OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Beals (cràter)

Beals és un cràter d'impacte que es troba a prop de l'extremitat oriental de la Lluna, a l'altre costat de la vora sud-oest del cràter Riemann. Des de la Terra. el cràter és vist gairebé des de la vora, i s'observa millor durant les libracions favorables. A l'oest es troba la gran plana emmurallada del cràter Gauss.
* Localització de Beals (centre de la imatge)
* Imatge obliqua de la missió Lunar Orbiter 4 centrada en el cràter Riemann, amb Beals més baix a l'esquerra
Aquesta formació està lleugerament desgastada, sense impactes significatius dins del seu perímetre. La paret interna és més estreta al llarg de la cara nord-nord-est, on el cràter s'introdueix en Riemann, i la vora és una mica irregular a l'extrem sud. El sòl interior té només unes poques valls menors, situades a prop del punt mitjà.
Beals va ser designat anteriorment amb el nom de Riemann A, un cràter satèl·lit de Riemann, fins que la UAI li va canviar el nom el 1982 per commemorar a Carlyle S. Beals, un astrònom canadenc. Abans d'anomenar-se Riemann A, aquest cràter era conegut com a Cràter 110.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Barranc de la Font del Xato

El Barranc de la Font del Xato és un barranc del terme de Castell de Mur, a l'antic terme de Guàrdia de Tremp, al Pallars Jussà.
Es forma a l'Obac del Castell, des d'on davalla cap al nord-est, passa ran de la Font del Xato i s'aboca en el barranc d'Arguinsola en uns 450 metres de recorregut.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barranc de la Font des Vistes

El Barranc de la Font des Vistes és un barranc del terme municipal de Sort, a la comarca del Pallars Sobirà, dins del que fou l'antic terme de Llessui.
Es forma al sud de la Solaneta des Guineus, a la zona meridional del paratge de Pamano, prop de la Font des Vistes, des d'on davalla cap al nord-est per a abocar-se en el Barranc de Pamano just al sud-oest dels Prats del Bonyente, al nord-oest de la Borda del Roi i dels Corrals del Bonyente. Al seu nord discorre el Barranc de la Solaneta des Guineus.

## Enllaços externs

* El Barranc de la Font des Vistes en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Benji

Benji és una pel·lícula estatunidenca estrenada el 1974, dirigida per Joe Camp i doblada al català. Benji conta la història d'un gos que viu en una petita ciutat de Texas on és tractat com amic per moltes persones locals, anomenant-lo cadascuna per un nom diferent. Així obté aliments i atenció cada vegada que ret visita a una de les seves coneixences. Troba un altre gos, una femella, amb qui forma una relació. Quan dos nens que Benji estima són segrestats per un rescat, els gossos intenten ajudar-los, i Benji busca éssers humans amistosos per ajudar-lo a alliberar els nens.

## Repartiment

* Higgins: Benji
* Patsy Garrett: Mary
* Allen Fiuzat: Paul
* Cynthia Smith: Cindy
* Peter Breck: Dr. Chapman
* Frances Bavier: La senyoreta amb el seu gat
* Terry Carter: Oficial Tuttle
* Edgar Buchanan: Bill
* Tom Lester: Riley
* Christopher Connelly: Henry
* Deborah Walley: Linda
* Mark Slade: Mitch
* Herb Vigran: Ins. Samuels
* Larry Swartz: Floyd
* J.D. Young: Policia
* Erwin Hearne: Sr. Harvey

## Banda sonora

La cançó de la pel·lícula és I Feel Love (Benji Theme), gravat per l'estrella de música país Charlie Rich. Va guanyar el Globus d'Or en 1976.

## Referències

* 1 2 «Benji». TCM.
* ↑ Versió en català a Ésadir.cat
* ↑ «Benji». The New York Times.
* ↑ http://www.onthisveryspot.com/find/intro.php?ent_web_name=Charlie_Rich Arxivat 2016-02-08 a Wayback Machine. Charlie Rich career highlights

## Vegeu també

* Benji es fa estimar
# Benkelman

Benkelman és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 1.006 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Benkelman tenia 1.006 habitants, 458 habitatges, i 266 famílies. La densitat de població era de 491,7 habitants per km².
Dels 458 habitatges en un 24% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,3% hi vivien parelles casades, en un 5,5% dones solteres, i en un 41,9% no eren unitats familiars. En el 38,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 24,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,07 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 21,1% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 60 i un 29,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.788 $ i la renda mediana per família de 37.813 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.741 $ mentre que les dones 19.107 $. La renda per capita de la població era de 16.700 $. Aproximadament el 7,4% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Benkelman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Benkelman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Biotopo (curtmetratge)

Biotopo és un curtmetratge-documental dirigit i escrit pel cineasta Carles Mira el 1973. Al llarg dels seus 29 minuts de durada, tracta l'entorn ambiental del Parc Natural de l'Albufera, a València, la seva degradació ambiental i el vessament de residus tòxics a les platges del Perellonet i el Perelló.

## Premis

30a edició de les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics
| Categoria | Candidata | Resultat |
| Millor curtmetratge | Biotopo | Guanyador |
Certamen Internacional de Films Curts Ciutat d'Osca
| Premi | Candidat | Resultat |
| Premi Peña Recreativa Zoiti | Biotopo | Guanyador |

## Referències

* ↑ Biotopo a la Filmoteca Valenciana
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1974». CEC. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 22 desembre 2018].
* ↑ «Archivo: Biotopo». Festival Internacional de Cine de Huesca. [Consulta: 23 desembre 2018].
# Bootxi

Bootxi (en rus: Боочи) és un poble de la república de l'Altai, a Rússia, que el 2016 tenia 262 habitants, pertany al districte d'Ongudai.

## Referències

* ↑ http://www.ongudai-ra.ru/index.php/%D0%BD%D0%BE%D0%B2%D0%BE%D1%81%D1%82%D0%B8/peredvizhnoj-fap-nachal-rabotu-v-ongudajskom-rajone
* ↑ https://www.lawmix.ru/zakonodatelstvo/1955751
# Bopsula evelinae

Bopsula evelinae és una espècie de triclàdide dugèsid, l'única del gènere Bopsula.

## Referències

* Tyler, Schilling, Hooge & Bush 2006 : Turbellarian taxonomic database. Version 1.5 Base de dades Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine.
# Blinx: The Time Sweeper

Blinx: The Time Sweeper és un joc de plataformes creat per Artoon i publicat per Microsoft Game Studios. Va ser llançat per a Xbox el 7 d'octubre del 2002. La seva seqüela, Blinx 2: Masters of Time and Space, també va ser llançada per a Xbox en 2004.

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial Arxivat 2007-12-12 a Wayback Machine. (A Xbox.com)
# Bors (Cantó de Baignes-Sainte-Radegonde)

Bors és un municipi francès situat al departament del Charente i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 128 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Bors era de 128 persones. Hi havia 41 famílies de les quals 11 eren unipersonals (11 homes vivint sols), 11 parelles sense fills, 15 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 64 habitatges, 51 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 10 estaven desocupats. Tots els 64 habitatges eren cases. Dels 51 habitatges principals, 45 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 3 en tenien dues, 9 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 30 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 29 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Bors el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 12 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 12 | 40 a 44 | 12 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 12 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 12 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 77 persones, 62 eren actives i 15 eren inactives. De les 62 persones actives 58 estaven ocupades (33 homes i 25 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 15 persones inactives 4 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una entitat de l'administració pública.
L'any 2000 a Bors hi havia 13 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 440 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Bors a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Bors a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
Viccionari
# Benet Altet i Ruate

Benet Altet i Ruate (València, 1827 — València, 1893) fou un poeta bilingüe que participà en diversos Jocs Florals. Publicà alguns poemes d'exaltació (Al Micalet de València. A la conquesta de València per lo rei en Jaume primer d'Aragó, etc.), Déu y lo món i el poema èpic Sen Vicènt : poèma en valencià (1855).
Fou autor de poemes monosil·làbics i també de composicions de caràcter religiós. Obtingué el títol d'Académich de la romana Acadèmia dels Arcades.

## Referències

* ↑ «Benet Altet i Ruate». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Nicolás, Miquel. Bernat i Baldoví i el seu temps. Universitat de València, 2002, p. 270. ISBN 978-84-370-5442-1.
* ↑ Martínez Sanchis, Josep. Joan B. Pastor Aicart: Més enllà de la poesia. Universitat de València, 28 de novembre de 2011, p. 96. ISBN 978-84-370-8258-5.
# Bucle de corrent (PID)

En la senyalització elèctrica s'utilitza un bucle de corrent analògic on un dispositiu s'ha de supervisar o controlar de forma remota a través d'un parell de conductors. Només hi pot haver un nivell actual en qualsevol moment.
Una aplicació important dels bucles actuals és l'estàndard de facto de bucle de corrent de 4-20 mA per a aplicacions de control de processos, on s'utilitzen àmpliament per transportar senyals des de la instrumentació de procés fins a controladors PID, sistemes SCADA i controladors lògics programables (PLC). També s'utilitzen per transmetre les sortides del controlador als dispositius de camp moduladors com les vàlvules de control. Aquests bucles tenen els avantatges de la simplicitat i la immunitat al soroll i tenen una gran base internacional d'usuaris i proveïdors d'equips. Els dispositius de camp 4-20 mA es poden alimentar pel propi bucle de corrent, eliminant la necessitat de fonts d'alimentació separades, i el protocol HART "intel·ligent" utilitza el bucle per a les comunicacions entre dispositius de camp i controladors.Diversos protocols d'automatització poden substituir els bucles de corrent analògic, però 4-20 mA segueix sent un estàndard industrial principal.
Els principals avantatges del bucle de corrent són:
* El bucle sovint pot alimentar el dispositiu remot, amb l'alimentació subministrada pel controlador, eliminant així la necessitat de cablejat d'alimentació. Molts fabricants d'instrumentació en produeixen entre 4 i 20 Sensors mA que estan "alimentats en bucle".
* El zero "en viu" o "elevat" de 4 mA permet alimentar el dispositiu fins i tot sense sortida de senyal de procés del transmissor de camp.
* La precisió del senyal no es veu afectada per la caiguda de tensió en el cablejat d'interconnexió.
* Té una alta immunitat al soroll, ja que és un circuit de baixa impedància generalment a través de conductors de parells trenats.
* És autocontrol; corrents inferiors a 3,8 mA o més de 20,5 mA es prenen per indicar una fallada.
* Es pot portar sobre cables llargs fins al límit de la resistència per a la tensió utilitzada.
* Les pantalles en línia es poden inserir i alimentar pel bucle, sempre que no se superi la resistència total del bucle permesa.
* Fàcil conversió a tensió mitjançant una resistència.
* Els convertidors "I a P" (corrent a pressió) alimentats per bucle poden convertir el senyal de 4-20 mA a una sortida de 3–15 psi per a vàlvules de control.

## Referències

* ↑ «Back to Basics: The Fundamentals of 4-20 mA Current Loops | Precision Digital» (en anglès). https://www.predig.com.+[Consulta: 30 setembre 2022].
* ↑ Staff, Editorial. «Why Use a Current Loop ? | Current-loop Circuit | Instrumentation Tools» (en anglès). https://instrumentationtools.com,+10-02-2016.+[Consulta: 30 setembre 2022].
* ↑ «4-20 mA Current Loop | Basic Fundamentals» (en anglès). https://instrumentationblog.com,+05-10-2020.+[Consulta: 30 setembre 2022].
* ↑ NAMUR standard NE 043 "Standardisation of the Signal Level for the Failure Information of Digital Transmitters"
# Bucle estrany

Un bucle estrany es produeix quan, en moure cap amunt o cap avall a través d'un sistema jeràrquic, un es troba de nou on havia començat. Els bucles estranys poden implicar autoreferència i paradoxa. El concepte de bucle estrany es va proposar i es va discutir àmpliament per Douglas Hofstadter en Gödel, Escher, Bach, i amb més detall en el llibre de Hofstadter Sóc un bucle estrany, que va aparèixer el 2007. Una jerarquia enredada és un sistema jeràrquic en el qual apareix un bucle estrany.
La paradoxa de l'ou o la gallina és potser el bucle estrany més popular.

## Definició

Un bucle estrany és una jerarquia de nivells, cadascun dels quals pot consistir en objectes, processos, o pràcticament qualsevol altra cosa (aquesta és la noció general). Cada nivell està vinculat a un altre com a mínim per algun tipus de relació. Un bucle estrany jeràrquic, però, està "enredat" (Hofstadter es refereix a ell com una "heterarquía"), en què no hi ha ben definits un nivell més alt o més baix. Els nivells estan organitzats de tal manera que desplaçant-se a través d'ells, finalment un torna al punt de partida, és a dir, al nivell original. Exemples de bucles estranys que ofereix Hofstadter inclouen moltes de les obres de MC Escher, el flux d'informació entre la xarxa d'ADN i enzims a través de la síntesi de proteïnes i la replicació de l'ADN, i declaracions "Gödelianes" autorreferents en els sistemes formals.
En el llibre Sóc un bucle estrany, Hofstadter defineix els bucles estranys de la següent manera:
    "I, no obstant, quan dic "bucle estrany", tinc una altra cosa al cap -un concepte menys concret, més difícil d'aconseguir. El que vull dir per "bucle estrany" és - aquí va, de tota manera, una primera fiblada - no un circuit físic abstracte, sinó un bucle en el qual, en la sèrie d'etapes que constitueixen el cicle-al voltant, hi ha un canvi d'un nivell d'abstracció (o estructura) a un altre, el que se sent com un moviment cap amunt en una jerarquia d'alguna manera i, però, els successius "cap amunt" canvien al seu torn per donar lloc a un cicle tancat. És a dir, tot i la sensació que surtin cada vegada més del seu propi origen, un acaba, amb el consegüent xoc, exactament on s'havia començat. En resum, un bucle estrany és un llaç de retroalimentació paradoxal a nivell creuat."
# Brachyhypopomus brevirostris

El Brachyhypopomus brevirostris és una espècie de peix elèctric d'aigua dolça del gènere Brachyhypopomus, de la família dels Hypopomidae. Es distribueix en cossos aquàtics temperats i càlids d'Amèrica del Sud. Aquesta espècie pot arribar a fer 42 centímetres de llargada.

## Taxonomia

L'espècie va ser descrita per primer cop l'any 1868 pel zoòleg i ictiòleg austríac Franz Steindachner amb el nom científic de Rhamphichthys brevirostris.

### Etimologia

El nom Brachyhypopomus prové del grec: brachys significa 'curt', hypo significa 'sota', i pomos que significa 'amagat'. El terme específic brevirostris refereix a les paraules llatines brevi ('breu' o 'curt') i rostris, que significa 'bec' o 'boca'.

## Distribució

Brachyhypopomus brevirostris habita les conques fluvials de Colòmbia i Veneçuela, els drenatges atlàntics de les Guaianes, les conques de l'Amazones, de l'Orinoco, i de la Plata, com també les de l'Equador, del Perú, de Bolívia, del Brasil, del Paraguai, de l'Uruguai i del nord-est de l'Argentina.

## Referències

* ↑ Stoddard, P. K.; Rasnow, B.; Assad, C. «Electric organ discharges of the gymnotiform fishes: III. Brachyhypopomus.». Journal of Comparative Physiology A, 184, 1999, pàg. 609-630.
* ↑ "Brachyhypopomus". FishBase. Ed. Ranier Froese i Daniel Pauly. June del 2017. N.p.: FishBase, 2017.
* ↑ Froese, R.; D. Pauly. «Brachyhypopomus brevirostris» (World Wide Web electronic publication) (en anglès). FishBase, 2011. [Consulta: 24 setembre 2013].
* ↑ Steindachner, F. (1868). Abhandlung über die Gymnotiden des Wiener Museums. Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien v. 5 (no. 20): 176-177.
* ↑ Romero, P. An etymological dictionary of taxonomy, 2002.
* ↑ Ortega, H. and R.P. Vari (1986). Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
# Brachyistius aletes

Brachyistius aletes és una espècie de peix pertanyent a la família dels embiotòcids.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental: la Baixa Califòrnia (Mèxic).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1862. Notice of a collection of the fishes of California presented to the Smithsonian Institution by Mr. Samuel Hubbard. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 14. 274-282.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Melanophryniscus macrogranulosus

Melanophryniscus macrogranulosus és una espècie d'amfibi que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Silvano, D. & Garcia, P. 2004. Melanophryniscus macrogranulosus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 d'abril del 2008.
# Rhizoprionodon lalandii

Rhizoprionodon lalandii és una espècie de peix de la família dels carcarínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

Les femelles poden assolir els 77 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Panamà fins al sud del Brasil i l'Uruguai.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Menni, R.C. i L.O. Lucifora, 2007. Condrictios de la Argentina y Uruguay. ProBiota, FCNyM, UNLP, Serie Técnica-Didáctica, La Plata, Argentina, 11: 1-15.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1984. FAO species catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Müller, J. & F. G. J. Henle 1838-1841. Systematische Beschreibung der Plagiostomen. Berlin. Plagiostomen: i-xxii + 1-200, 60 pls.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.