OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hofgarten (Innsbruck)

El Hofgarten d'Innsbruck (alemany: Innsbrucker Hofgarten) és un parc protegit d'Innsbruck, la capital de l'estat federal austríac del Tirol. El parc se situa al límit del Nucli Antic o Altstadt, cobrint una àrea de 10 hectàrees, i limitant amb el Hofburg, el Kongresshaus i el Tyrolean State Theatre. Durant els seus 600 anys d'existència aquesta icona dels estils de jardí que originàriament va ser un prat de ribera ha estat transformat cap a un jardi renaixentista, un jardí formal francés i, els últims 150 anys, un jardí de paisatge anglès. La seva darrera conversió va ser concebuda per Friedrich Ludwig von Sckell, però va ser duta a terma quatre dècades més tard per un desconegut arquitecte de paisatges que es va desviar significativament de la proposta origional de Sckell.

## Descripció

El Hofgarten d'Innsbruck és gestionat pels Jardins Federals Austríacs (Österreichischen Bundesgärten), un subdepartament del Ministeri de Medi Ambient (Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft).
El Hofgarten és una àrea recreativa al centre de la ciutat amb una interessant varietat d'arbres madurs, estanys, un modern parc de jocs per nens, una Casa de la Palmera i un popular restaurant jardí.
És destacable el fet que encara hi ha plantes del parc que van ser plantades personalment per l'Emperadriu Austríaca Maria Teresa. Al mig del parc hi ha un pavelló datat de l'any 1713, en el qual tenen lloc diverses activitats - bàsicament concerts -, mentre que al voltant s'hi disputen tornejos d'escacs sobre el taulell d'escacs gegant.
Hi ha una zona amb gespa per prendre el sol en el Hofgarten amb una zona de jocs per a nens. Per altra banda, caminar per la gespa adornada no està permès perquè és susceptible de ser usada en excés.
A la Casa de la Palmera hi ha una col·lecció d'unes 1700 espècies de plantes, les quals es poden veure sobretot entre setmana. Durant la temporada d'art i exhibicions d'escultura a l'estiu, també pot ser visitada els caps de setmana.

## Fonts d'informació

* Kurt Walde: Der Innsbrucker Hofgarten und andere Gartenanlagen in Tirol, Universitätsverlag Wagner, Innsbruck, 1964
* Monika Frenzel: Historische Gartenanlagen und Gartenpavillons in Tirol, Dissertation, Innsbruck, 1978
* Katharina Seidl: Der Innsbrucker Hofgarten. Geschichte, Gartentheorie, Denkmalschutzsituation und Zukunftsaussichten, Innsbruck, Univ., Dipl.-Arb., 1995
* Monika Frenzel: Gartenkunst in Tirol, von der Renaissance bis heute, Tyrolia-Verlag Innsbruck-Vienna, 1998

## Enllaços externs

* Austrian Federal Garden website about the Hofgarten Arxivat 2012-11-19 a Wayback Machine. (alemany)
* Event calendar for the Hofgarten (alemany)
# Hoffmann-La Roche

Hoffmann-La Roche és una empresa que es dedica a la indústria farmacèutica, té la seu principal a la ciutat de Basilea (Suïssa).
La societat és coneguda sota la marca "Roche" en tots els seus segments i línies de salut: medicaments, i altres productes com vitamines, productes minerals, cosmètics per a la pell i el cabell, a més d'exàmens i diagnòstics.
El seu volum de negoci va arribar a 31.200 milions de francs suïssos, amb un benefici de 3.000 milions. L'empresa és present comercialment a 150 països.

## Referències

* ↑ Mohorte. «¿Quién es quién en el mundo de las farmacéuticas?» (en castellà), 06-09-2016. [Consulta: 12 octubre 2020].
# Hipermodernitat

* Per a altres significats, vegeu «hipermodernisme (escacs)».
La hipermodernitat (o sobremodernitat) (del francès surmodernité o hypermodernité ) és un concepte encunyat per l'antropòleg francès Marc Augé (1935-) per referir-se a l'acceleració de tots els factors constitutius de la modernitat dels segles xviii i xix.
A la hipermodernitat, hom té una relació nova amb els espais del planeta, i una individualització nova. També es coneixen tants esdeveniments a través de la televisió, i dels mitjans d'informació en general, que tenim la sensació d'estar dins de la història sense poder controlar-la. És a dir, es desenvolupa a la vegada una ideologia del present (perquè el passat marxa molt ràpidament i el futur no s'imagina), i aquest present està sempre canviant.

## Bibliografia

* Augé, Marc. Futuro. Buenos Aires: Adriana Hidalgo editora, 2012. ISBN 9788492857791.
# Ibn Ghàlib

Muhàmmad ibn Ayyub ibn Ghàlib al-Gharnati, més conegut simplement com a Ibn Ghàlib, fou un geògraf i historiador àrab nascut a Granada que va viure al segle xii. Va escriure una obra sobre l'Àndalus, perduda, que fou reproduïda en part per Al-Maqqarí i altres.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, volum III, pag. 795
# Helgolandès

Helgolandès (halunder) és el nom del dialecte del frisó septentrional parlat a l'illa d'Helgoland, al Mar del Nord. És un dels parlars insulars nordfrisons, juntament amb fering, Öömrang, i söl'ring. Encara és parlada per uns centenars dels seus 1.650 habitants i també és ensenyada a l'escola.
En contrast amb les parles del districte de Nordfriesland, aquest dialecte té una influència relativament petita del danès i jutlandès, però ha estat sota la influència de baixa intensitat alemany. De manera significativa, aquesta diferència es mostra en els préstecs: mentre que els altres dialectes els prenen del danès (per exemple fering ei, mooring ai) la utilitzada en la ni derivats de baix alemany.

## Enllaços externs

* Traductor Deutsch↔Helgoländisch
# Helgi Þorbrandsson

Snorri Þorbrandsson també Helgi Þorbrandsson (Thorbrandsson, n. 1000) va ser un viking i bóndi de Hof í Álptafirði, Suður-Múlasýsla en Islàndia. Era fill de Þorbrandur Þorfinnsson, i apareix com un personatge a la saga Eyrbyggja, i les sagues de Vinlàndia.
Al costat d'altres notables, Snorri dona suport Erik el Roig en la seva disputa contra Þorgestur Steinsson, el que no impediria la condemna al desterrament per tres anys que l'althing de Thorness sentenciaria Erik. Més tard lideraria al costat de Thorfinn Karlsefni i Erik el Roig les expedicions cap a Groenlàndia, i Vinland. A Groenlàndia fundaria la seva hisenda a Alptafjord (Álptafjörð), a qui va donar el mateix nom de la seva terra d'origen a Islàndia.
A Vinland es va posicionar al costat de Thorfinn prohibint als colons intercanviar armes amb els skrælings (aborígens), els continus desvergonyiments i diferències van desembocar en una guerra oberta on el seu fill Þorbrand Snorrason perdria la vida.

## Referències

* ↑ C.A. Reitzel (editor, 1928), Greenland, Vol. 2, Denmark. Kommissionen for videnskabelige undersøgelser i Grønland, p. 334.
* ↑ Edward Reman, Arthur Gilchrist Brodeur (1976), The Norse discoveries and explorations in America, Greenwood Press, ISBN 0837187451 p. 12.
* ↑ Jesse L. Byock (1990), Medieval Iceland: Society, Sagas, and Power, University of California Press, ISBN 0520069544 p. 17.
* ↑ Eyrbyggja Saga (filmed 1948), Valdimar Ásmundsson, (Manuscript. Salt Lake City, Utah : Filmet av the Genealogical Society of Utah, 1948), FHL film 73,226 item 4., Pt. 1, p. 8, 16, 100.
* ↑ The Vinland Sagas, Penguin Classics, 2008, ISBN 0140447768 p. 111.
* ↑ Saga Grœnlendinga, cap. 1; Saga de Erik el Roig, cap. 2.
* ↑ Saga d'Erik el Roig, cap. 7.
* ↑ Saga d'Erik el Roig, cap. 8.
* ↑ Gwyn Jones (1986), The Norse Atlantic saga: being the Norse voyages of discovery and settlement to Iceland, Greenland, and North America, Oxford University Press, ISBN 0192851608 p. 77.
* ↑ Saga de Erik el Vermell, cap. 10, 11.

## Bibliografia

* Antiqvitates americanæ: sive, scriptores septentrionales rerum ante-columbianarum in America, Societas Regia Antiquariorum Septentrionalium, Schulzianæ, 1837, pp. 10, 91-2, 132, 147-50, 157, 168, 190, 194-5.
# Incilius tutelarius

Incilius tutelarius és una espècie d'amfibi anur de la família dels bufònids que habita a Guatemala i el sud de Mèxic. L'espècie està amenaçada per la destrucció de l'hàbitat. La seva àrea de distribució és fragmentada i inclou l'occident de Guatemala i el vessant del Pacífic d'Oaxaca i Chiapas a Mèxic. El seu hàbitat es compon de bosc de pi i roure i bosc nuvolós, en la proximitat de cursos d'aigua. El seu rang altitudinal oscil·la entre els 1.000 i 2.000 msnm.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Manuel Acevedo, Luis Canseco-Márquez, Antonio Muñoz Alonso (2004). "Incilius tutelarius." 2004 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2004. [Consulta: {{{consulta}}}]
* ↑ http://research.amnh.org/vz/herpetology/amphibia/content/search?taxon=%22Incilius+tutelarius%22
# Incilius guanacaste

Incilius guanacaste és una espècie d'amfibi de la família dels bufònids. Es troba al nord-oest de Costa Rica, al volcà Miravalles i al volcà Rincón de la Vieja, a la Cordillera de Guanacaste. La zona es coneix poc i no s'ha localitzat l'espècie en pics propers. S'ha observat entre els 1.900 i 2.000 metres d'altitud. L'espècie només es coneix a partir de tres exemplars i no hi ha informació sobre l'abundància d'aquesta. Viu al bosc nebulós i al bosc nan castigat pel vent. Com altres membres del gènere, probablement estiguin associats a la fullaraca. També és possible que tinguin un desenvolupament directe.

## Referències

* 1 2 3 4 «Incilius guanacaste» (en anglès). IUCN Red List. Federico Bolaños and Gerardo Chaves. 2008. [Consulta: 5 setembre 2014].
# Maritza Soto

Maritza Soto (1990) és una astrònoma xilena descobridora de diversos exoplanetes: HD 110014 c, K2-237b y K2-138b.

## Trajectòria

El 19 d'agost de 2015, Soto va confirmar l'existència de l'exoplaneta HD 110014 c, que orbita al voltant de l'estrella vermella HD 110014 (Chi Virginis) i té una massa tres vegades superior a la de Júpiter. Des de l'observatori de La Silla, va descobrir un planeta en el sistema HD 110014, una estrella gegant vermell dues vegades més gran que el Sol, a 293 anys llum de distància de la Terra. El planeta va ser nomenat HD 110014 c, seguint la terminologia internacional, i encara que havia estat detectat anys abans, Soto va ser qui va comprovar i va anotar les dades per verificar la seva existència. L'astre, que gira al voltant d'un estel anomenat Chi Virginis de la constel·lació de la Verge, s'havia detectat el 2004 i el 2011.
Investigadora postdoctoral i líder d'un equip d'astrònoms a la Universitat de Londres Queen Mary, a l'estiu de 2018 va fer conèixer la descoberta de dos exoplanetes gasosos, orbitant estels diferents, K2-237b i K2-138b, més grans que Júpiter. El K2-237b orbita al voltant de la seva estrella cada dos dies, mentre que el K2-138b realitza la seva òrbita durant tres dies.

## Reconoxeiments

Al setembre de 2018, Soto va ser nominada al premi Natida Chileno de l'Any 2018, una iniciativa per reconèixer xilens que destaquen en diferents àrees.

## Referències

* ↑ Yáñez, Cecilia. «Astrónoma chilena de 25 años descubre planeta tres veces más grande que Júpiter» (en castellà). [Consulta: 5 gener 2018].
* ↑ TVN, 24Horas.cl «Astrónoma chilena descubre nuevo planeta que gira en torno a una estrella» (en castellà). 24Horas.cl, 19-08-2015 [Consulta: 7 octubre 2018].
* ↑ «Open Exoplanet Catalogue - HD 110014 c». www.openexoplanetcatalogue.com. [Consulta: 7 octubre 2018].
* 1 2 3 4 Vázquez, Rocío Aguilera «La astrónoma chilena que ha descubierto tres planetas antes de cumplir 30 años» (en castellà). El País, 02-10-2018. ISSN: 1134-6582 [Consulta: 3 octubre 2018].
* ↑ BBC Mundo «La joven astrónoma chilena que descubrió un enorme planeta». BBC Mundo, 26-08-2015 [Consulta: 3 octubre 2018].
* ↑ (en castellà) BioBioChile - La Red de Prensa Más Grande de Chile, 11-09-2018 [Consulta: 3 octubre 2018].
# Nova Sintra

Nova Sintra és una vila situada al centre de l'illa Brava a l'arxipèlag de Cap Verd. És la capital del municipi i de l'illa de Brava. La seva població segons el cens de 2010 és de 1.536 habitants. Porta el nom de la localitat portuguesa de Sintra. L'agricultura és la principal font d'ingressos en Brava. El turisme és menys desenvolupat, però hi ha un parell de petits hotels i cases d'hostes. Nova Sintra està lligada amb els camins al nord, l'est, el centre-sud i la part occidental de l'illa, així com a l'antic camp d'aviació. Els busos "alluguer" als altres pobles comencen des de la Plaça Eugénio Tavares.

## Població històrica

| Any | Població |
| 1990 (Cens) | 1.890 |
| 2000 (Cens) | 1.930 |
| 2010 (Cens) | 1.536 |

## Cultura

* El famós més popular de Nova Sintra és Eugénio Tavares, un famós escriptor capverdià. Hi ha un monument d'ell al costat de la casa on vivia que actualment és un museu. Es troba en un jardí amb pins, roses i gira-sols.
* La Praça Eugénio Tavares és al centre de la ciutat. Hi ha un parc ben cuidat, un pavelló de música, una oficina de correus, un banc, una farmàcia i l'Ajuntament. L'església protestant Igreja do Nazareno és l'església més antiga de l'illa. Davant del banc es pot veure un dragó (Dracaena draco).
* L'Església Catòlica va ser construïda al voltant de 1880. També hi ha l'Església Nova Apostòlica, una església adventista, el Saló del Regne dels Testimonis de Jehovà i la parròquia de l'Església de Jesucrist dels Sants Darrers Dies a Nova Sintra.
* Rua da Cultura és un carrer històric al centre de la ciutat. S'hi pot veure l'arquitectura colonial ben conservada.
* A la part oriental de la ciutat hi ha un monument i mirador en forma de vaixell de nom "Santa Maria", en referència a la nau de Cristòfor Colom. Des d'aquí hi ha una bella vista sobre la vila de Santa Bárbara a la costa oriental de Brava i al port de Furna. Hi ha monuments semblants a altres viles, com a Campo Baixo al sud de l'illa Brava.

## Galeria

* Monument d'Eugénio Tavares.
* Museu.
* Arbre Dragó davant del banc

## Agermanaments

* Sintra

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Flagey (Doubs)

Flagey és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 134 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Flagey era de 134 persones. Hi havia 49 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 25 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 57 habitatges, 49 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 46 eren cases i 10 eren apartaments. Dels 49 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 5 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 9 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 34 en tenien cinc o més. 39 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 24 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Flagey el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 12 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 12 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 71 persones, 60 eren actives i 11 eren inactives. De les 60 persones actives 57 estaven ocupades (31 homes i 26 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 11 persones inactives 2 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Flagey hi havia 52 unitats fiscals que integraven 138 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 15.927 €.

### Activitats econòmiques

Dels 7 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses alimentàries, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 3 d'empreses financeres i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Flagey hi havia 9 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Flagey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Flagey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Laguna del Marquesado

Laguna del Marquesado és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 71 | 79 | 74 | 72 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Obaga del Barranc (el Meüll)

L'Obaga del Barranc és una obaga del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà. Es troba en territori de l'antic poble del Meüll.
És prop de l'extrem occidental del terme, a l'esquerra del barranc del Meüll, a migdia del Mas de l'Hereu.
# Inderborita

La inderborita és un mineral de la classe dels borats, que pertany al grup de la inderita. Rep el seu nom de la seva localitat tipus, el llac Inder (Kazakhstan), i per la seva composició química contenint bor.

## Característiques

La inderborita és un borat de fórmula química CaMg[B₃O₃(OH)₅]₂(H₂O)₄·2H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic en forma de cristalls prismàtics ben formats de fins a 10 centímetres on s'han pogut observar fins a una dotzena de formes; també en toscos agregats cristal·lins. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la inderborita pertany a «06.C - Nesotriborats» juntament amb els següents minerals: inderita, ameghinita, kurnakovita, meyerhofferita, inyoïta, solongoïta, peprossiïta-(Ce), nifontovita i olshanskyita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1940 al dipòsit de bor d'Inder, a Atirau, Kazakhstan, on sol trobar-se associada a altres minerals com: ulexita, szaibelyita, inyoïta i colemanita. També ha estat descrita al dipòsit de bor de Sarıkaya, a Kirka (Anatòlia Central, Turquia), i a la mina Santa Rosa, a Sijes (Salta, Argentina)

## Referències

* ↑ «Inderborite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 juny 2016].
* ↑ Gatta, G. Diego; Cannaò, Enrico; Comboni, Davide; Battiston, Tommaso; Fabelo, Oscar «A neutron diffraction study of the hydrous borate inderborite, CaMg[B3O3(OH)5]2(H2O)4·2H2O». American Mineralogist, 109, 7, 01-07-2024, pàg. 1258–1265. DOI: DOI:10.2138/am-2023-9162 [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «Inderborite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 11 juny 2016].
# Mariturri

Mariturri és un barri de la ciutat de Vitòria (Àlaba). Està emmarcat en el futur districte de Zabalgana i es caracteritza visualment per una gran filera de torres d'edificis, que han canviat el perfil de la ciutat. És el major dels barris del districte i està delimitat al nord pel barri d'Aldaia i el carrer Portal de Zuazo, al Sud pel bosc d'Armentia, lloc d'esbarjo dels de Vitòria, a l'oest per l'anell verd i a l'est pels barris de Zabalgana Nord i Zabalgana Sud. És el barri més proper als camps d'entrenament d'Ibaia, on entrena el Deportivo Alavés S.A.D. Des del barri de Mariturri podem accedir al Bosc o Parc de Zabalgana.

## Transport públic

Encara que en un futur està planejat que arribi una línia de tramvia al barri de moment solament hi arriben els autobusos de TUVISA (Transports Urbans de Vitòria-Gasteiz), en concret les següents línies:
* Línia 4 (Diürna) - Lakua-Mariturri
* Línia 6 (Diürna) - Zabalgana-Salburua
* Línia G3 (Nocturna) - Armentia-Zabalgana

## Referències

* ↑ Borinbizkarra.net. «Distrito de Zabalgana». Arxivat de l'original el 2013-08-10. [Consulta: 20 novembre 2012].
* ↑ Pasabidea. «Distrito de Zabalgana según Pasabidea».
* ↑ Ayuntamiento de Vitoria-Gasteiz. «Acceso al bosque de Zabalgana desde el barrio de Mariturri».
* ↑ Ayuntamiento de Vitoria-Gasteiz. «Parque de Zabalgana».
* ↑ Ayuntamiento de Vitoria-Gasteiz. «Línea 4 Diurna».
* ↑ Ayuntamiento de Vitoria-Gasteiz. «Línea 6 Diurna».
* ↑ Ayuntamiento de Vitoria-Gasteiz. «Línea G3 Nocturna».
# Flex

Flex (denominació social, Flex Equipos de descanso, S.A.) és un fabricant espanyol d'articles de descans com matalassos, bases, somiers, canapès i coixins.
Flex va ser creada per Andrés Lucia Borge en un petit taller de reparació de somiers a Saragossa, l'any 1912. L'empresa va anar creixent, fins a arribar a liderar el mercat estatal durant la dècada del 1960. Tot i així, durant la dècada del 1990 la seva quota de mercat va baixar fins al 20%, i no va ser fins a començaments de la dècada del 2000 que les seves vendes van aconseguir remuntar. L'any 2000 Flex va començar a reduir el nombre de plantes, que va passar de 17 a cinc, i es van especialitzar per segments de producte; la de Salamanca va elaborar articles d'hospitals i geriatria, les de Barcelona i Madrid productes de gamma alta i la de Sevilla de gamma mitjana. Alhora, va iniciar una expansió internacional.
El novembre de 2007 l'empresa va tancar les seves fàbriques d'Agoncillo (La Rioja), i en va traslladar l'activitat a les d'Alcalá de Guadaíra (Sevilla) i Getafe (Madrid). El mateix mes va cessar també la producció de la d'Esparreguera (Baix Llobregat), que va es mantenir com magatzem, i va continuar l'activitat de venda i atenció al client, i Flex va recol·locar els treballadors en d'altres plantes de la companyia, principalment les de Madrid i Sevilla, però també les de Salamanca o Tenerife. L'any 2011 va tancar també la seva fàbrica de Sevilla i en va traslladar la producció a Porto (Portugal).

## Referències

* ↑ Avís legal (castellà)
* ↑ de Aguilar, Ernest. Beneficis fiscals a l'empresa familiar: patrimoni i successions. 13. Barcelona: Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona, 1998, p. 21 (Col·lecció Estudis i Informes) [Consulta: 31 març 2020].
* ↑ «Flex apuesta por Jaca 2010» (en castellà). Comitè Olímpic Espanyol, 13-06-2002 [Consulta: 31 març 2020].
* ↑ Barciela, Fernando «Flex se despierta del sueño» (en castellà). El País, 09-04-2006 [Consulta: 31 març 2020].
* ↑ «Cierra la fábrica Dorwin de Agoncillo» (en castellà). Rioja2, 21-11-2007 [Consulta: 31 març 2020].
* ↑ «Flex traslladarà els treballadors de la planta d'Esparreguera». Laxarxa.cat, 27-11-2007 [Consulta: 31 març 2020].
* ↑ Díaz Pérez, Ignacio «Flex cierra la fábrica de Sevilla y la de Madrid puede seguir el mismo camino» (en castellà). El Mundo, 08-07-2011 [Consulta: 31 març 2020].

## Enllaços externs

* Flex - Lloc web oficial