OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Sitjar i Bulcegura

Joan Sitjar i Bulcegura (la Bisbal d'Empordà, 1828—1900) fou un escriptor, poeta i propietari rural que va participar de la Renaixença. Col·laborà en diverses revistes, entre les quals Calendari Català, La Gramalla i La Renaixensa. A la Bisbal, formà part (juntament amb el seu germà Joaquim Sitjar, Josep Vancells i altres personalitats locals) del grup que editava el setmanari El Faro Bisbalense, on publicà diversos articles.
Era amic de Frederic Mistral, que també col·laborava a El Faro, i de Jacint Verdaguer. Rebé influències del mateix Verdaguer i de Marià Aguiló, i fou conegut popularment amb el nom de Lo Cançoner (o Lo Poeta) de la Vall d'Aro per la divulgació oral de la seva poesia i de la d'altres autors.
Els germans Sitjar eren partidaris d'un catalanisme conservador i treballaven per enaltir la llengua i la cultura catalanes. A més, tenien una devoció especial per Rosalía de Castro, que traduïren al català.

## Referències

* 1 2 Soler, Santi; Vila, Pep «Lletres de bisbalencs de la renaixença a l'escriptor i polític Víctor Balaguer (1867-1871)». Estudis del Baix Empordà, 24, 2005.
* ↑ «Joan Sitjar i Bulcegura». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Alibi.com

Alibi.com és una pel·lícula de comèdia francesa del 2017, dirigida per Philippe Lacheau. El treball narra la vida d'en Greg, que té una empresa per crear qualsevol tipus de coartada, Alibi.com. Amb l'Agustí, el seu soci, i en Medhi com a nou empleat, es dediquen a preparar estratagemes per cobrir els seus clientes. La trobada amb la Flo, una jove que odia els homes que menteixen, complicarà la vida d'en Greg.
Alibi.com va recaptar 29,3 milions de dòlars a tot el món, amb un pressupost de producció de 7,6 milions de dòlars. A l'agregador de crítiques Rotten Tomatoes, la pel·lícula té una puntuació d'aprovació del 67% basada en sis crítiques, amb una valoració mitjana de 5,1/10. El gener de 2019 es va estrenar una nova versió italiana titulada L'agenzia dei bugiardi. El 6 d'agost de 2021 es va estrenar el doblatge en català a TV3.

## Referències

* ↑ «Avis sur le film Alibi.com» (en francès). AlloCiné. [Consulta: 2 desembre 2017].
* ↑ «Alibi.com». Box Office Mojo. Amazon. [Consulta: 2 desembre 2017].
* ↑ JP. «Alibi.com (2017)- JPBox-Office». [Consulta: 2 desembre 2017].
* ↑ «Alibi.com (2017)». Rotten Tomatoes. Fandango. [Consulta: 13 febrer 2018].
* ↑ «L'agenzia dei bugiardi» (en italià). Cinematografo, 15-01-2020. [Consulta: 16 juliol 2020].
* ↑ «Alibi.com». ésAdir. [Consulta: 15 desembre 2021].
# Bobóiedovo

Bobóiedovo (en rus: Бобоедово) és un poble (un possiólok) de la República de Mordòvia, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 2 habitants, pertany al municipi de Atiàixevo.

## Referències

* ↑ И. К. Инжеватов. Топонимический словарь Мордовской АССР. Мордовское книжное издательство, 1987.
# Tlauh

Tlauh (en àrab الطلوح, aṭ-Ṭlūḥ; en amazic ⵟⵍⵓⵃ) és una comuna rural de la província de Rehamna, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.932 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Joan Simon (músic)

Joan Simon o Ioan Simó, va ser un organista, compositor, filòsof i teòleg Català. Va néixer a Abrera a finals del segle xvi i va morir al 1645 a Montserrat
No consta on realitzà la seva formació musical. Probablement esdevingué organista del monestir de Montserrat en l'època dels mestres Bernat Baretja i Joan Marc. Baltasar Saldoni l'esmenta en dos textos genèrics, però molt laudatoris, que versen sobre les excel·lències musicals i intel·lectuals de Joan Simón.
Probablement és el Ioan Simon que promocionà l'edició de llibres sobre religió que edita la impremta de Gaspar Garrich a la ciutat de Girona en aquells anys.

## Referències

* ↑ «Las obras de Ludouico Blosio, abad de San Benito [Texto impreso / traduzidas por fray Gregorio de Alfaro ... de la misma orden ... - Blois, Louis de - Libro - 1619]» (en anglès). [Consulta: 4 febrer 2023].
# Abbey Road (carrer)

Abbey Road (lit. ‘carretera abadia’) és un vial urbà entre Camden i Westminster al districte del Gran Londres. Corre aproximadament de nord-oest a sud-est a través del districte de St John's Wood, prop del Lord's Cricket Ground. Forma part de la carretera B-507 i és coneguda per ser la seu dels estudis d'enregistrament Abbey Road Studios i per l'àlbum de The Beatles de 1969, Abbey Road.
L'extrem nord-oest d'Abbey Road comença a Kilburn, en l'encreuament de Quex Road i West End Lane. El carrer deu el seu nom al proper priorat de Kilburn i l'abadia associada. Segueix al sud-est aproximadament un quilòmetre, travessant Belsize Road, Boundary Road i Marlborough Place i acaba en l'encreuament dels carrers Grove End Road i Garden Road.
Els Abbey Road Studios estan situats en l'extrem sud-est, en el número 3 d'Abbey Road a St John's Wood. A més de The Beatles, molts altres artistes famosos han gravat en aquest estudi com Pink Floyd, Jeff Beck, Radiohead i Oasis. The Beatles va decidir anomenar Abbey Road al seu últim LP d'estudi, la fotografia de la portada de l'àlbum mostra als quatre membres del grup creuant el pas de zebra que està enfront de l'entrada de l'estudi. Com a resultat de l'estreta relació amb The Beatles, aquesta part del carrer és destacada en el circuit de turisme de Londres; el desembre de 2010, la English Heritage li va concedir a la travessia l'estatus de monument classificat. A pesar que el carrer encara és transitat per vehicles, el pas de zebra s'ha convertit en una zona popular per a fotografies turístiques. La placa amb el nom del carrer va ser col·locada a la part alta de l'edifici de la cantonada, per evitar a les autoritats les despeses de neteja i substitució de la placa, que amb freqüència era vandalitzada o robada.
Abbey Road també és un barri de la ciutat de Westminster. En el cens de 2011 aquest barri tenia una població d'11.250 habitants.

## Referències

* ↑ Redacción. «Un monumento de nombre Abbey Road» (en castellà). El País, 24-02-2010. [Consulta: 2 febrer 2014].
* 1 2 Mills, A. D [19 de desembre de 2010]. A Dictionary of London Place-Names (en anglès). Oxford University Press. ISBN 978-0-19-956678-5.
* ↑ «Beatles' Abbey Road zebra crossing given listed status». BBC Online, 22-12-2010. Arxivat de l'original el 30 de desembre de 2010. [Consulta: 2 febrer 2013].
* ↑ Lawrence Pollard. «Revisiting Abbey Road 40 Years On» (en anglès). BBC Online, 07-08-2009. [Consulta: 2 febrer 2013].
* ↑ «City of Westminster Ward population 2011». Neighbourhood Statistics. Office for National Statistics. Arxivat de l'original el 21 d'octubre 2016. [Consulta: 16 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Abbey Road London, QuickTime VR
* webcam al pas zebra d'Abbey Road
* Satellite View of Crosswalk / Zebra crossing
* Google Street View of Crosswalk / Zebra crossing
# Michael Raucheisen

Michael Raucheisen (Rain, 10 de febrer de 1889 - Beatenberg, 27 de maig de 1984) va ser pianista alemany i acompanyant de cantants.

## Vida i carrera

La música va ser heretada per al jove Michael. El seu pare, per vocació mestre vidrier, era organista, cap de cor de l'església i pedagog musical. El desenvolupament musical del seu únic fill va ser tan important per a la família que van abandonar la petita ciutat on vivien.
Des del 1902 Raucheisen va viure a Múnic i des del 1920 fins al final de la seva activitat pianística el 1958, a Berlín. Va estudiar a l'Escola Superior de Música de Múnic. Cap al 1906 va tocar el primer violí al "Prinzregententheater" i va ser organista a St. Michael. El 1912 va fundar el "musical Matinees" que s'ha fet famós.
Des de principis de la dècada de 1920 fins al final de la Segona Guerra Mundial, va ser acompanyant al piano per a molts cantants, inclosos Frida Leider, Erna Berger, Hans Hotter, Elisabeth Schwarzkopf, Karl Schmitt-Walter, Karl Erb, Heinrich Schlusnus i Helge Rosvaenge, a esmenta només algunes de les figures més destacades. Com a innovació, va tocar els seus acompanyaments amb la tapa del piano oberta, per tal d'obtenir un millor equilibri tonal entre la veu i l'instrument. El 1933 es va casar amb la soprano Maria Ivogün, després del seu divorci d'Erb. A partir del 1933 es va esforçar per crear un catàleg complet de cançons en alemany en enregistraments de gramòfon, per a la qual cosa, a partir del 1940, va esdevenir cap del departament de cançó i música de cambra del "Berlin Rundfunk", per a l'organització dels estudis allà. Després de la guerra se li va prohibir la feina durant alguns anys a causa de la seva col·laboració amb el règim nazi, i després només va aparèixer ocasionalment en públic. El 1958, després d'una gira amb èxit amb Schwarzkopf, va tornar a la vida privada i es va traslladar amb Ivogün a Suïssa. Amb motiu del seu 95è aniversari, se li va concedir la ciutadania lliure de la ciutat de Rain. Ell i la seva dona (que el van sobreviure durant tres anys) estan enterrats al cementiri municipal de Rain.

## Referències

* ↑ Booklet on the Collection Der Mann am Klavier (Hamburg: Membran International 2005) p.3
* ↑ Michael Wersin: Rezension zur Raucheisen-Edition. In: Rondomagazin (3.12.2005) und Dieter Kranz: König der Liedbegleiter (King of the accompanists) - Michael Raucheisen (Rezension zur selben Edition). NDR-Kultur (25.11.2005).

## Enllaços externs

* Harald Mann: Biografie Michael Raucheisen. In: Sieh auf: Beiträge zu Geschichte und Kultur der Stadt Rain und ihrer Umgebung. Nr. 7 (April 1984)
# Alan Pulido

Alan Pulido Izaguirre (8 de març de 1991) és un futbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 2014.

## Referències

* ↑ «Pulido Dream Debut». voxxi.com. Arxivat de l'original el 2 de febrer 2014. [Consulta: 29 gener 2014].
* ↑ «Mexico World Cup squads». The Telegraph, 02-06-2014 [Consulta: 17 juny 2014].
# Bilokuràkine

Bilokuràkine (en ucraïnès: Білокуракине, en rus: Белокуракино, Belokuràkino) és una vila, un possiólok de la província de Luhansk a Ucraïna, situada actualment a zona ocupada República Popular de Luhansk de la Rússia. El 2019 tenia 6.526 habitants.

## Referències

* ↑ «Наблюдатели ОБСЕ выявили в «ЛНР» склад боеприпасов • Новостной портал NOVOSTIUA.org». novostiua.org. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 31 desembre 2015].
# Tout Puissant Elect-Sport FC

El Tout Puissant Elect-Sport FC és un club de futbol de la ciutat de N'Djamena, Txad.
Els seus colors són el groc i el negre.

## Palmarès

* Lliga txadiana de futbol:
       1988, 1990, 1992, 2008, 2018, 2019, 2022
* Copa de la Lliga de N'Djaména de futbol:
       2012, 2014

## Referències

* ↑ «football - Page 22». [Consulta: 30 desembre 2018].
* ↑ «Ligue des champions : les équipes tchadiennes éliminées», 01-03-2015. [Consulta: 30 desembre 2018].
* ↑ «TCHADSPORT - Page 3». [Consulta: 30 desembre 2018].
* ↑ «Chad N'Djamena Premier Division 2010 Historical Data». crankshaw-sports-stats.com/leagues/central_africa/chad/premiere_division_1.html. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ Gazelle FC VS Elect-Sport FC/Ligue de N'djamena
* ↑ «Chad - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ «Chad - List of Cup Winners». RSSSF. [Consulta: 16 agost 2019].
# Campionat del món d'escacs de 1937

El Campionat del món d'escacs de 1937, disputat com a revenja del Campionat del món de 1935 es va jugar mitjançant un matx entre l'aspirant Aleksandr Alekhin de França i el campió regnant i defensor del títol, Max Euwe, dels Països Baixos. El matx es va jugar a diferents ciutats dels Països Baixos. La primera partida va començar el 5 d'octubre de 1937, i la darrera el 4 de desembre del mateix any. Alekhin va guanyar el matx 15½ - 9½, recuperant el seu títol, el qual conservaria ja fins a la seva mort el 1946. Aquest va ser l'últim campionat mundial d'escacs disputat sense les regulacions de la FIDE.

## Matx

El matx es va disputar al millor de 30 partides, amb les victòries comptant 1 punt, els empats ½ punt, i les derrotes 0, i acabaria quan un jugador arribés a 15½ punts i guanyés 6 partides. Els dos objectius s'havien de complir per proclamar-se campió. Si el matx acabés en un empat 15-15, el campió defensor (Euwe) retindria el títol.
| Jugador | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | Total (Vic) |
| Max Euwe | 1 | 0 | ½ | ½ | 1 | 0 | 0 | 0 | ½ | 0 | ½ | ½ | 1 | 0 | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | ½ | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | 9½ (4) |
| Aleksandr Alekhin | 0 | 1 | ½ | ½ | 0 | 1 | 1 | 1 | ½ | 1 | ½ | ½ | 0 | 1 | ½ | ½ | 0 | ½ | ½ | ½ | 1 | 1 | ½ | 1 | 1 | 15½ (10) |

## Declaracions d'Euwe després del matx

| « | La tècnica perfecta i el talent combinatiu d'Alekhin ja són tan ben coneguts que és innecessari parlar-ne. La seva conducta en els finals era brillant. Fins i tot, admiro com finalitzava les partides ajornades. Jo havia d'analitzar-les també, així que les conec bé. Quan penso com el meu oponent va crear idees enginyoses i com les va finalitzar en formes inesperades, només tinc una gran admiració per l'estil de joc d'Alekhin. | » |
| — Max Euwe |||

## Referències

* ↑ Mark Weeks. «World Chess Championship 1937 Alekhine - Euwe Title Match Highlights» (en anglès). [Consulta: 27 gener 2013].

## Enllaços externs

* «Campionat del món de 1937, partides i resultats» (en anglès). chessgames.com. [Consulta: 27 gener 2013].
* Mark Weeks. «Campionat del món de 1937, quadre de resultats» (en anglès). mark-weeks.com. [Consulta: 27 gener 2013].
# Gueiserita

Una gueiserita és una forma de sílice opalí que es troba sovint al voltant de guèisers i fonts termals. És de vegades referida també amb el nom sinter. Les gueiserites d'estructura botrioïdal són conegudes com a fiorites.
Al maig de 2017, evidència d'una de les primeres formes de vida conegudes sobre la Terra pot haver estat trobada en una gueiserita d'uns 3.48 mil milions anys descoberta al crató de Pilbara d'Austràlia Occidental.

## Referències

* ↑ Djokic, Tara; Van Kranendonk, Martin J.; Campbell, Kathleen A.; Walter, Malcolm R.; Ward, Colin R. «Earliest signs of life on land preserved in ca. 3.5 Ga hot spring deposits». Nature Communications, 09-05-2017. DOI: 10.1038/ncomms15263. PMC: 5436104 [Consulta: 13 maig 2017].
# Fontanelles (les Masies de Roda)

* Per a altres significats, vegeu «Fontanelles».
Fontanelles és una masia del municipi de les Masies de Roda (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català. En la seva proximitat s'ha constituït un nucli de població que pren el nom de la masia. Tenia 163 habitants l'any 2011.

## Arquitectura

És una masia de planta rectangular, coberta a quatre vessants i amb el portal dovellat, orientat a tramuntana. A la part esquerra sobresurt un cos de planta rectangular on s'ubicaven uns porxos d'arc de mig punt que es tapiaren al segle XX amb la finalitat de fer-hi un habitatge per als masovers. L'accés actual de la casa es troba a nivell del primer pis. A la part de migdia, on segurament es trobava l'antic portal, hi ha un cos adossat que forma angle recte amb la masia.
La casa conserva finestres de tipus conopial i presenta la tipologia de mas benestant ampliat al segle xviii, com es pot comprovar per una finestra datada el 1777.
Els materials constructius bàsics són la pedra i la fusta, la casa ha estat arrebossada recentment i pintada d'un blau grisós.

## Història

La documentació es remunta vers el segle xiii amb un tal Pere Fontanelles. Al segle xvii, la cognominació encara es mantenia i es tenen notícies d'en Joan Fontanelles, que el 1632 el rei Felip el Gran li concedí el privilegi reial. El cognom es perd a la segona meitat del segle xvii, quan la pubilla es casa amb Pere Màrtir Descatllar, fill de Puigcerdà, militar que destacà durant la guerra de Successió. El seu fill, el tinent coronel Anton Descatllar, va obtenir el títol de comte el 1744. Durant les guerres carlines el patrimoni de la casa es va empobrir.
A principi del segle XX es perdé el nom d'Esquetllar i l'actual és Heuras. Tenen també la propietat de Tresserres de Tavertet.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Fontanelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «Fontanelles». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
Viccionari
# Abbey Lincoln

Abbey Lincoln (Chicago, 6 d'agost de 1930 - Nova York, 14 d'agost de 2010), nascuda amb el nom d'Anna Maria Wooldridge, fou una cantant, compositora de jazz, actriu i activista estatunidenca.

## Biografia

Abbey Lincoln va encetar la seua carrera sota diferents noms, Anna Marie, Gaby Lee, Gaby Woolridge, fins que el 1956 es va quedar amb el que és coneguda a hores d'ara. Des de l'inici de la seua carrera és molt destacable la influència d'una altra cantant Billie Holiday.
Les seues primeres gravacions les va fer al costat de Benny Carter, també el 1956. Després va començar a gravar amb el bateria Max Roach, amb qui es casaria el 1962 i de qui es divorciaria el 1970 i que és també una de les seues influències musicals. Amb ell va gravar un dels discos més importants de la carrera de tots dos i de la història del jazz, una suite adreçada a la celebració, l'any 1963, del centenari de la proclamació de l'emancipació de la població negra als EUA, We Insist! - Freedom Now Suite. Aquest àlbum va suposar, a més, una fita important en la presa de consciència política d'Abbey Lincoln i en l'inici del seu activisme polític.
A més de Max Roach, Abbey Lincoln ha treballat amb un gran nombre de primeres figures del jazz americà, com ara Kenny Dorham, Sonny Rollins, Wynton Kelly, Curtis Fuller o Benny Golson. El 1961, va gravar Date Straight Ahead. L'hi acompanyaven Booker Little, Eric Dolphy i Coleman Hawkins. El 1980, Painted Lady amb Arcghi Shepp. I el 1991, You Gotta Pay the Band, amb Stan Getz.
A més de cantant, però, Abbey Lincoln componia gran part del seu repertori, cosa no gaire usual entre les cantants de jazz.
El 2003 se li va concedir el premi Jazz Master Awars del National Endowment for the Arts (Fundació Nacional per les Arts, als EUA)

## Discografia

* Abbey Lincoln's Affair: A Story of a Girl in Love - 1956 - Capitol
* That's Him - 1957 - Riverside
* It's Magic - 1958 - Riverside
* Abbey Is Blue - 1959 - Riverside
* We Insist! - Freedom Now Suite (amb Max Roach) - 1960
* Straight Ahead' - 1961 - Candid
* People in Me - 1973 - Polygram
* Painted Lady - Blue Marge 1003 (1980)
* Golden Lady - 1980 - Inner City
* Talking to the Sun - 1983 - Enja
* Abbey Sings Billie, Vol. 1 i 2 - 1987 - Enja
* The World Is Falling Down - 1990 - Verve
* You Gotta Pay the Band (amb Stan Getz)- 1991 - Verve
* Devil's Got Your Tongue - 1992 - Verve
* When There is Love (amb Hank Jones) - 1992 - Verve
* A Turtle's Dream - 1994 - Verve
* Painted Lady (amb Archie Shepp) - 1995
* Who Used to Dance - 1996 - Verve
* Wholly Earth - 1999 - Verve
* Over the Years - 2000 - Verve
* It's Me - 2003 - Verve
* Abbey Sings Abbey - 2007 - Verve

## Referències

* ↑ «Abbey Lincoln, singer emancipator (August 6, 1930-August 14, 2010)» (en anglès). National Museum of American History, 24-08-2010. [Consulta: 6 juny 2020].
# Podgórnoie (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Podgórnoie».
Podgórnoie - Подгорное (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 595 habitants. Pertany al districte (raion) de Valuiki.

## Referències

* ↑ «Kasenovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-26. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Город Валуйки и Валуйский район» Белгородской области». Официальный сайт Администрации Валуйского района Белгородской области.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 26 març 2022].
# Bruguera

«Bruguera» té aquests significats:
* Editorial Bruguera, editorial barcelonina creada el 1910 com El Gato Negro, i desapareguda el 1986
* Escola Bruguera
* Botànica:
** Bruguera (planta), nom comú de l'espècie vegetal Erica multiflora
** Bruguera o bruguerar, el matollar de bruc
* Toponímia:
** Pla de la Bruguera, plana del municipi de Castellar del Vallès, a la comarca del Vallès Occidental
** Bruguera I
** Entitats de població:
*** Bruguera (Ribes de Freser), entitat de població del municipi de Ribes de Freser, a la comarca del Ripollès
*** Bruguera (Llagostera) o El Veïnat de Bruguera, entitat de població del municipi de Llagostera, a la comarca del Gironès
*** La Bruguera (Campllong) o El Veïnat de la Bruguera, entitat de població del municipi de Campllong, a la comarca del Gironès
*** La Bruguera (Peratallada) o El Veïnat de la Bruguera, antic lloc del terme de Peratallada, a la comarca del Baix Empordà
# La mirada obliqua

La mirada obliqua és un curtmetratge dirigit el 2001 per Jesús Monllaó i Plana ambientat en la guerra civil espanyola.

## Sinopsi

La pel·lícula mostra les peripècies d'una família perseguida durant la guerra civil espanyola. En la resolució del conflicte hi jugaran un paper fonamental la por, la violència sense control i els filiacions familiars i ideològiques.

## Repartiment

* Raúl Torrado ... Joan
* Mercè Rovira ... Dolors
* Xavi Lite ... Lluís
* Jaume Montané ... Soldat, Conductor
* Joana Badía ... Bienvenida
* Josep Maria Casanovas ... Avi
* Saskia Giró ... Esperanza
* Montse Olivé ... Mare actual
* David Serra ... Fill adult
* Josep María Tuset ...Alferes

## Nominacions i premis

Fou nominada al Goya al millor curtmetratge de ficció. Va guanyar el Premi Cam al Festival Internacional de Cinema Independent d'Elx entre altres participacions a Festivals i Premis.

## Referències

* ↑ La mirada obliqua al web dels Premis Goya
* ↑ 'La mirada oblicua' gana el Premio Cam del Festival de cine de Elche, El Mundo, 28 de juliol de 2001
# Fontanelle

* No s'ha de confondre amb Fontenelle.
«Fontanelle» té aquests significats:
* Fontanelle (Iowa), localitat estatunidenca d'Iowa
* Fontanelle (Vèneto), localitat d'Itàlia
# Airmont

Airmont és una població del Comtat de Rockland a l'Estat de Nova York als Estats Units d'Amèrica. Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 7.799 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000 Airmont tenia 7.799 habitants, 2.342 habitatges, i 2.032 famílies. La densitat de població era de 657,5 habitants/km².
Dels 2.342 habitatges en un 41,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 78% hi vivien parelles casades, en un 5,9% dones solteres, i en un 13,2% no eren unitats familiars. En l'11,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,47.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,9% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 26,9% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90 homes.
La renda mediana per habitatge era de 87.678 $ i la renda mediana per família de 97.960 $. Els homes tenien una renda mediana de 67.663 $ mentre que les dones 36.550 $. La renda per capita de la població era de 29.788 $. Entorn de l'1,6% de les famílies i el 3,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Airmont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Airmont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.