està situada 64 km a l'oest de Miami, al Camí de Tamiami (US Highway 41, o Southwest 8th Street), en el punt que el Camí de Tamiami es torna cap al nord-oest, a l'oest de comtat de Miami-Dade. Encara que aquesta secció és molt menor que la secció Alligator Alley, és el centre de la majoria de les operacions de la tribu. Té una extensió territorial de 2,884 km².
La secció més petita és la Reserva de Krome Avenue, situada a l'est de la secció del Camí de Tamiami i més a prop de la ciutat de Miami. També està en el Camí de Tamiami, a la cantonada nord-oest de la intersecció amb Avinguda Krome (Avenue Southwest 177), a l'oest de la comunitat de Tamiami. Aquesta secció compta amb una superfície de només 55,04 hectàrees (0,2227 km²). El Miccosukee Resort & Casino es troba en aquest lloc.

## Referències

* ↑ Lefley, Harriet P. «Social and Familial Correlates of Self-Esteem among American Indian Children». Child Development, 45, 3, 1974, pàg. 829–833. DOI: 10.2307/1127856. ISSN: 0009-3920.
* ↑ McDonald, Gerren; Giesbrecht, Gordon G. «Reducing Vehicle Submersions and Consequent Fatalities on Highway I-75 in Florida (Alligator Alley): Effectiveness of a Cable Safety Barrier System» (en anglès). The Open Transportation Journal, 15, 1, 10-11-2021, pàg. 217–225. DOI: 10.2174/1874447802115010217. ISSN: 1874-4478.
* ↑ Douglas, Julian. Miccosukee Tribe of Indians of Florida. Nonpoint Source Pollution Management Program Plan - Department of Water Resources, 2017, p. 15.
* ↑ Epperson, Bruce D. Roads Through the Everglades: The Building of the Ingraham Highway, the Tamiami Trail and Conners Highway, 1914-1931 (en anglès). McFarland, 2016-07-04, p. 15. ISBN 978-1-4766-6479-8.

## Enllaços externs

* Miccosukee Reservation, Florida Arxivat 2020-02-11 at Archive.is United States Census Bureau
* Miccosukee Resort & Gaming