OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pastor polonès de les planes

El pastor polonès de les planes (en anglès Polish Lowland Sheepdog, en polonès Polski Owczarek Nizinny) és una raça de gos pastor llanut de grandària mitjana originària de Polònia.

## Aparença

El pastor polonès de les planes és un gos musculós de mantell gruixut doble que pot ser de qualsevol color, sent els colors blanc, gris i marró els més comuns amb marques negres, grises o marrons. El seu color normalment es va tornant més fosc segons va creixent. El mantell interior és suau i dens, mentre que l'exterior és dur i pot ser ondulat o llis, però no arrissat. El pèl del cap fa que el cap sembli major del que realment és, cobrint-li a més els ulls.
Els mascles mesuren entre 45 i 50 cm i les femelles entre 42 i 47 cm, pesant els mascles 40-50 lliures i 30-40 les femelles.
El cos és quadrat, sembla rectangular a causa de l'abundància de pèl, amb una ràtio d'altura-longitud de 9:10, és a dir, per a un gos de 45 cm d'alt, el seu cos mesurarà uns 50 cms de longitud). La cua pot ser molt curta i fins i tot tallada.

## Temperament

Són estables, segurs i tenen una memòria excel·lent que pot ser treballada, encara que aquesta raça pot dominar al seu amo si aquest té una voluntat feble. S'adapten bé en condicions molt variades i són populars com a gossos de companyia en apartaments, encara que necessiten un exercici moderat diàriament.

## Enllaços externs

* American Polish Lowland Sheepdog Club
* Canadian Polish Lowland Sheepdog Club
* The Polish Lowland Sheepdog Club (UK)
# Akira Kitaguchi

Akira Kitaguchi (Prefectura d'Osaka, Japó, 8 de març de 1935) és un futbolista japonès que disputà deu partits amb la selecció japonesa.

## Referències

* ↑ «Japan International Matches - Details 1951-1959». RSSSF. [Consulta: 24 abril 2009].

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Rinatu Coti

Rinatu Coti (Ajaccio, 20 de desembre de 1944) és un escriptor cors, el més prolífic de la literatura corsa moderna. De jove col·laborà a les revistes U Muntese, A Spannata i Rigiru i ha participat amb Pasquale Marchetti en l'elaboració del mètode assimil per a l'ensenyament del cors. Autor prolífic, ha escrit dotzenes de contes i poemes, i és un dels autors corsos més traduïts a altres idiomes. Des del 2001 dirigeix la revista U Taravu i des del 2003 l'associació Cultura Viva, i es dedica a la tasca editorial per a autors corsos o de temàtica corsa.

## Obres
### Contes

* U vangonu neru (1972)
* Una spasimata (1983)
* I ghjorna persi (1985-86)
* A signora (1987),
* U rivaritu Antonu (1980)
* In lu me filu (1990-1999),

### Poemes

* Par viaghju (1974-85)
* U labirintu (1988)
* Aligria (1989),

### Teatre

* A rimigna (1974)

### Assaig filosòfic

* Intornu à l'essezza (1978)
# Imesi

«Imesi» té aquests significats:
* Imesi Oke, turó on hi havia una antiga ciutat que va originar les ciutats d'Okemesi a la vall i Imesi-Ile, a la part alta.
* Imesi-Ile, ciutat de Nigèria
* Imesi Igbodo), regne tradicional de Nigèria avui Okemesi-Ekiti
* Imesi-Ekiti ciutat de Nigèria, abans Imesi Lashgidi
# Zoilos II

Zoilos II Sòter (grec antic: Ζωΐλος Σωτήρ) fou un rei indogrec que va governar la part oriental del Panjab. Osmund Bopearachchi data el seu regnat vers 55 aC a 35 aC, i Robert C. Senior accepta aquestes mateixes dates.
Sembla que fou un dels reis que va succeir al destacat Apol·lòdot II a la part oriental del Panjab (on també va governar Dionís Soter). Tots els reis suposats successors d'Apol·lòdot utilitzaren el mateix símbol que aquest, l'Atenea Pal·les introduïda per Menandre I, i generalment també el mateix epítet, Soter ('Salvador'). És, per tant, molt probable que Hipòstrat Soter, Dionís Soter i Zoilos II Soter fossin membres de la mateixa dinastia, fins i tot potser germans. De vegades s'ha suposat que Zoilos II estava emparentat amb Zoilos I cosa que sense descartar-se, per la manca de fonts que hi ha, fa que tot siguin conjectures.

## Monedes

Zoilos II va encunyar dracmes de plata on apareix el seu bust amb diadema i Pal·las Atena, en un estil molt rudimentari; també va encunyar monedes de bronze amb Apol·lo al davant i trípode de sacrifici i petit elefant al darrere, o bé elefant al davant i trípode al darrere.
Molts dels monogrames de les monedes de Zoilos II són en kharosthi, indicant que foren fets probablement per moneders indis.; això és característic dels reis del Panjab oriental com Estrató I, Apol·lòdot II, i a vegades Apol·lòfanes i el rei Dionís Soter. A més el monograma és sempre idèntic a les seves monedes el que indicaria que el moneder i el lloc de fabricació foren sempre el mateix.
Les altres monedes de Zoilos II combinen monogrames grecs i en kharosthi, indicant que predominaven els natius indis. Els monogrames kharosthi eren les lletres: sti, ji, ra, ga, gri, ha, stri, ri, bu, a, di, stra, i śi. Els models de l'Apol·lo i el trípode i de l'elefant i el trípode només tenen monogrames en kharoshthi, mentre que els que porten el bust combinen generalment monogrames grecs i kharosthi.
Les monedes de Zoilos II s'han trobat a la zona del riu Sutlej i a un dels munts arqueològics de Sialkot, i també als munts de la regió de Panjab a l'est del riu Jhelum (Osmund Bopearachchi, pàg 138). També es van trobar monedes de Zoilos II sota els fonaments d'una capella rectangular del segle I al monestir de Dharmarajika a la vora de Tàxila (John Marshall, "Taxila, Archaeological excavations", pàg. 248.). Finalment se'n van trobar dues monedes a l'excavació de Bara prop de Peshawar, juntament amb monedes dels reis indoescites Azes I, Azilises i Azes II.
Només un exemplar de moneda de Zoil II apareix regravat en una moneda d'Apol·lòdot II.

## Notes

* ↑ Referència

## Referències

* "The Greeks in Bactria and India", W.W. Tarn, Cambridge University Press.
* "Coins of the Indo-Greeks", Whitehead.
# Platja de Portaló

La platja de Portaló, també anomenada platja de Neganta, és una platja natural del municipi de Cadaqués (Alt Empordà), situada a final de la cala de Portaló, dins del Parc Natural del Cap de Creus. Orientada al nord, està relativament arrecerada de la tramuntana gràcies a que la cala està flanquejada per altes parets rocoses. Té una longitud de 34 m i una amplada mitjana de 29 m, formada per sorres gruixudes, fines i graves. S'hi practica el nudisme.
Antigament era coneguda com Porto Longo. Era utilitzada pels pirates com un port natural, per amagar-se i com a base de les seves operacions. Prop de la platja hi havia una font.
Als penya-segats al costat de la platja hi ha les runes del refugi de Neganta, una antiga barraca de pescadors.

## Referències

* 1 2 «Cala Portaló». Catalunya.com.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 92-93. ISBN 978-84-9034-407-1.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
# Vidå

El Vidå (en alemany Wiedau, en frisó septentrional Widuu) és un riu danès de la península de Jutlàndia que discorre íntegrament pel territori del municipi de Tønder. Neix a uns 4 km a l'est de la ciutat de Tønder, a la confluència dels rius Arnå i Hvirlå, i desemboca al mar del Nord prop de la vila de Højer.
Durant una part del seu curs el Vidå passa molt a prop de la frontera entre Dinamarca i Alemanya, resseguint-la a poca distància, de vegades pocs metres, però sense arribar mai a entrar en territori alemany. El llac Rudbøl que és travessat pel Vidå sí que fa frontera.
El riu va ser objecte del Snæbelprojekt encaminat a la protecció d'una de les espècies de peixos més amenaçades d'Europa. Llur projecte ha rebut el suport de la UE a través del programa LIFE.

## Referències

* ↑ «GeoNames.org». [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «Vidå | lex.dk» (en danès). [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «Rudbøl» (en danès). [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «Snæbel» (en danès). [Consulta: 8 gener 2023].
# Mare de Déu de Gràcia de Santa Susanna

La Mare de Déu de Gràcia de Santa Susanna és una església de Santa Susanna (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petita capella de planta rectangular, amb una absidiola seguida que ja tenia la nau, sense cap relleu que fixi la unió dels dos elements. Un petit cos adossat forma la petita sagristia, en pitjor estat de conservació que l'ermita. L'interior, il·luminat per una petita finestra oval sobre la porta d'entrada, està decorat amb un mosaic, que no cobreix la volta, on al mur de l'esquerra es representa un paisatge terrestre amb boscos i el poble de Pineda i a la dreta vaixells, peixos i mar; al presbiteri, colors clars i el cel. Hi ha una imatge de la verge en bronze. Al vèrtex de la façana hi ha una espadanya amb la corresponent campana. El seu interior és buit: manquen bancs i també llum.

## Història

Fou construïda el 1751 per iniciativa d'un grup de mariners. De les possibles destruccions dels segles xviii i xix no hi ha notícies. Passà diversos avatars: un incendi va destruir, l'any 1936, la imatgeria; la seva restauració va començar el 1940, a càrrec de Josep Fabré, que decorà l'altar amb un fresc. L'any 1973 fou incendiada, però l'interès de grups pinetencs i llurs esforços van aconseguir la reconstrucció. Al 1982, sota la direcció de Josep Perpiñá, es feu la decoració interior a base de rajoles. La verge en bronze és del mateix artista -Josep Perpiñá-.

## Referències

* 1 2 «Mare de Déu de Gràcia de Santa Susanna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
# Rinat Xarafullin

Rinat Galimzanovitx Xarafullin (en rus Ринат Галимзанович Шарафуллин) (26 d'agost de 1951) fou un ciclista soviètic, d'origen rus. En el seu palmarès destaca una medalla de plata al Campionat del Món en contrarellotge per equips de 1974.

## Palmarès

* 1972
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Iugoslàvia
* 1973
** Campió de la Unió Soviètica en contrarellotge per equips
** Vencedor d'una etapa a la Cursa de la Pau
* 1974
** 1r a la Volta a Bulgària
* 1976
** Vencedor de 2 etapes a la Setmana bergamasca
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Eslovàquia
* 1977
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Táchira

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Imeľ

Imeľ, en hongarès Imely, és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2011 tenia 2.054 habitants. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1312.

## Referències

* ↑ «Resident Population by sex and age, by municipalities, 2011 Census» (en anglès). Oficina d'Estadística d'Eslovàquia. [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ «História obce» (en eslovac). Obec Imeľ. [Consulta: 26 desembre 2021].
# X3D

X3D és un llenguatge informàtic per a gràfics vectorials definit per una norma ISO, que pot utilitzar tant una sintaxi similar a la de XML com una del tipus VRML (Virtual Reality Modelling Language). X3D amplia VRML amb extensions de disseny i la possibilitat d'utilitzar XML per modelar escenes completes en temps real.

## Enllaços externs

* X3D Resources, X3D Conversions, X3D Books, i X3D Examples
* Player support for X3D components i Tool support for X3D components
* The web3d.org list of X3D Open Source Projects
# Pedro de Felipe del Rey

Pedro de Felipe del Rey és un escriptor espanyol nascut l'any 1931 a Orche Guadalajara. llicenciat en Teologia, estudiós de les Sagrades Escriptures amb coneixements del grec i llatí.

## Controvèrsia amb els Testimonis de Jehovà

L'any 1973 va escriure una carta al president Natan H. Knorr de la societat Watch Tower acusant-lo de falsejar a Berós per tal de provar la data de 1914 com inici del regne de mil anys de Jesucrist. Ha escrit diversos llibres contra les doctrines dels Testimonis de Jehovà, en especial critica als seus primers presidents Charles Taze Russell i Joseph Rutherford per les seves interpretacions especulatives de les profecies bíbliques.

## Obra

* "El regne de Déu començà el 1914 ¿realitat o frau? ¿política o religió?", editat a Madrid l'any 1974, Un estudi de la Profecia dels Set Temps i la interpretació peculiar que en fan els Testimonis de Jehovà.
* Els Testimonis de Jehovà i les transfusions de sang, 1975.
* Des de don Pelayo fins a Joan Carles I, 1979.

## Vegeu també

* Prediccions dels Testimonis de Jehovà
* Profecia dels Set Temps
* Esclau Fidel i Discret

## Enllaços externs

* Pedro de Felipe (castellà)
# Joana de Prades

Joana d'Aragó de Cabrera o Joana I de Prades (? - 1441), comtessa de Prades i baronessa d'Entença.

## Antecedents familiars

Era filla del comte Pere de Prades i de Joana de Cabrera. A causa de la mort del seu pare, va succeir al Comtat de Prades al seu avi Joan de Prades.

## Núpcies i descendents

Va contraure matrimoni amb Joan Ramon Folc II de Cardona i va donar a llum al seu hereu Joan Ramon Folc III de Cardona.
# Programa Mundial d'Aliments

El Programa Mundial d'Aliments (o, per les seves sigles, PMA) és la divisió de l'ONU encarregada d'aconseguir aliments per als més necessitats amb l'objectiu d'erradicar la fam. Creat el 1961 i amb seu a Roma, el programa atén més de 90 milions de persones en 83 països cada any. És membre del Grup per al Desenvolupament de les Nacions Unides i part del seu comitè executiu. El 20% dels seus efectius es dediquen al desenvolupament i la resta a emergències motivades per migracions, desastres climàtics o guerres.
És una prioritat del Programa Mundial d'Aliments complir amb l'Objectiu de Desenvolupament Sostenible 2, un dels 17 Objectius de Desenvolupament Sostenible establerts per les Nacions Unides en 2015, que apunta a aconseguir "zero fam" per a 2030. Les conseqüències de la fam i la malnutrició causen una salut deficient i també alenteixen el progrés en moltes altres àrees del desenvolupament sostenible com l'educació (Objectiu de Desenvolupament Sostenible 4) i l'ocupació (Objectiu de Desenvolupament Sostenible 8).
El Programa Mundial d'Aliments va rebre el Premi Nobel de la Pau en 2020.

## Història

El PMA va ser establert en 1961[5] després de la Conferència de l'Organització de les Nacions Unides per a l'Agricultura i l'Alimentació (FAO) de 1960, quan George McGovern, director dels Programes de Food for Peace (Aliments per a la Pau) dels Estats Units, va proposar establir un programa multilateral d'ajuda alimentària. El PMA va llançar els seus primers programes en 1963 per la FAO i l'Assemblea General de les Nacions Unides en forma experimental durant tres anys, fent costat a la població de Núbia de Wadi Halfa al Sudan. En 1965, el programa es va ampliar a una base continuada.

## Crítiques

Les critiques al programa se centren en diversos punts:
* Ús dels aliments per introduir l'imperalisme cultural o bé aliments transgènics.
* Ja que el planeta produeix prou com per alimentar tota la humanitat, els esforços no s'haurien de centrar a distribuir menjar sinó en forçar una correcta distribució dels recursos.
* El programa desincentiva l'agricultura local.

## Referències

* ↑ «Mission statement | WFP | United Nations World Food Programme - Fighting Hunger Worldwide», 17-12-2016. Arxivat de l'original el 2016-12-17. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ «Overview», 16-11-2018. Arxivat de l'original el 2018-11-16. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ «Executive Committee», 11-05-2011. Arxivat de l'original el 2011-05-11. [Consulta: 9 octubre 2020].
* 1 2 «Zero Hunger», 09-10-2020. Arxivat de l'original el 2020-10-09. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ 324cat. «El Programa Mundial d'Aliments de l'ONU, Premi Nobel de la Pau 2020», 09-10-2020. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Zalite, Elga. «World Food Programme – An Overview». Stanford University Library. Arxivat de l'original el 2 d'octubre de 2020. [Consulta: 19 octubre 2020].
* 1 2 AGÈNCIES «El relator de la ONU ve 'peligro' en afrontar la hambruna con transgénicos» (en castellà). El País, 13-11-2002 [Consulta: 16 abril 2022].
# Cantó de Saint-Trivier-sur-Moignans

El cantó de Saint-Trivier-sur-Moignans era una divisió administrativa francesa del departament de l'Ain. Comptava amb 13 municipis i el cap era Saint-Trivier-sur-Moignans. Va desaparèixer el 2015.

## Municipis

* Ambérieux-en-Dombes
* Baneins
* Chaleins
* Chaneins
* Fareins
* Francheleins
* Lurcy
* Messimy-sur-Saône
* Relevant
* Sainte-Olive
* Saint-Trivier-sur-Moignans
* Savigneux
* Villeneuve

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Jean-Claude Limandas | radical |
| 1951-1976 | Antonin Givre | MRP, després CD |
| 1976-2006 | Jean Vial | UDF, després UMP |
| 2007-2008 | Ginette Frappé | Divers droite |
| 2008-2015 | Christine Gonnu | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 5.771 | 6.197 | 6.425 | 8.017 | 9.793 | 11.359 | 14.162 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Imgdal

Imgdal (en àrab امكدال, Imgdāl; en amazic ⵉⵎⴳⴷⴰⵍ) és una comuna rural de la província d'Al Haouz, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 5.467 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2017. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Satchelliella tarae

Satchelliella tarae és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: els territoris de l'antiga Iugoslàvia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Bogdanovka (Novi Oskol)

* Per a altres significats, vegeu «Bogdanovka (Rússia)».
Bogdanovka - Богдановка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 270 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Hidroxiferroromeïta

La hidroxiferroromeïta és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de la romeïta.

## Característiques

La hidroxiferroromeïta és un òxid d'antimoni i ferro de fórmula química (Fe$^{2+}$$_{1.5}$□$_{0.5}$)Sb₂$^{5+}$O₆(OH). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema isomètric. És l'anàleg mineral amb Fe(◻) de la hidroxicalcioromeïta. Té una composició química comparable a la de la schafarzikita i la tripuhyita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al correc d'en Llinassos, a Oms, (Pirineus Orientals, França). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hydroxyferroroméite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 octubre 2016].
# Joana de Savoia

    Per la Joana de Savoia duquessa consort de Bretanya i vescomtessa de Llemotges, vegeu Joana de Savoia (morta el 1344)
Joana de Savoia, rebatejada Anna després del seu matrimoni, nascuda el 1306, morta cap a 1360, filla d'Amadeu V de Savoia, comte de Savoia, i de Maria de Brabant (filla de Joan I, duc de Brabant i duc de Limburg, i de Margarida de França, filla de Lluís IX de França el Sant i de Margarida de Provença.

## Biografia

L'any 1325, el comte Eduard I de Savoia va concedir la mà de la seva germanastra a Andrònic III Paleòleg emperador romà d'Orient, vidu d'Irene de Brunswick. Andrònic III Paleòleg es trobava immers en una guerra civil amb el seu avi Andrònic II Paleòleg, al qual reclama el tron des del 1321. Aquesta aliança entre Orient i Occident sembla haver estat afavorida per Teodor Comnè Ducas Paleòleg, marquès de Montferrat, que intentava reforçar la seva posició a la regió. Per als Savoia, també era una aliança beneficiosa, ja que s'unia a una dinastia imperial. Aquesta unió també situaria els comtes de Savoia com a intermediaris entre les dues esferes d'influència al Mediterrani.
Segons explica Joan VI Cantacuzè a Ἱστοριῶν Βιβλία Δ (Història en 4 llibres), el matrimoni es va celebrar a l'octubre del 1326. Durant la cerimònia va renunciar a la seva religió i es va unir a l'Església Ortodoxa, canviant el nom de Joana pel d'Anna. Aquest nom no es va utilitzar mai per designar-la en els documents catòlics.
Joana de Savoia va tenir amb Andrònic III Paleòleg sis fills:
* Irene (1327 † després de 1356), casada a Adrianòpolis el 1336 amb Miquel I Assèn, tsar de Bulgària († 1354)
* Joan V Paleòleg (1332 † 1391)
* Miquel Paleòleg, (1337 † 1370), que va ser dèspota.
* Teodor Paleòleg, mort després de 1405, governador de Lemnos
* Maria Paleòloga, casada el 1355 amb Francesc I Gattiluso, arcont de Lesbos († 1384)
* Teodora († 1376), casada amb un Filantropè.
A la mort d'Andrònic III el juny de 1341, va governar en nom del seu fill menor Joan V Paleòleg, sota cobertura del seu primer ministre Alexis Apokaukos. Es va oposar a Joan VI Cantacuzè, que es va proclamar emperador sota el nom de Joan VI l'octubre de 1341. De resultes d'una llarga guerra civil, Joan VI va entrar a Constantinoble el febrer de 1347 i Anna es va haver de sotmetre a les condicions del vencedor. El 1351, s'instal·la a Tessalònica, on tingué la cort fins a la seva mort; el seu fill Joan V fou restablert a Constantinoble a partir de novembre 1354.

## Referències

* ↑ Malamut, Élisabeth (dir.). Impératrices, princesses, aristocrates et saintes souveraines: de l'Orient chrétien et musulman au Moyen âge et au début des Temps modernes. Aix-en-Provence: Presses Univ. de Provence, 2014, p. 85-118. ISBN 9782853999014.
* ↑ Cheynet, Jean-Claude. Byzance: l'Empire romain d'Orient. París: Armand Colin, 2015, p. 158-159. ISBN 9782200600792.
# Programa Lunokhod

Els Lunokhod (rus: Луноход, 'Caminador lunar') van ser una sèrie d'astromòbils robòtics lunars soviètics dissenyats per aterrar en la Lluna entre 1969 i 1977. El Lunokhod 1A de 1969 va ser destruït durant el llançament, el Lunokhod 1 de 1970 i el Lunokhod 2 de 1973 van aterrar a la Lluna però el Lunokhod de 1977 mai va ser llançat. Les missions reeixides van estar en funcionament al mateix temps que les sèries de missions de sobrevols, orbitadors i aterratges lunars Zond i Luna.
Els Lunokhods van ser dissenyats principalment per donar suport a les missions lunars tripulades soviètiques i per ser utilitzat com a robots controlats automàticament a distància per explorar la superfície i retornar fotos. Els Lunokhods van ser transportats a la superfície lunar per naus espacials Luna, que es van posar en marxa per coets Protó. La part de l'aterratge lunar de la nau Luna pels Lunokhods va ser similar a les missions de retorn de mostres. Els Lunokhods van ser dissenyats per Alexander Kemurdjian a l'NPO Làvotxkin.
No va ser fins amb Mars Pathfinder el 1997, un altre vehicle controlat remotament, es va col·locar sobre un cos extraterrestre. En 2010, prop de quaranta anys després de la pèrdua de senyal el 1971 del Lunokhod 1, la Lunar Reconnaissance Orbiter de la NASA va fotografiar les seves marques de les rodes i la ubicació final, i els investigadors, utilitzant una telèmetre telescòpica de làser per pols, van detectar el reflectòmetre de l'aparell.
* Diagrama de la missió Lunokhod.
* Astromòbil lunar soviètic

## Vegeu també

* Lunokhod 1
* Exploració de la Lluna
* Mars Pathfinder

## Referències

* ↑ Lunochod's chief designer is dead. Cosmic Mirror, 6 març 2003.
* ↑ Bleicher, Ariel «Forgotten Soviet Moon Rover Beams Light Back to Earth». IEEE Spectrum, 01-08-2010.

## Bibliografia

* Vinogradov, A. P.. Peredvizhnaya Laboratoriya na Lune Lunokhod-1. Tom 1 (en russian). Moscow: Nauka, 1971.
* Barsukov, V. L.. Peredvizhnaya Laboratoriya na Lune Lunokhod-1. Tom 2 (en russian). Moscow: Nauka, 1978.