OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Peroxidació lipídica

La peroxidació lipídica fa referència a la degradació oxidativa dels lípids. És el procés a través del qual els radicals lliures capturen electrons dels lípids a les membranes cel·lulars. Aquest procés és iniciat per un mecanisme de reacció en cadena d'un radical lliure. En la majoria dels casos afecta els àcids grassos poliinsaturados, ja que contenen múltiples dobles enllaços entre els quals es troben els grups metilè (-CH2-) que posseeixen hidrògens particularment reactius. Igual que qualsevol reacció amb radicals, aquesta consisteix en tres passos fonamentals: iniciació, propagació i terminació.

## Iniciació

La iniciació és el pas on es produeix el radical d'àcid gras. Els iniciadores en cèl·lules vives més notables són espècies reactives de l'oxigen, tals com OH·, el qual es combina amb un hidrogen per donar lloc a aigua i a un àcid gras radical.

## Propagació

L'àcid gras radical no és una molècula molt estable, de manera que reaccionen ràpidament amb oxigen molecular, creant d'aquesta manera un àcid gras peroxil radical. Aquest també és una espècie molt inestable per la qual cosa reacciona amb un altre àcid gras donant lloc a un àcid gras radical diferent i a un peròxid lipídic o a un peròxid cíclic si ha reaccionat amb si mateix. Aquest cicle continua, ja que el nou àcid gras radical es comporta de la mateixa manera.

## Terminació

Quan un radical reacciona, sempre produeix un altre radical, és per això que es tracta d'un mecanisme de reacció en cadena. La reacció radical es detindrà quan dos radicals reaccionen i produeixen una espècie no radical. Això ocorre solament quan la concentració d'espècies radicals és prou alta perquè existeixi la probabilitat que es trobin dos radicals. Els organismes han evolucionat diferents molècules que acceleren el procés de terminació atrapant radicals lliures, protegint d'aquesta manera la membrana cel·lular. Un d'aquests importants antioxidants és la vitamina E. Altres antioxidants d'importància inclouen els enzims superòxid dismutasa, catalasa i peroxidasa.

## Perills

Si la reacció no s'acaba amb rapidesa, es produirà dany a la membrana cel·lular, formada principalment per lípids. D'aquesta manera la fototeràpia pot provocar l'hemòlisi rompent la membrana dels eritròcits.
A més, els productes finals de la peroxidació lipídica poden ser mutagènics i carcinogènics. Per exemple el producte final malondialdehid reacciona amb la deoxiadenosina i la deoxiguanosina de l'ADN, formant adductes d'ADN, principalment M$_1$G.

## Assajos

Certs assajos diagnòstics estan disponibles per a la quantificació de productes finals de la peroxidació lipídica, específicament el malondialdehid (MDA). L'assaig més comunament utilitzat es denomina TBARS.

## Referències

* ↑ Red Cell Membrane Lipid Peroxidation and Hemolysis Secondary to Phototherapy Ostrea Jr. Enrique M.11. Departments of Pediatrics, Wayne State University School of Medicine and Hutzel Hospital, Detroit, Michigan, USA
* 1 2 Lipid peroxidation-DNA damage by malondialdehyde. Marnett LJ. Mutation research 1999 Mar 8;424(1-2):83-95.
# Peroz

Peroz, Firuz o Peirozes és el nom dels següents personatges:
* Nom català de tres reis de la dinastia sassànida de Pèrsia coneguts en persa com Firuz:
** Peroz I
** Peroz II
** Peroz III
* Generals:
** Peroz (general persa)
# Benjamin Morrell

Benjamin Morrell (Rye, Nova York, 5 de juliol de 1795 – Moçambic, 1839) fou un navegant i explorador estatunidenc.
Morrell va fer quatre viatges importants, especialment en l'oceà Antàrtic i les costes de l'oceà Pacífic. En 1832, Morrell va escriure "A Narrative of Four Voyages", una llibre que relatava les experiències viscudes en els seus quatre viatges.
Morrell es va fer famós per les històries narrades sobre els seus viatges, pel fet que la majoria d'aquestes eren falses.
Tot i haver estat un mentider en la històries sobre els seus viatges, en el seu honor, l'Illa Morrell (actualment coneguda com a "Illa Thule") porta el seu nom.
# Pléven

* Per a altres significats, vegeu «Pleven».
Pléven(francès) o Pleven (bretó) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 573 habitants.
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 605 | 606 | 630 | 594 | 578 | 565 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||
Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Louis Rouxel | |
| 2008- | Henry Blanchard | |
# Plóskoie (Kursk)

* Per a altres significats, vegeu «Plóskoie».
Plóskoie (en rus: Плоское) és un poble de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 68 habitants. Pertany al districte de Kastórnoie.

## Referències

* ↑ «Общая Информация о районе». Официальный сайт Администрации Касторенского района. Arxivat de l'original el 2020-06-18. [Consulta: 3 desembre 2019].
# Phoxinus cumberlandensis

Phoxinus cumberlandensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Kentucky i Tennessee (Estats Units).

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Etnier, D.A. i W.C. Starnes, 1993. The fishes of Tennessee. The University of Tennessee Press, Knoxville (Tennessee), Estats Units.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Plaça de l'Església (Rajadell)

La Plaça de l'Església és una plaça de Rajadell (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un espai públic i obert: plaça formada per l'església i el conjunt d'habitatges que, d'una manera força irregular, formen un espai tancat al qual s'hi accedeix per un carrer cobert que comunica amb la resta del poble.
La plaça és a l'extrem d'un turó on és situada l'església i és dominada pel castell i l'estimball. Des de la plaça s'accedeix al castell per un camí costerut.

## Història

La plaça deuria quedar configurada com l'espai que avui és al segle xix al construir-se el conjunt d'habitatges a partir de la parcel·lació feta pels senyors del castell. Abans però existia ja al segle xii una església romànica als peus del castell, ambdós edificis anaven remodelant-se i adaptant-se al pas del temps, especialment al segle xvii, a partir d'ambdós es configura la plaça.

## Referències

* 1 2 3 «Plaça de l'Església». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2015].
# Dècada del 290 aC
## Esdeveniments

* Creació del déu Sarapis per intentar unir les creences de grecs i egipcis
* Construcció del primer museu del món a Alexandria
* Possible construcció del Colós de Rodes
* Tercera Guerra Samnita
* Heròfil de Calcedònia assegura que el pols té a veure amb el cor

## Personatges destacats

* Euclides
* Lisímac de Tràcia
* Pirros
# Potenciació a llarg termini

En neurociència, la potenciació a llarg termini és una intensificació duradora en la transmissió de senyals entre dues neurones que resulta de l'estimulació sincrònica d'ambdues. És un dels diversos fenòmens de la plasticitat sináptica, la capacitat de la sinapsi química de canviar la seva força. Donat que es creu que els records estan codificats per modificacions de la força sinàptica, es considera la LTP com un dels mecanismes cel·lulars principals que subjau a l'aprenentatge i al procés de la memòria.
La LTP comparteix molts trets amb la memòria a llarg termini.
A nivell cellular, la LTP estimula la transmissió sinàptica. Millora la capacitat de dues neurones, una presinàptica i una altra postsinàptica de comunicar-se entre ambdues a través de la sinapsi.
La LTP va ser descoberta en l'hipocamp de conill per Terje Lømo el 1966. La importància del PKCζ en la creació i manteniment de la potenciació a llarg termini va ser descrita primer per Todd Sacktor et al. a la State University of New York a Brooklyn el 1993.

## Referències

* ↑ Paradiso, Michael A.; Bear, Mark F.; Connors, Barry W.. Neuroscience: Exploring the Brain. Hagerstwon, MD: Lippincott Williams & Wilkins, 2007, p. 718. ISBN 0-7817-6003-8 [Consulta: 25 desembre 2008].
* 1 2 Cooke SF, Bliss TV «Plasticity in the human central nervous system». Brain, 129, Pt 7, 2006, pàg. 1659–73. DOI: 10.1093/brain/awl082. PMID: 16672292.
* 1 2 Bliss TV, Collingridge GL «A synaptic model of memory: long-term potentiation in the hippocampus». Nature, 361, 6407, gener 1993, pàg. 31–9. DOI: 10.1038/361031a0. PMID: 8421494.
# Besinhan

Bésignan és un municipi francès situat al departament de la Droma i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 66 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Bésignan era de 66 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 47 habitatges, 27 eren l'habitatge principal de la família, 17 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 42 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 27 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 4 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 23 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Bésignan el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 36 persones, 30 eren actives i 6 eren inactives. De les 30 persones actives 28 estaven ocupades (15 homes i 13 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 6 persones inactives 5 estaven jubilades i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Bésignan hi havia 9 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Bésignan a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Bésignan a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Besiberri Nord

El Besiberri Nord és una muntanya que es troba en el punt on coincideixen els termes municipals de la Vall de Boí i Vilaller, tots dos a l'Alta Ribagorça, i Naut Aran, pertanyent a la Vall d'Aran; situada en el límit del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici i la seva zona perifèrica.
«El seu nom prové del basc "base-be erri", contrada sota l'espadat. L'aplicació al pic és secundària. Besiberri es digué de la vall i de l'estany, llocs que interessen als pastors i muntanyencs del país».
El pic, de 3.008,27 metres, extrem nord del Massís del Besiberri, està situat en la cresta que separa l'occidental Vall de Besiberri i l'oriental Capçalera de Caldes i limita al nord amb Valarties. La Bretxa Peyta és al seu est-nord-est, el Tuc dera Canau de Rius al nord-oest i el Besiberri del Mig al sud.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Rutes

Rutes:
* Capçalera de Caldes: des del Pantà de Cavallers, Pletiu de Riumalo, Barranc de Malavesina, Estany de Malavesina i Bretxa Peyta; és la ruta més habitual. Hi ha uns 1200 metres de desnivell des del Pantà de Cavallers que es poden fer en unes 5 hores. És una ruta que no és fàcil i calen uns mínims coneixements d'escalada. Ruta catalogada de II-III.
* Vall de Besiberri: per Barranc de Besiberri, Estany de Besiberri i Refugi de Besiberri.
* Valarties: des del Refugi de la Restanca, Llac de Mar, Estanh Gelat dera Aubaga i Bretxa Peyta.

## Referències

* ↑ Toponímia de la Vall de Boí Arxivat 2010-03-17 a Wayback Machine.. [Consulta: 12/06/2011]
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Besiberri Nord. [Consulta: 22/09/2013]
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 12 febrer 2018].
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
* ftp://geofons.icc.cat/fitxes/100CIMS/257067006.pdf
# Polimnest (escultor)

Polimnest (en llatí Polymnestus, en grec antic Πολύμνηστος) fou un escultor grec conegut per una inscripció en la base d'una estàtua a l'Acròpoli d'Atenes, descoberta per Ross el 1840 i que va restaurar així: [Π]ΟΛΥΜΝΗΣΤΟΣ ΚΕΝ[ΧΡΑΜΙΣ] ΕΠΟΙΗΣΑΝ. Ross situa aquest escultor al temps de Praxíteles o Lisip, per la forma de les lletres.

## Referències

* ↑ Polymnestus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 468
# Doldenhorn

El Doldenhorn és un cim de 3.647 m dels Alps Bernesos, damunt del poble de Kandersteg a la regió de l'Oberland bernès. El Llac Oeschinen es troba el seu vessant nord.
El pre-cim més occidental del Doldenhorn, l'Innere Fisistock, alberga un búnquer del govern suís, anomenat centre de comandament K20. S'hi pot accedir des d'Eggenschwand, des de la vall de Gastern i des de l'antic túnel de Lötschberg. El govern suís va renunciar al secret estricte existent sobre la ubicació del búnquer.

## Referències

* ↑ Roth, Abraham. The Doldenhorn and Weisse Frau: Ascended for the First Time by Abraham Roth and Edmund Von Fellenberg (en anglès). K. Baedeker, 1863.
* ↑ Soukup, Michael «Schutz vor Atomkrieg: Tief im Schweizer Bunkerberg» (en alemany). Der Spiegel, 26-08-2008. ISSN: 2195-1349.

## Enllaços externs

* Doldenhorn a Hikr
# Barzuya

Barzuya (Bourzey, Kalat Marza) fou una fortalesa de la regió de les muntanyes alauites del Djebel Ansarieh a Síria, a la depressió pantanosa del Ghab, 8 km al sud de Sermanyié. Modernament s'anomena Qalat Mirza o Kalat Mirza.
A l'època hel·lenística es deia Lísies (Lysias) i fou ocupada pels romans de Gneu Pompeu a un jueu anomenat Siles (Silas). Possessió romana d'Orient va passar als àrabs al segle vii junt amb la resta de Síria, i fou fortificada pels hamdànides entre 947 i 949; reconquerida pels romans d'Orient el 975; el 1089 fou destruïda pel governador seljúcida d'Alep. Va passar després als croats i fou una de les principals posicions defensives del Principat d'Antioquia, temps en què fou anomenada Rochefort; estava governada en feu per una de les principals famílies nobles del principat i entre els seus posseïdors cal esmentar a Sibil·la la tercera esposa del príncep Boemond III d'Antioquia (~1142 - 1201). Saladí va conquerir Saône, Bakas Shugr i el fortí de Sermanyié i es va presentar dant la fortalesa el 20 d'agost de 1188 i després de diversos assalts, la va conquerir; el senyor del castell i 16 membres de la seva família foren enviats al Caire però alliberats pel sultà; va perdre progressivament importància i deixa de ser esmentada en temps dels mamelucs.
# Barzan

Barzan és una vila kurda a la riba esquerra del Gran Zab a uns 80 km al nord d'Irbil.

## Història

Apareix esmentada el 1596 com a possessió dels prínceps kurds de Bahdinan. Al segle xix va esdevenir la capital d'un xeic i els seus pobladors foren coneguts com a tribu Barzani. Foren independents de l'administració otomana fins al 1915 quan els turcs van capturar al xeic Abd al-Salim II i el van penjar. Després de la guerra foren reconeguts com a emirat autònom pels britànics. El 1930 Shaykh Ahmad Barzani, es va proclamar Déu i Profeta i recomanava menjar porc i destruir l'alcorà; això va causar la guerra (1931) amb la tribu Baradust del xeic Rashid de Lolan. Ahmad fou derrotat pels britànics el 1932-1933 i va haver de fugir a Turquia on fou arrestat. El seu germà Mulla Mustafa Barzani (1903-1979) fou exiliat a Sulaymaniyya (1935). El 1943 Mustafa es va escapar del seu retir a Sulaymaniyya i va anar a Barzan on va reunir els seus partidaris i va iniciar una revolta contra el govern d'Iraq; va obtenir alguns èxits (1943-1944) però finalment el 1945 es va haver de retirar cap a Iran on va assistir a la proclamació de la República Popular Kurda a Mahabad (15 de desembre de 1945) i fou nomenat mariscal. Després de l'ensorrament de la república Mulla Mustafa va fugir a la Unió Soviètica. Shaykh Ahmad es va entregar a les autoritats iraquianes. Mustafa va retornar a Iraq el 1958 i va reprendre la revolta el 1961 amb suport iranià i americà, però el 1975 els iranians van retirar el suport i la revolta es va enfonsar; va morir en exili als Estats Units el 1979. El seu fill Ahmad Barzani el va succeir al front del Partit Democràtic del Kurdistan i el 2005 fou elegit president de la regió autònoma dels Kurdistan.
# Alpenyés

Alpenyés (aragonès) és un municipi de l'Aragó a la província de Terol, concretament a la comarca de la Comunitat de Terol. És un petit municipi eminentment agrícola i el terme municipal està travessat pel riu Pancrudo.
# Un hombre va por el camino

Un hombre va por el camino és una pel·lícula espanyola de 1949 dirigida per Manuel Mur Oti.

## Sinopsi

Un rodamón que amaga un passat tràgic recorre els camins fugint del seu passat i de si mateix. Un dia es deté en Muntanya Fosca, lloc en el qual només viuen una vídua i la seva filla petita. Les enraonies dels veïns del poble no trigaran a arribar, i Luis haurà de anar-se'n, però els records d'aquell lloc el faran tornar.
Expressiva i d'una gran tensió narrativa, la pel·lícula es beneficia de la sorprenent fotografia de Berenguer, que treu el màxim partit possible dels contrallums i els cels nuvolosos.

## Repartiment

* Ana Mariscal - Julia
* Fernando Nogueras - Luis Rodríguez
* Pacita de Landa - Blanca
* Julia Pachelo
* Matilde Artero
* Manuel Guitián
* Francisco Arenzana
* Enrique Ramirez
* Felisa Ortuondo
* Aurelia Barceló
* Marina Lorca

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu principal | Ana Mariscal | Guanyadora |
| Millor fotografia | Manuel Berenguer | Guanyador |
| Millor música | Jesús García Leoz | Guanyador |
| Premi Jimeno | Manuel Mur Oti | Guanyador |

## Referències

* ↑ Un hombre va por el camino. Fitxa IMDb
* ↑ Un hombre va por el camino. Revista de cine filmaffinity
* ↑ Historia de nuestro cine, rtve
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 1949». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-08-01. [Consulta: 9 febrer 2018].
# Casa al carrer Sant Sebastià, 26 (Valls)

La Casa al carrer Sant Sebastià, 26 és una obra de Valls (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici situat en el carrer Sant Sebastià. Es tracta d'una construcció entre mitgeres, de planta estreta i allargada, característica que es reflecteix en la façana. La fesomia és fruit de reformes contemporànies que impedeixen veure les característiques originàries. Sols presenta tres obertures, portal d'accés allindanat i una finestra a cada pis. Destaca, en el ràfec, la presència d'una corriola metàl·lica.

## Referències

* ↑ «Casa al carrer Sant Sebastià, 26». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].
# Diada de Sant Fèlix 2006

La diada castellera de Sant Fèlix celebrada el dia 30 d'agost del 2006 a Vilafranca del Penedès, va ser un èxit per a totes les colles.
La colla local no va poder completar el seu major repte, descarregar el 3 de 10 amb folre i manilles. Però tot i així, l'actuació dels Castellers de Vilafranca va suposar la segona millor de tota la història, just a per darrere de l'actuació que ells mateixos van realitzar un any abans pel Sant Fèlix del 2005.

## Colles participants, castells assolits i puntuació

| Castellers de Vilafranca | Pd5, Pd5, Pde4cam, 4de9fa, 5de9f, 3de10fm(c), Pd8fm | 7232.00 |
| Minyons de Terrassa | Pde5, Pde5, Pde4cam, 5de9f, 2de9fm, 3de9f, Pde7f | 4219.00 |
| Colla Joves dels Xiquets de Valls | Pde5, Pde5, Pde4cam, 5de8, 3de9f, 4de9f, Pd5 | 2256.00 |
| Colla Vella dels Xiquets de Valls | Pde5, Pde5, Pde4cam, 3de9f, 3de8s (i), 4de8a (c), 4de9f, Pd7f | 2558.00 |
* *(f) folre, (m) manilles, (c) carregat, (i) intent, (id) intent desmuntat, (a) agulla, (s) aixecat per sota.

## Referències

* ↑ http://paper.avui.cat/article//societat//94203/fabulos/homenatge/castells/vilafranca.html%5BEnllaç+no+actiu%5D Article al diari Avui

## Enllaços externs

* Informació de la diada al webcasteller Arxivat 2007-03-13 a Wayback Machine.
# Dia de Martin Luther King Jr.

El dia de Martin Luther King, Jr. (en anglès Martin Luther King, Jr. Day) és un dia festiu dels Estats Units marcat per l'aniversari del reverend Doctor Martin Luther King, Jr. Se celebra el tercer dilluns de gener de cada any, que és aproximadament la data del naixement de King, el 15 de gener. La "festa flotant" és similar a les vacances establertes sota la Llei d'Uniformitat de Vacances dels Dilluns, encara que la festa és 15 anys anterior al fet que rebés el nom de Dia de Martin Luther King, Jr.
King va ser el principal militant de la no violència en el moviment pro drets civils, protestant amb èxit contra la discriminació racial en la legislació federal i estatal. La campanya per una celebració federal en honor de King va començar poc després del seu assassinat el 1968. Ronald Reagan va signar la festa en llei el 1983, i va ser celebrada per primera vegada el 20 de gener de 1986. Al principi, alguns estats van resistir la celebració de la festa com a tal, donant-li noms alternatius o combinant-ho amb altres festes. Es va celebrar oficialment en els 50 estats per primera vegada l'any 2000.

## Referències

* ↑ Woolley, John T. «Ronald Reagan: Remarks on Signing the Bill Making the Birthday of Martin Luther King, Jr., a National Holiday». The American Presidency Project, 02-11-1983. Arxivat de l'original el 16 de gener de 2011. [Consulta: 16 gener 2011].
* ↑ Ye Hee Lee, Michelle «Recalling Arizona's struggle for MLK holiday». The Arizona Republic, 15-01-2012 [Consulta: 20 gener 2013].
* ↑ The History of Martin Luther King Day, Infoplease.com