OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rhinella rumbolli

Rhinella rumbolli és una espècie de gripau de la família dels bufònids. Viu a altituds d'entre 550 i 1.700 msnm a l'Argentina i Bolívia. El seu hàbitat natural són els boscos perennifolis i rius de muntanya. Està amenaçat per la tala d'arbres, la introducció de peixos depredadors, l'alteració dels règims hidrològics i la infecció dels seus ous per patògens de la família de les saprolegniàcies.

## Referències

* ↑ Grup d'Especialistes en Amfibis de la CSE de la UICN. «Rhinella rumbolli» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2020-3.RLTS.T54752A101423430.en. [Consulta: 4 abril 2021].
# Muskoxita

La muskoxita és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de la hidrotalcita. Va ser descoberta l'any 1969 a la intrusió Muskox, riu Coppermine (Nunavut, Canadà), indret del qual n'agafa el nom. Es tracta de l'únic indret o ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Característiques

La muskoxita és un òxid de fórmula química Mg₇Fe3+ 4(OH)$_{26}$·H₂O. Cristal·litza en el sistema trigonal en cristalls hexagonals de fins a 0.25 mm que són molt prims en {0001}, en agregats divergents reticulars, i també com a cristalls entrecrescuts que simulen cristalls trigonals de major mida; també com a fibres entrecreuades, grans anhèdrics i pols fina. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la muskoxita pertany a «04.FL: Hidròxids (sense V o U), amb H2O+-(OH); làmines d'octaedres que comparetixen angles» juntament amb els següents minerals: trebeurdenita, woodallita, iowaita, jamborita, meixnerita, fougerita, hidrocalumita, kuzelita, aurorita, calcofanita, ernienickelita, jianshuiïta, woodruffita, asbolana, buserita, rancieïta, takanelita, birnessita, cianciul·liïta, jensenita, leisingita, akdalaïta, cafetita, mourita i deloryita.

## Formació

La muskoxita va ser trobada en vetes de serpentinita d'un complex ultramafic de capes. Va ser trobada associada als següents minerals: lizardita i coalingita.

## Referències

* ↑ «Muskoxite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 18 juliol 2017].
* 1 2 «Muskoxite» (en anglès). HA. Arxivat de l'original el 15 de juliol 2012. [Consulta: 17 novembre 2016].
# Club d'Esquí Coll de Pal

El Club d'Esquí Coll de Pal o Coll de Pal Esquí Club és una entitat esportiva berguedana dedicada al món de l'esquí alpí, creada a Bagà al 1977. Actualment compta amb uns 500 socis. El club esquia a les estacions de La Molina (amb Coll de Pal) i Baqueira Beret.
Té la seva seu a Bagà.
El Club centra els seus esforços en promocionar l'esport de l'esquí alpí, i el territori. El Club d'esquí Coll de Pal organitza:
* Cursets d'esquí alpí, per a petits i adults.
* Sortides guiades amb raquetes de neu (diürnes i nocturnes) per diferents indrets del Parc Natural Cadí-Moixeró.

## Referències

* ↑ «Club d'Esquí Coll de Pal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Adreces i telèfons del municipi de Bagà». Ajuntament de Bagà. [Consulta: 12 juliol 2016].
* ↑ «Cloenda del curset de Coll de Pal Temporada 2009/2010». Berguedà Actual, 19-03-2010. [Consulta: 12 juliol 2016].

## Bibliografia

* Girabal, Bernat «Coll de Pal. Entre la decepció i l'esperança». L'Erol: revista cultural del Berguedà, 128, p. 62-63.

## Enllaços externs

* Club d'Esquí Coll de Pal - Lloc web oficial
# Batamanta

La manta amb mànigues, popularment coneguda com a batamanta, és una peça de vestir unisex usualment fabricada amb llana o cotó i l'aparença és la d'una bata emprada a l'inrevés, o sigui, amb la seva obertura central per l'esquena. Actualment, la batamanta als Estats Units és coneguda també com a "comfy blanket" (literalment, manta còmoda). En qualsevol cas, la Snuggie, en qualitat de marca vulgaritzada, és el terme usat amb més freqüència en el món angloparlant per referir-se a aquesta peça. A Espanya i Amèrica Llatina se sol preferir el terme compost "batamanta". Ha estat comercialitzada amb diversos noms, com ara Snuggie, Snuggler, Doojo, Toasty Wrap i Slanket, amb diverses mides, colors i materials, però sempre amb el mateix disseny. Als Estats Units, durant el 2009 la marca Snuggie es va convertir en tot un fenomen cultural després de l'èxit que van tenir diverses paròdies de les seves vídeos de la teletienda.> De manera similar, a Espanya la peça es va popularitzar amb el nom de "batamanta", essent esmentada així als mitjans de comunicació.
La primera versió comercial de la manta amb mànigues es va denominar Freedom Blanket (Manta de la llibertat), però va ser Slanket la primera batamanta a aconseguir certa popularitat gràcies als seus anuncis de la teletienda. El disseny del primer prototip de Slanket va ser creat per Gary Clegg i Ryan Lafayette a Maine en 1998, emprant un sac de dormir. La idea de Clegg va venir de la manta amb una màniga que la seva mare li va fer perquè la fes servir al seu fred dormitori. Més tard, Clegg va desenvolupar el concepte fins a crear la Slanket actual, amb dues mànigues.>

## Referències

* ↑ «How to tell the difference between a Snuggie and ...». Chicago Sun-Times, 31-01-2009. Arxivat de l'original el 2 de febrer 2009. [Consulta: 7 maig 2017].
* ↑ Harmanci, Reyhan «Warming to the cult of Snuggie». San Francisco Chronicle, 29-03-2009.
* ↑ Newman, Andrew Adam «Snuggie Rode Silly Ads to Stardom Over Rivals». New York Times, 26-02-2009.
* ↑ Yaniv, Oren «Revelers ready for New York City Snuggie pub crawl». New York Daily News, 25-03-2009. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-03-28. [Consulta: 7 maig 2017].
# Edward Oliver Essig

Edward Oliver Essig (Arcadia, Indiana, 29 de setembre de 1884 - Lafayette, Califòrnia, 23 de novembre de 1964) va ser un entomòleg estatunidenc que es va especialitzar en els hemípters.
Essig va ser professor a la Universitat de Califòrnia, Berkeley. Va escriure Injurious and Beneficial Insects of California (Insectes malignes i beneficiosos de Califòrnia, 1913), Insects of Western North America (Insectes de l'oest d'Amèrica del Nord, 1926), A History of Entomology (Una història de l'entomologia, 1931), College Entomology (Entomologia universitària, 1942) i diversos centenars de treballs científics sobre hemípters. El Museu d'Entomologia Essig de la UC Berkeley té el seu nom.
També estava interessat en l'horticultura i va escriure A check-list of Fuchsias (Una llista de comprovació de fúcsies,1936) per a l'American Fuchsia Society .

## Referències

* Michelbacher, A. E.; Smith, R. F. «Edward Oliver Essig (1884–1964) and the bibliography of E.O. Essig and insects named by him» (en anglès). Pan-Pacific Entomologist, 41(4), 1965, pàg. 207-258.

## Enllaços externs

* Essig Museum of Entomology (anglès)
* Long Biography (anglès)
# Joaquim Oliva i Gomà

Joaquim Oliva i Gomà (Guissona, 11 de novembre de 1926 - 4 de febrer de 1993) fou un futbolista català de la dècada de 1950.

## Trajectòria

Oliva jugava a les posicions de mig volant i defensa central. Començà a jugar al CE Sabadell a primera divisió, entre 1947 i 1949. Aquesta darrera temporada, el Sabadell va baixar a Segona i Oliva fou cedit al RCD Espanyol els cinc darrers mesos de la següent temporada. El jugador prometia molt i tant Espanyol, Barcelona, com Reial Madrid estaven interessant en el seu fitxatge. Finalment, el 1950 fou traspassat pel Sabadell al Reial Madrid, club amb el qual signà per cinc temporades. Va viure l'època daurada del club blanc, amb el qual guanyà tres lligues (1953-54, 1954-55, 1956-57), dues Copes Llatines (1954-55, 1956-57) i dues Copes d'Europa (1955-56, 1956-57). Després de set temporades al club, el 1957 marxà al Real Jaén CF, on jugà dues temporades més, una a primera divisió i una a Segona.
Jugà dos partits amb la selecció catalana de futbol l'any 1950.
Com a anècdota cal esmentar que Oliva fou protagonista d'un cas que fou conegut a l'època com el cas del K.O. Era el 5 d'abril de 1953, i el Reial Madrid visitava el Camp de Les Corts. A cinc partits pel final la classificació de la lliga era molt ajustada amb València, 35 punts; Espanyol, 34; Madrid, 33 i Barcelona, 32. El Barça jugava al voltant de la seva gran estrella Ladislau Kubala. En una acció del partit, una tisora realitzada per Kubala gairebé colpeja Oliva. Ambdós jugadors començaren a discutir i empènyer. L'àrbitre Juan Gardeazábal. Començaren aleshores veritables lluites soterrades als despatxos. La sanció per agressió significava 4 partits de suspensió i, per tant, perdre Kubala la resta de la temporada. Finalment el Barça en sortirà beneficiat i Kubala només fou condemnat per desconsideració amb una multa econòmica. El Barça guanyà el quatre partits que li mancaven i acabà proclamant-se campió de lliga.

## Referències

* ↑ «Oliva, Joaquín Oliva Gomá - Futbolista». [Consulta: 14 maig 2021].
* ↑ «EL REAL MADRID SE ANTICIPA AL BARCELONA Y FICHA A OLIVA». El Mundo, 2002. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Ayer en Las Corts». Mundo Deportivo, 09-04-1950.
* ↑ «Ayer en Las Corts». Mundo Deportivo, 10-04-1950.
* ↑ «Kubala-Oliva, ‘el Caso K.O.’». Alfredo Relaño, El País, 27-10-2013. [Consulta: 1r octubre 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# In viaggio

In viaggio és un documental italià del 2022 escrit i dirigit per Gianfranco Rosi. És una crònica dels viatges internacionals del papa Francesc. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula narra, mitjançant imatges d'arxiu, les 37 visites papals internacionals a 53 països, i intenta captar els seus missatges així com la seva personalitat, incloent-hi "moments i imatges d'aparent vulnerabilitat emocional i esgotament".
La pel·lícula es va projectar per primer cop al 79è Festival Internacional de Cinema de Venècia, en la qual es va projectar fora de competició. Es va estrenar als cinemes d'Itàlia el 4 d'octubre de 2022. La distribuïdora Magnolia Pictures va anunciar l'estrena als cinemes dels Estats Units el 31 de març de 2023.
A Rotten Tomatoes, la pel·lícula té una puntuació d'aprovació del 100% basada en sis crítiques. La crítica de cinema de Deadline Anna Smith va descriure la pel·lícula com "una poderosa meditació sobre la història recent" i "una reflexió commovedora sobre els reptes del món i un homenatge a aquells que busquen canviar-los". Segons el crític de Variety Guy Lodge, es tracta d'una pel·lícula que "mostra una clara dualitat de perspectives, que permet tant als fidels devots catòlics com als escèptics papals veure el que faran en les seves accions mesurades i declaracions diplomàtiques de principi espiritual i angoixa ocasional".

## Referències

* ↑ «In viaggio, viajando con el Papa Francisco». Goita què fan, ara!. [Consulta: 31 juliol 2024].
* ↑ «'In Viaggio' Review: Gianfranco Rosi Grants Rare Insight Into The Life & Mission Of Pope Francis [Venice]». ThePlaylist.net, September 6, 2022.
* 1 2 «'In Viaggio' Review: Gianfranco Rosi Follows Pope Francis Around the World, But Keeps His Distance». Variety, November 16, 2022.
* ↑ «'In Viaggio' Review: Pope Francis Doc Gives Unprecedented Access to a Papal Life» (en anglès). IndieWire, September 5, 2022.
* ↑ «In viaggio con Papa Francesco» (en italià). L'Osservatore Romano, October 4, 2023.
* ↑ «Magnolia Pictures acquires Pope Francise doc 'In Viaggio'» (en anglès). Screen Daily, September 11, 2022.
* ↑ «In Viaggio» (en anglès). Rotten Tomatoes. Fandango Media. [Consulta: 3 febrer 2023].
* ↑ «Venice Review: Gianfranco Rosi's 'In Viaggio'». , September 7, 2022.
# Krest-Kitil

Krest-Kitil (en rus: Крест-Кытыл) és un poble de la república de Sakhà, a Rússia, que el 2018 tenia 1.807 habitants, pertany al districte de Namtsi.

## Referències

* ↑ «Село Воин - карта, подробное описание - СахаГИС». Arxivat de l'original el 2019-11-07. [Consulta: 7 ноября 2019].
# Rivulus ophiomimus

Rivulus ophiomimus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 8,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Colòmbia i el Perú.

## Referències

* ↑ «Rivulus ophiomimus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Consell General de la Somme

El Consell General del Somme és l'assemblea deliberant executiva del departament francès del Somme a la regió dels Alts de França. La seva seu es troba a Amiens. Des de 2008, el president és Christian Manable (PS)

## Antics presidents del Consell

| Nom | Dates de mandat | Dates de mandat | Partit | Qualitat |
| Max Lejeune | 1945 | 1988 | SFIO després PSD | Alcalde d'Abbeville |
| Fernand Demilly | 1988 | 2000 | UDF-PSD | Alcalde d'Albert |
| Alain Gest | 2001 | 2004 | DL després UMP | Diputat |
| Daniel Dubois | 2004 | 2008 | UDF | Senador |
| Christian Manable | 2008 | - | PS | |

## Composició

El març de 2011 el Consell General de Somme era constituït per 46 elegits pels 46 cantons de la Somme.
| Partit | Sigles | Electes |
| Majoria (24 escons) |||
| Partit Socialista | PS | 15 |
| Partit Comunista Francès | PCF | 3 |
| Divers gauche | app.PCF | 2 |
| Divers gauche | DVG | 2 |
| Partit Radical d'Esquerra | PRG | 1 |
| Europa Ecologia – Els Verds | EELV | 1 |
| Oposició (18 escons) |||
| Unió pel Moviment Popular | UMP | 5 |
| Nou Centre | NC | 8 |
| Divers Droite | DVD | 5 |
| Divers (4 escons) |||
| Moviment Demòcrata | MoDem | 2 |
| DVD, exCNPT | Indep | 2 |
| President del Consell General |||
| Christian Manable (PS) |||

## Vegeu també

* Consell Regional de Picardia
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França

## Enllaços externs

* Consell General del Somme
# Batanaci

Batanaci (llatí Bathanatos, grec Βαθανάτιος) va ser el cap dels escordiscs (cordistae) una tribu de gals que van envair Grècia junt amb Brennus i altres el 279 aC.
Després de la derrota de Brennus, Batanaci va conduir la seva gent cap a la vora del riu Danubi, on es van establir; el camí que van agafar va rebre el nom de Batanàcia i els seus descendents foren anomenats batanacis.

## Referències

* ↑ Dáithí Ó hÓgáin.. The Celts: a history. Cork: Collins Press, 2006, p. 86. ISBN 9781905172207.
# Unitat perifèrica de Karditsa

La unitat perifèrica de Karditsa (en grec: Nομός Καρδίτσας) és una unitat perifèrica grega de la perifèria de Tessàlia. Correspon a l'antiga prefectura de Karditsa.

## Municipis

| Municipi | Codi YPES | Capital | Codi postal | Prefix tel. |
| Akhelos | 2404 | Vragkiana | 430 66 | 24450-31 |
| Argithea | 2402 | Anthiro | 430 65 | 24450-31 |
| Arni | 2403 | Mataragka | 433 00 | 24430-41 |
| Fil·lo | 2421 | Itea | 430 62 | 24440-31 |
| Itamos | 2406 | Kal·lithiro | 431 00 | 24410-81 |
| Ithomi | 2405 | Fanari | 430 64 | 24410-39 |
| Kal·lifono | 2407 | | 431 00 | 24410-88 |
| Kampos | 2408 | Stavros | 431 00 | 24410 |
| Karditsa | 2409 | | 431 00 | 24410-2 à 7 |
| Menelaida | 2410 | Kedros | 433 00 | 24430-51 |
| Mitropoli | 2411 | | 431 00 | 24410-55 |
| Muzaki | 2412 | | 430 60 | 24450-4 |
| Nevropoli Agrafon | 2413 | Pezula | 430 60 | 24410-92 |
| Palamas | 2414 | | 432 00 | 24440-2 |
| Pamisos | 2415 | Agnantero | 430 61 | 24410-8 |
| Plastiras | 2416 | Morfovuni | 430 67 | 24410-95 |
| Rentina | 2417 | | 430 68 | 24430-71 |
| Sel·lana | 2418 | Proastio | 430 70 | 24410-5 |
| Sofades | 2419 | | 433 00 | 24430-2 |
| Tamasio | 2420 | Leontari | 430 63 | 24430-31 |
| Athamanes | 2401 | Petrilo | 430 69 | 24450-31 |
# Janusz Kotliński

Janusz Kotliński (Łódź, Voivodat de Łódź, 19 de febrer de 1946) va ser un ciclista polonès que va córrer durant els anys 70 del segle xx. Es dedicà principalment al ciclisme en pista.
El 1975 i 1976, fent parella amb Benedykt Kocot, guanyà el Campionat del món de tàndem. Però el del 1975, se li va anul·lar degut a no passar un control antidopatge

## Palmarès

* 1967
** Campió de Polònia de tàndem
* 1969
** Campió de Polònia de velocitat
* 1970
** Campió de Polònia de velocitat
** Campió de Polònia de tàndem
* 1971
** Campió de Polònia de velocitat
* 1973
** Campió de Polònia de velocitat
** Campió de Polònia de tàndem
* 1974
** Campió de Polònia de velocitat
** Campió de Polònia de tàndem
* 1975
** Campió del món de tàndem (amb Benedykt Kocot)
** Campió de Polònia de velocitat
** Campió de Polònia de tàndem
* 1976
** Campió del món de tàndem (amb Benedykt Kocot)
** Campió de Polònia de tàndem
* 1977
** Campió de Polònia de tàndem
* 1978
** Campió de Polònia de velocitat
** Campió de Polònia de tàndem
* 1979
** Campió de Polònia de tàndem

## Referències

* ↑ «El Polaco Kocot, despojado de la medalla de oro». Mundo Deportivo, 30-08-1975 [Consulta: 23 desembre 2015].
* 1 2 La pista no és una excepció

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# In vivo

In vivo és una expressió llatina que s'utilitza per descriure experiments químics, físics o farmacològics que tenen lloc dins d'un organisme viu, per oposició als que es duen a terme en un ambient artificial (in vitro).

## Investigació in vivo

Aquest tipus d'investigació s'aproxima al subjecte d'experimentació holísticament. És sovint més apropiat per a l'observació d'efectes finals i totals per a un experiment en el subjecte vivent. En la biologia molecular, in vivo es refereix a experimentació a nivell cel·lular, on aquestes poden ser trencades i analitzades.
En el passat, els conillets d'índies van ser tan comunament usats in vivo com a subjecte experimental, que es va fer part de l'idioma català tant com l'anglès: "ser un conillet d'índies per a algú/alguna cosa". No obstant això, aquests animals han estat reemplaçats per un tipus de rata que és més petit, barat i ràpid en reproducció.
També pot fer referència a qualsevol tipus d'experimentació per oposició a aquella que es fa in vitro, per exemple, els experiments de propagació de plantes que es fan en vivers es consideren in vivo, contrari al que succeeix quan es propaguen plantes en tubs d'assaig, que es considera in vitro. En ambdós casos el subjecte d'experimentació és viu.

## Vegeu també

* in vitro
* in utero
* in planta
* in silico
* in situ
* ex vivo
# Krestiànivka

Krestiànivka (en (ucraïnès): Крестянівка) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.450 habitants. Pertany al districte rural de Pervomàiske.

## Referències

* ↑ «Телефонные коды городов Крыма после присоединения». Предложения по отдыху в Крыму. Arxivat de l'original el 2016-06-05. [Consulta: 21 juny 2016].
* ↑ Приказ Россвязи от 31.03.2014 № 61 «О присвоении почтовых индексов объектам почтовой связи»
# Ràdio Pakcelona

Ràdio Pakcelona fou una emissora de ràdio privada en urdú a Barcelona que operava sense llicència dirigida a la comunitat pakistanesa de Barcelona. Va operar entre abril de 2007 i març de 2008, i temporalment va continuar emetent per internet.

## Referències

* ↑ Garcia Morera, Auri. «Pakcelona». Ara. [Consulta: 5 març 2019].
* ↑ «Informe 2009». L'audiovisual a Catalunya, p.21.
* ↑ «Informe 2011». L'audiovisual a Catalunya, p.244.
# Batanta

Batanta és una de les quatre illes principals de les Illes Raja Ampat a la Província de Papua a Indonèsia. Té una superfície de 453 km² i el seu punt més alt fa 1.184 m. l'Estret de Dampier la separa de Waigeo.
L'Estret de Dampier rep el nom del'explorador William Dampier.

## Fauna

Mamífers:
* Sus scrofa, senglar, introduït en la prehistòria
* Rattus rattus rata, introduïda en època incerta
* Myoictis wallacei
* Echymipera kalubu
* Phalanger orientalis
* Spilocuscus maculatus
* Paramelomys platyops
* Dobsonia beauforti
* Dobsonia magna
* Macroglossus minimus
* Nyctimene albiventer
* Pteropus conspicillatus
* Rousettus amplexicaudatus
* Syconycteris australis
* Emballonura nigrescens
* Hipposideros cervinus
* Hipposideros diadema
* Hipposideros maggietaylorae
* Rhinolophus euryotis
* Miniopterus australis
* Myotis adversus (uncertain)
* Pipistrellus papuanus
# El Cuento del Dumenge

El Cuento del Dumenche era una revista valenciana i en valencià fundada en 1908 per Lluís Bernat i Ferrer, i que des de 1914 fins al seu tancament en 1921 va ser publicada i dirigida per Vicent Miguel Carceller. Tenia un preu de 30 cèntims de pesseta. Durant el seu primer any hi col·laboraren prop de cent autors, la majoria joves. En 1918 va canviar el seu nom a El Cuento del Dumenge. El canvi de nom no va estar absent de polèmica, entre els seguidors de Teodor Llorente, favorables a l'abandó de la grafia castellanitzant per un nivell més culte de la llengua (el valencià de guant), i els qui preferien l'ús de la llengua pròpia dels escriptors d'espardenya, com Lluís Bernat, fundador de la revista.
Revista d'unes vint pàgines, al seu interior es podien trobar cada setmana obres curtes, normalment de gènere teatral. Cada setmana hi havia una (rarament eixien més de dos) col·laboració d'un autor diferent. En algun número de falles deixaven la literatura de banda per centrar-se en l'actualitat de la festa, i a les seues pàgines també es publicaren alguns guanyadors de concursos de narrativa de Lo Rat Penat. S'hi van publicar obres d'Eduard Escalante i de Vicent Blasco Ibáñez. Entre els seus col·laboradors hi va estar Carles Salvador.
Després de la seua desaparició en 1921, editorial Carceller publicà a partir del mateix any la revista Nostre Teatro, de temàtica similar.

## Notes i referències

* ↑ Cal notar que les revistes publicades en 1918 figura com a casa editora Editorial Valenciana, si bé probablement no siga més que un nom utilitzat per Vicent Miquel Carceller, el seu editor, per burlar la censura que patia per les seues revistes sicalíptiques i satíriques. En cap cas ha de confondre's amb l'Editorial Valenciana especialitzada en còmic a partir de 1939.
* 1 2 3 Laguna Platero, 2015, p. 23.
* ↑ El Cuento del Dumenche a la Gran Enciclopèdia Catalana
* ↑ La iconografía del folklore notícia a Levante-EMV del 24 de juny de 2012 (castellà)
* 1 2 3 Laguna Platero, 2015, p. 16.

## Bibliografia

* Laguna Platero, Antonio. Carceller, el éxito trágico del editor de La Traca (en castellà). València: El Nadir, 2015, p. 195. ISBN 978-84-92890-94-1.

## Enllaços externs

* Exemplars digitalitzats (1908 - 1909) a la Biblioteca Valenciana Digital
* Exemplars digitalitzats (1914 - 1921) a la Biblioteca Valenciana Digital