OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Clariana

«Clariana» té aquests significats:
* Toponímia:
** Clariana (Argençola), entitat de població al municipi d'Argençola a la comarca de l'Anoia
** Clariana (Avinyonet del Penedès), entitat de població al municipi d'Avinyonet del Penedès a la comarca de l'Alt Penedès
** Clariana (Castellet i la Gornal), entitat de població al municipi de Castellet i la Gornal a la comarca de l'Alt Penedès
** la Clariana (Castellcir), masia del municipi de Castellcir a la comarca del Moianès
** Clariana de Cardener, municipi a la comarca del Solsonès
** Riera de Clariana, afluent per la dreta de l'Anoia
* Biografies:
** Antoni de Clariana i de Gualbes, pedagog
** Bernardo Clariana Pascual (1912-1962), poeta valencià en llengua castellana
** Manuel Clariana i Regàs, coronel català durant la Guerra de Successió Espanyola
# La taula de cuina

La taula de cuina (La table de cuisine) és un quadre d'André Derain dipositat al Museu de l'Orangerie de París.

## Història

Aquesta gran natura morta és un dels exemples més coneguts d'una sèrie dedicada als estris de cuina, pintada entre el 1922 i el 1925. Són quadres caracteritzats per una construcció rigorosa, de colors foscos amb predomini dels tons terrosos.
Les reminiscències de la pintura antiga, no solament francesa sinó europea, són nombroses en aquesta tela, fins al punt que alguns crítics d'art de la dècada del 1930 van trobar similituds entre aquest oli sobre tela de 119 × 119 cm i les pintures de Caravaggio pels contrastos de llum i foscor:
| « | "Els noms de Caravaggio i dels pintors bolonyesos ens venen a la memòria davant dels greus acords dels negres de fum, dels castanys havans, dels blancs i dels grisos de ferro que conformen el registre cromàtic de Derain." | » |
Segons la muller d'André Derain, aquesta pintura va ésser feta a la vil·la La Janette de Sant Ceri de Mar, a prop de Marsella, on l'artista va sojornar durant dos estius.

## Descripció

La composició ací pren la forma de dos triangles opostos, els vèrtexs dels quals conflueixen al centre de la paella. Al triangle superior s'apleguen els objectes de volum arrodonit, al de sota els objectes de forma allargada. Hi ha igualment una ressonància entre els objectes de la dreta i els de l'esquerra: l'escorredora negra té el contrapunt de la sopera blanca, el pa es fa ressò de la forma i el color del llevataps de fusta, el filferro de l'escorredora recorda les barres de la graella. El pintor també juga amb les formes i els colors: alguns dels objectes formen una creu (la paella és el centre, mentre que el mànec, la graella, la cullera de fusta i la baguet formen els quatre braços) i d'altres, de color més clar, es destaquen contra les parets i sobre la taula (la fruitera blanca a la part superior dreta combina amb el drap de cuina i els plats de l'esquerra). Finalment, les formes rodones a la part posterior de la pintura (la paella, la gerra, l'ouera, el colador i la fruitera) contrasten amb les línies rectes del primer pla (la baguet, les forquilles, el ganivets, la paella, etc.).

## Referències

* 1 2 3 4 5 Pierre Georgel, José Francisco Yvars, Jean-Pierre Labiau, 2002. De Renoir a Picasso: obres mestres del Musée de l'Orangerie, París. Barcelona: Fundació "la Caixa". ISBN 8476647808. Pàgs. 222-223.
* 1 2 3 Museu de l'Orangerie (francès) i (anglès)
* ↑ Waldemar George, "André Derain", L'Amour de l'Art, juliol del 1933, pàg. 162.

## Enllaços externs

* Images d'Art Arxivat 2015-12-22 a Wayback Machine. (francès)
* Flickr (anglès)
# Chokukan Night: Pro Yakyu King 2

Chōkūkan Night Pro Yakyū King 2 (超空間ナイター　プロ野球キング2) és un videojoc de beisbol per la Nintendo 64. Va ser publicat només al Japó el 1999 i és la segona part del joc de Chōkūkan Night Pro Yakyū King.
# Barranc de la Font de la Veça

El barranc de la Font de la Veça (grafiat de vegades, per error, de la Font de la Bessa), és un barranc del terme de Sant Esteve de la Sarga, a la zona d'Alzina.
Es forma a 1.354 m. alt., al Serrat Alt del Montsec d'Ares, al nord-est de la Cova de la Veça. Des d'allí baixa cap al nord-est, travessant el Montsec d'Alzina va a abocar-se en el barranc del Bosc.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barranc de la Font del Borràs

El Barranc de la Font del Borràs és un torrent afluent per l'esquerra del Barranc de Cal Cabot, al Solsonès. El curs del Barranc de la Font del Borràs transcorre íntegrament pel terme municipal de Pinós. El conjunt de la seva xarxa hidrogràfica transcorre íntegrament pel terme municipal de Pinós.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Barranc de la Font del Borràs està constituïda per 9 cursos fluvials que sumen una longitud total de 2.817 metres.

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa del Barranc de la Font del Borràs full de càlcul

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Baronia de Sant Mori

La Baronia de Sant Mori era una unitat territorial que tenia el centre en el poble de Sant Mori (Empordà) i en el castell de Sant Mori, a més comptava amb el poble de Vilaür.
La senyoria era propietat a finals del segle xii de Dalmau de Creixell, que apareix documentat el 1290. El seu fill Guillem es va casar dues vegades, i amb la segona esposa, Guillema de Capcir, va tenir una filla, Gueraula. Ella, al seu torn, es va casar amb Bernat de Vilagut, senyor de Castell d'Empordà. Bernat va tenir quatre fills, Bernat, Guillem, Pere i Joan, castellà d'Amposta. Bernat i Pere foren senyors successius de Sant Mori a principis del segle xv van estar íntimament relacionats amb la monarquia dels Trastàmara, sobretot amb el rei Alfons el Magnànim, ja que comptaven amb vaixells per a les expedicions reials a Itàlia.
Pere de Vilagut es va casar amb Joana de Rocabertí i Erill, de la branca dels Cabrenys, hereva de la senyoria un cop aquest va morir el 1449. Joana va traspassar la propietat al seu germà Pere de Rocabertí i d'Erill, nascut vers el 1420. Pere va ser un actor destacat a la Guerra Civil Catalana del segle xv. La senyoria li fou confiscada i a canvi el rei li va donar la baronia de Maella, a l'Aragó, per compensar-lo. Ara bé, amb el retorn a la normalitat i la recuperació de Sant Mori, Pere fou elevat a la categoria de baró.
Pere es va casar amb Caterina d'Ortafà i va ser succeït en la baronia de Sant Mori pel seu fill Bernat Hug de Rocabertí i d'Ortafà, casat amb Cecília d'Hostalric i que va tenir una filla, Caterina de Rocabertí, que es casà el 1503 amb Jaume de Cardona, cavaller de Santiago i fill natural del primer duc de Cardona, Joan Ramon Folc IV de Cardona i una dama valenciana. A partir d'aquí els barons es van cognomar de Cardona-Rocabertí. Durant l'edat moderna el llinatge s'emparentà amb diferents cases nobiliàries, com els senyors de Guimerà, Ciutadilla, fins que en 1893, la baronia fou elevada a marquesat.

## Llista de barons

* Pere de Rocabertí i d'Erill (†c.1490)
* Bernat Hug de Rocabertí i Ortafà
* Caterina de Rocabertí (†1545), casada amb Jaume de Cardona (†1530).
* Lluís de Cardona i Rocabertí (†1540)
* Jaume de Cardona-Rocabertí (†1588)
* Lluís de Cardona-Rocabertí i de Sunyer (†1593)
* Joan de Cardona-Rocabertí (†c.1607)
* Galceran de Cardona-Rocabertí (†1620)
* Miquel de Cardona-Rocabertí (†1645)
* Jaume de Cardona-Rocabertí i de Sentmenat (†1653)
* Maurici de Cardona-Rocabertí (†1674)
* Elisabet de Cardona-Rocabertí (†1725), casada amb Josep de Meca-Caçador, primer marquès de Ciutadilla.
* Francesc de Paula Sentmenat i Clariana
* Ramon de Sentmenat i Despujol (s.XIX), marquès de Sentmenat i de Ciutadilla
* Mercè de Sentmenat i de Patiño (1857–1935), que va rebre el marquesat de Sant Mori.

## Membres destacats del llinatge

* Bernat de Cardona i de Queralt, 80è President de la Generalitat de Catalunya

## Referències

* ↑ Lacavalleria i Dulac, Joan. Allegacions en dret per Ioan Lacavalleria y Dulach ... contra Ioseph Iaumar, 1680, p. 528.
* ↑ Materiales para la historia institucional de la ciudad (en castellà). Volum 16. Instituto Municipal de Historia, 1966, p. 22.
# Benji es fa estimar

Benji es fa estimar (títol original: For the Love of Benji) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Joe Camp. Estrenada el 1977, és la continuació de Benji. Ha estat doblada al català.

## Argument

Benji està perdut a Atenes, a Grècia, provant de trobar la seva família mentre que uns falsos agents secrets de la CIA el persegueixen per aconseguir una fórmula enganxada a la seva pota.

## Repartiment

* Benji: Benji
* Patsy Garrett: Mary
* Cynthia Smith: Cindy
* Allen Fiuzat: Paul
* Ed Nelson: Chandler Dietrich
* Art Vasil: Stelios
* Peter Bowles: Ronald
* Bridget Armstrong: Elizabeth

## Referències

* ↑ esadir.cat. Benji es fa estimar. esadir.cat.
* ↑ «For the love of Benji». The New York Times.
# Batalla de Tourtour

La batalla de Tourtour fou una batalla del 973 entre les forces cristianes liderades per Guillem I de Provença contra els pirates sarraïns que entre 889-890 s'havien establert a Fraxinetum (Provença) provinents de l'Àndalus i Ifríqiya.
La longevitat del centre de Fraxinetum, en comparació amb altres refugis sarraïns, ha portat els historiadors a assumir que la colònia era un empori comercial estable, més que un refugi de filibusters. Això no vol dir que accions pirates no poguessin començar des d'allà.
Després de 80 anys de vida, Fraxinetum fou destruïda el 972-973 o el 983 per les forces combinades de Ligúria i Provença, organitzades per Guillem I de Provença amb l'ajuda del piemontès Arduí Glaber i amb el vistiplau del papa Joan XIII i l'emperador Otó I el Gran.
La destrucció de Fraxinetum no va aturar el bàndol islàmic ni altres accions militars majors, com l'intent de conquerir Sardenya de Mujàhid, valí de Dénia i les Balears.

## Referències

* ↑ Philippe Sénac, Musulmans et Sarrasins dans le sud de la Gaule du VIIIe siècle au XIe siècle, Sycomore, 1980, p.47, et « Les Musulmans en Provence au Xe siècle » dans Histoire de l'Islam et des musulmans en France du Moyen Âge à nos jours, Albin Michel, 2006, p.26
* ↑ Entre altres, concorden en la segona data Pierre Arrignon, Jean Heuclin, Pouvoirs, Église et société dans les royaumes de France, Bourgogne et Germanie: aux Xe et XIe siècles (888-vers 1110), Nantes: Éditions du Temps, 2008, p. 66-67.
# Mosteiro (Bóveda)

San Paio de Mosteiro és una parròquia i localitat del municipi gallec de Bóveda, a la província de Lugo. Limita amb les parròquies de Guntín al nord, Ribas Pequenas i Piño al sud, Freituxe a l'est i Ver a l'oest.
El seu nom (Mosteiro significa "monestir" en gallec) prové probablement d'un antic monestir benedictí. La seva església parroquial data del segle xvii.
L'any 2008 tenia una població de 7 habitants agrupats en una única entitat de població.

## Referències

* ↑ Dades de l'Institut Gallec d'Estadística (IGE)
# Comarca del Nalón

La Comarca del Nalón és una de les vuit comarques en què està dividit el Principat d'Astúries i comprèn els concejos de:
   * Casu
   * Sobrescobiu
   * Llaviana
   * Samartín del Rei Aurelio
   * Llangréu
Encara que l'Estatut d'Autonomia d'Astúries preveu la divisió del territori asturià en comarques, encara no estan desenvolupades oficialment.
# Club Balonmano La Roca

El Club Balonmano La Roca (BM La Roca) és un club d'handbol català de La Roca del Vallès, fundat el 1953.
La temporada 1972-1973 va ascendir a la Primera Divisió Catalana alhora que guanyava la Copa Catalana de Handbol masculina. En la temporada 1982-1983 va crear l'escola esportiva del club i en 1994 ascendí a Primera Divisió Espanyola d'Handbol masculina. Des de 2014 juga a la Divisió d'Honor B Espanyola d'Handbol. La fundació d'handbol roquerol, consta d'un equip a Divisió d'Honor Plata femenina (grup C) i a 1a Nacional masculina en la temporada 2020/2021. La primera fita s'aconseguí la temporada 2012/2013, on el senior femení va ascendir a la categoria de Divisió d'Honor Plata de la Real Federación Española de Balonmano.

## Palmarès

Trajectòria del BM La Roca :
| Temp. | Primera | FADHB | 2a fem |
| 2010-11 | 3r | - | - |
| 2009-10 | 3r | - | - |
| 2008-09 | 3r | - | 8è |
| 2007-08 | 5è | - | 3r |
| 2006-07 | 6è | - | |
| 2005-06 | 9è | - | |
| 2004-05 | 10è | - | |
| 2003-04 | 3r | - | |
| 2002-03 | 4t | - | |
| 2001-02 | 9è | - | |
| 2000-01 | 4t | - | |
| 1999-00 | 1r | 3r | |
| 1998-99 | 1r | 3r | |
| 1997-98 | 2n | 1aF | |

## Referències

* ↑ «Club Balonmano La Roca». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Història del club
* ↑ CB La Roca al web de la RFEBM

## Enllaços externs

* Club Balonmano La Roca - Lloc web oficial
# Casa Lluís Ambrós

La Casa Lluís Ambrós és un edifici del municipi de la Garriga (Vallès Oriental) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un habitatge unifamiliar entre parets mitgeres. Assentada damunt un sòcol de carreu. Hi ha un balcó central. La façana està coronada per una pesada cornisa suportada per unes carteles. Aquestes carteles, a la vegada, encerclen el balcó i s'uneixen amb una franja de maó. Les entrepilastres estan esgrafiades amb motius geomètrics.
Hi trobem un nou element singular en aquesta obra de Raspall: el pesat volum del balcó i el tractament de formes i materials. De fet, aquesta obra suposà el final d'una de les etapes d'aquest arquitecte i el començament d'una altra.

## Referències

* 1 2 «Casa Lluís Ambrós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].
# Casón del Buen Retiro

El Casón del Buen Retiro és un dels dos únics edificis que han sobreviscut a la destrucció del Palau del Buen Retiro, del qual pren el nom. És a Madrid. És un dels edificis que conformen el Museu del Prado; durant diverses dècades va acollir les col·leccions de pintura del segle xix (uns 3.000 quadres), així com el Guernica de Picasso. Aquesta cèlebre pintura es va traslladar al Museu Reina Sofia el 1992, i el Casón, després d'anys d'obres, va ser reobert com a centre d'estudis el 2008, mentre les col·leccions del XIX es van reubicar a la seu principal del museu del Prado, gràcies a l'ampliació de Rafael Moneo.

## Referències

* ↑ (castellà) "Un millón de personas ha visto el 'Guernica' en el Casón del Buen Retiro" El País. Retrieved 25 May 2013.

## Enllaços externs

* Historia del Casón del Buen Retiro, en la web del Museo del Prado.
# Cat

«Cat» té aquests significats:
* Botànica: Catha edulis, planta amb acció farmacològica.
* Internet: Domini .cat, Domini d'Internet.
* Història:
** Etnografia:
*** Cat, membre del poble germànic dels cats
** Onomàstica:
*** Cat, cognom romà
* Sigles:
** Cat, CAT o .cat, inicials de Catalunya utilitzades per alguns codis de tres lletres
** Central Africa Time (CAT), corresponent a UTC+2
** Col·lectiu Autònom de Treballadors
* Vegeu també: Cats
# Centrolene hybrida

Centrolene hybrida és una espècie de granota que viu a Colòmbia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Ardila-Robayo, M.C. & Rueda, J.V. 2004. Centrolene hybrida. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 25 d'abril del 2008.
# Centrolene heloderma

Centrolene heloderma és una espècie de granota que viu a Colòmbia i l'Equador.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Coloma, L.A., Ron, S., Cisneros-Heredia, D., Grant, T. & Bolívar, W. 2004. Centrolene heloderma. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 25 d'abril del 2008.
# Centrolene hesperium

Centrolene hesperium és una espècie de granota que viu al Perú.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Rodríguez, L., Martinez, J.L., Aguilar Puntriano, C., Neira, D. & Lehr, E. 2004. Centrolene hesperium. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 25 d'abril del 2008.
# Carrer de Dalt (Puigverd de Lleida)

El Carrer de Dalt és una obra de Puigverd de Lleida (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Carrer antic de la ciutat, d'arrels mores, estret i curt. Està vorejat de cases de planta baixa i dues plantes, on es pot apreciar el temps de construcció amb pedres a les plantes baixes i terra o obra arrebossada a la resta. Fusteries antigues, arcuacions a les golfes i teula àrab. Resultant un bon carrer antic només amb una mica de cura.

## Història

Pavimentació moderna de formigó.

## Referències

* 1 2 «Carrer de Dalt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Cavallino-Treporti

Cavallino-Treporti és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Venècia. L'any 2007 tenia 12.897 habitants. Limita amb els municipis de Jesolo i Venècia.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Erminio Vanin | Llista cívica |
# Casa de la Vila (Sant Agustí de Lluçanès)

La Casa de la Vila és un edifici de Sant Agustí de Lluçanès (Osona) situat al nucli de l'Alou, inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'edifici havia estat una escola, per la qual cosa popularment és coneguda com els Col·lègits i a principis del segle XXI és un edifici amb serveix d'administració de l'Ajuntament.

## Descripció

Edifici de planta rectangular i teulat a doble vessant, amb dos pisos. Els murs són fets de pedra i morter amb restes d'arrebossat modificat modernament. Les obertures estan reforçades amb maó menys la porta d'entrada, que té muntants de pedra i restes de la llinda amb la data de 1763. L'ordenació de la façana principal està formada per tres obertures al primer pis (antigament era una porta central i dues finestres, però actualment la finestra de la dreta és una porta) i tres obertures al segon pis, la central de les quals té balcó.

## Història

La llinda de la porta principal conserva la data de 1763. El nom de la casa conserva la funció d'escola per la qual va ser utilitzada. Actualment aquest edifici està dedicat a funcions comunitàries del veïnatge de l'Alou com a ajuntament. També hi ha les bústies de totes les cases del poble.

## Referències

* 1 2 «Els Colegits». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2017].
# Casa de la Vila (Sant Gregori)

La Casa de la Vila és un edifici de Sant Gregori (Gironès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta rectangular desenvolupat en planta baixa i planta pis, la coberta és de teula àrab a quatre vessants. Les façanes són arrebossades i pintades, rematades per un ràfec emmotllurat. Totes les obertures són emmarcades per senzills guardapols del mateix material i color que la façana. Darrere l'edifici hi ha un espai públic que es compartit junt amb el Centre Cívic i Social de recent construcció.

## Referències

* ↑ «Casa de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Borsa d'Egipte

La Borsa d'Egipte és al Caire i a Alexandria. Va ser producte de la fusió entre les borses d'Alexandria (creada el 1883) i del Caire (creada el 1903). En els anys quaranta, amb la seva fusió esdevingué una de les cinc borses més importants del món. Però a causa de la política socialista del govern egipci dels anys 1950 va perdre el seu lloc i solament va tornar a ser atractiva després de les reformes liberals del 1992. La seva capitalització és de 417 mil milions de lliures egípcies.

## Referències

* ↑ «market cap». [Consulta: 13 desembre 2013].

## Enllaços externs

* https://web.archive.org/web/20090627025537/http://www.egyptse.com/index.asp
# Benet (abat de Sant Quirze, 1426)

Benet fou abat del monestir Sant Quirze de Colera el 1426. L'única notícia que es té d'aquest abat és que apareix en els diferents abaciologis que la crítica històrica ha fet en el decurs del temps.

## Bibliografia

* Joan Badia i Homs, L'arquitectura medieval a l'Empordà, 2a ed., 2 vols., Girona, Diputació Provincial de Girona, 1985, vol. II-B, pp. 156-178, [il.] 182-190 i 600-605.
* Catalunya Romànica, 27 vols., Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1984-1998, vol. 9.
Viccionari
# Brachylaena elliptica

Brachylaena elliptica és una espècie de planta de la família de les Asteràcies que es distribueix des de l'est de Ciutat del Cap fins a KwaZulu-Natal. És un arbust perenne que es troba en zones costaneres i fluvials, a valls de sabanes, matollars, pastures, afloraments rocosos i marges de bosc de fulla perenne. El seu període de floració es troba comprès entre gener i abril, mentre que el seu període de fructificació es produeix de març a juliol.

## Referències

* ↑ «Brachylaena elliptica» a EOL. Data consulta: 25 de febrer de 2014.
# Brachyistius

Brachyistius és un gènere de peixos pertanyent a la família dels embiotòcids.

## Taxonomia

* Brachyistius aletes (Tarp, 1952)
* Brachyistius frenatus (Gill, 1862)

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1862. Notice of a collection of the fishes of California presented to the Smithsonian Institution by Mr. Samuel Hubbard. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 14. 274-282.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Gill, T. N., 1862. Notice of a collection of the fishes of California presented to the Smithsonian Institution by Mr. Samuel Hubbard. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 14: 274-282.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Fritzsche, R.A., 1982. Osteichthyes. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill, Nova York: 858-944.

## Enllaços externs

* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Benet Malvehí i Piqué

Benet Malvehí i Piqué (Igualada, 15 de maig de 1837 - Sant Sadurní d'Anoia, 3 de juny de 1892), fou un dibuixant i mestre veler.
De jove entrà a la fàbrica de sedes de Joan Escoder, a Barcelona, com a dibuixant. S'establí pel seu compte i el 1862 va teixir amb seda el retrat de la reina Isabel II, i la reina el va distingir l'any 1886 amb la insígnia de la Creu de Carles III. La seva producció assolí prestigi en domassos i velluts, alguns dels quals per a les sales de corporacions de Barcelona. Va donar feina a la seva fàbrica al dibuixant Gaspar Camps i Junyent. Va presidir el Col·legi de l'Art Major de la Seda des del 1887 fins que va morir.

## Referències

* ↑ «Benet Malvehy» p. 1 i 2. La Ilustració Catalana n.286, 15-06-1892. [Consulta: 23 juliol 2016].
* 1 2 3 Maria Antonia Bisbal i Sendra, Maria Teresa Miret i Solé, Diccionari Biogràfic d'Igualadins, ISBN 8423202461
* 1 2 3 4 5 «Benet Malvehí i Piqué». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Bolešov

Bolešov és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1331.

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Towns and Municipalities in Districts - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ «História obce». [Consulta: 28 gener 2024].