OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Philips Stadion

Philips Stadion és un estadi de futbol situat a la ciutat d'Eindhoven als Països Baixos. El propietari del camp és el PSV Eindhoven, que hi juga els seus partits com a local. La seva capacitat màxima és de 35.119 espectadors, i és el tercer estadi amb major aforament de l'Eredivisie. Va ser inaugurat el 1913. Toon van Aken va ser l'encarregat de dissenyar-ne la construcció. La superfície és de gespa natural i les dimensions del terreny de joc són de 105 x 68 metres.

## Enllaços externs

* Pàgina Web del PSV Eindhoven (neerlandès)
# Ca l'Agustí (Riudarenes)

Ca l'Agustí és una masia de Riudarenes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de dues plantes i teulada a dues vessants amb caiguda a la façana. Es tracta d'un conjunt arquitectònic complex, ja que ha sofert diverses ampliacions laterals: podem distingir fins a cinc cossos diferents, els tres primers segueixen la línia de la façana i el quart s'avança uns metres. A la façana principal el portal és rectangular amb llinda monolítica i porta la inscripció "Josep Agustí 1687". Pel que fa a la resta d'obertures, són totes emmarcades en pedra, i algunes decorades amb el relleu d'un arc conopial.
L'any 1997 tenia tres pilars de pedres d'un antic porxo davant del tercer cos que avui han desaparegut.

## Història

La primera notícia documental data del 1385 en una creació censal d'una pensió anual feta per Ramon de Cassà, senyor de la Força de la Roqueta de la parròquia de Sant Martí de l'Esparra, a Pere Codina amb l'obligació de la Força de la Roqueta i de tots els seus drets sobre, entre d'altres, el Mas Agustí de la parròquia de l'Esparra.

## Referències

* 1 2 3 «Ca l'Agustí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Itzig

Itzig (en luxemburguès: Izeg) és una vila de la comuna de Hesperange del districte de Luxemburg al cantó de Luxemburg. Està a uns 4,4 km de distància de la Ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Itzig». [Consulta: 22 setembre 2015].
# Begtegínida

Begtegínida fou una nissaga senyorial que va governar l'alta Mesopotàmia durant un segle. El seu centre era Irbil però va governar també temporalment a Haran, Mossul i Sindjar.
La va fundar Zayn al-Din Ali Kučuk ibn Begtegin, amir (oficial militar) turcman, lloctinent de Imad-ad-Din Zengi que va rebre del seu senyor el govern dels territoris entre el Gran Zab i el país dels kurds humaydites (a Takrit) i hekkarites (a Shahrazur), amb seu a Irbil. Va exercir també el govern de Mossul després del 1145, i uns anys després (després del 1150) el de Sindjar i Haran. Abans de morir el 1168 va retornar tots els seus feus a Kutb al-Din a canvi de ser confirmat com a governador hereditari d'Irbil.
El va succeir el seu fill Muzaffar al-Din Gokburi (o Gökburi) que fou enderrocat immediatament pel governador d'Irbil, Kaymaz, que va portar al tron al seu germà petit Zayn al-Din Yusuf. Kaymaz va rebre més tard el govern de Mossul i Gokburi va rebre el govern d'Haran en compensació a la pèrdua d'Irbil.
El 1190 va morir el seu germà Yusuf i Gokburi va obtenir la investidura d'Irbil de Saladí. Després de la mort de Saladí (1193) ja no es va considerar vassall de ningú més que del califa. Va governar a Irbil fins a la seva mort el 1233. No va deixar fill i va llegar el seu principat al Califa que efectivament van ocupar Irbil.

## Llista d'emirs

* Zayn al-Din Ali Kučuk ibn Begtegin vers 1137/1138-1168
* Zayn al-Din Yusuf (fill) 1168-1190
* Muzaffar al-Din Gokburi 1190-1233

## Bibliografia

* “Begteginids”, a: Encyclopaedia of Islam, primera edició (1913-1936), Editada per M. Th. Houtsma, T.W. Arnold, R. Basset, R. Hartmann. Consultat en línia el 23 de juliol del 2016 <http://dx.doi.org/10.1163/2214-871X_ei1_SIM_1414> Primera edició en línia: 2012. Primera edició impresa: ISBN 9789004082656, 1913-1936
# Lluís de Hessen-Darmstadt

Lluís de Hessen-Darmstadt, cap de la casa gran ducal de Hessen-Darmstadt (Darmstadt 1908 - Frankfurt 1968). Príncep de Hessen-Darmstadt amb el tractament d'altesa reial que esdevingué cap de la casa gran ducal l'any 1937 arran de la mort del seu germà.
Nascut a la ciutat de Darmstadt, capital de l'antic Gran ducat de Hessen-Darmstadt, el dia 20 de novembre de l'any 1908 sent fill del gran duc Ernest Lluís IV de Hessen-Darmstadt i la seva segona muller, la princesa Elionor de Solms-Hohensolms-Lich. Lluís era net per via paterna del gran duc Lluís IV de Hessen-Darmstadt i de la princesa Alícia del Regne Unit. Lluís era besnet de la reina Victòria I del Regne Unit.
El príncep es casà el 17 de novembre de l'any 1937 en una cerimònia a Londres amb l'aristòcrata d'origen irlandès, lady Margaret Campbell Geddes. La parella no tingué descendència i amb la mort del príncep Lluís s'acabà per sempre la històrica casa dels Hessen-Darmstadt.
Ara bé, un dia abans del casament, l'avió en què volava la mare del príncep, el germà, el príncep Jordi Donatus de Hessen-Darmstadt, la seva muller, la princesa Cecília de Grècia i els seus dos fills primogèntis, s'estavallà mentre sobrevolava Bèlgica. En l'accident moriren tots els tripulants. El príncep Lluís hagués d'avançar el casament i posteriorment traslladar-se a Bèlgica a recollir els cadàvers dels cinc membres de la seva família. Tan sols la princesa Joana de Hessen-Darmstadt havia aconseguit salvar-se però dos anys després també moria a causa de la verola.
Al llarg de la seva vida, el príncep Lluís mantingué una especial relació amb la família reial britànica que l'any 1964 decidí fer-lo padrí de bateig del príncep Eduard del Regne Unit. També mantingué molt bones relacions amb la família reial de Grècia.
Lluís i la seva muller s'instal·laren al Wolffsgarten, un palau propietat de la família gran ducal als afores de la ciutat de Darmstadt. Allà visqueren fins que l'any 1967 morí el príncep. La seva viuda hi morí l'any 1997.
L'any 1960, el príncep Lluís acordà amb el príncep Felip de Hessen-Kassel que a la seva mort els drets successoris i dinàstics de la Casa dels Hessen-Darmstadt passarien al fill d'aquest, el príncep Maurici de Hessen-Kassel que d'aquesta manera recolliria en la seva persona les tradicions històriques de les dues principals cases de Hessen. A més a més, Lluís també li cedia la seva quantiosa fortuna.
# Heribert Mariezcurrena i Corrons

Heribert Mariezcurrena i Corrons (Girona, 17 de juny de 1847 - Barcelona, 30 de maig de 1898) fou un gravador i fotògraf català amb galeria a Barcelona des de 1870, anomenada Fotografia Catalana. Impulsor de tècniques fotogràfiques, el 1876 va fundar la Societat Heliogràfica Espanyola, juntament amb Josep Thomas i Bigas, Miquel Joarizti Lasarte i Josep Serra i Pausas. En dues ocasions va viatjar a París acompanyat d'altres socis per aprendre la tècnica heliogràfica i del fotogravat al taller de Charles Guillot. Ja tornat a Barcelona, va participar en l'elaboració de l'Album pintoresch monumental de Catalunya, impulsat per l'Associació Catalanista d'Excursions Científiques, de la qual n'era soci. El 1884, Lluís Tasso i Serra, llavors editor de La Ilustración. Revista hispano-americana, el va enviar a fotografiar els terratrèmols que havien tingut lloc a Málaga i Granada, amb la qual cosa el seu reportatge es convertí en el primer del fotoperiodisme a Espanya. Va estar casat amb Flora Roger.

## Referències

* ↑ «Heribert Mariezcurrena i Corrons | enciclopèdia.cat». [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ Rius, Núria F. «Heribert Mariezcurrena i Corrons, retratista de Jacint Verdaguer i pioner del fotoperiodisme a Espanya (1847-1898)». Anuari Verdaguer, 2011, pàg. 397–418. ISSN: 2385-4952.
* ↑ «Belmonte Cabrera, Alexis (2015) Josep Thomas i Bigas, pionero de las técnicas fotomecánicas. La revista artística ilustrada en Cataluña (1880-1910). Treball final de Màster. Màster en Biblioteques i Col·leccions patrimonials. Universitat de Barcelona, p. 19.». [Consulta: 18 agost 2021].
* 1 2 Tort, Carola Duran «La Renaixensa i els terratrèmols andalusos. Vindicació de la solidaritat catalana». Anuari Verdaguer, 2011, pàg. 177–205. ISSN: 2385-4952.

## Enllaços externs

* Heribert Mariezcurrena i Corrons, retratista de Jacint Verdaguer i pioner del fotoperiodisme a Espanya (1847-1898), de Núria F. Rius
# Merla de la Hispaniola

La merla de la Hispaniola (Turdus swalesi) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb arbusts, selva pluvial i boscos de pins de les muntanyes de l'illa de la Hispaniola.

## Referències

* ↑ «Merla de la Hispaniola». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Vang (Oppland)

* Aquest article és sobre el municipi de Noruega. Vegeu-ne altres significats a Vang (desambiguació).
Vang és un municipi situat al comtat d'Innlandet, Noruega. Té 1.590 habitants (2016) i té una superfície de km². El centre administratiu del municipi és el poble homònim.

## Informació general

El municipi de Vang es va establir l'1 de gener de 1838. Les fronteres municipals no han canviat des d'aleshores.

### Nom

El municipi (originalment la parròquia) és el nom de l'antiga granja de Vang (nòrdic antic: Vangr), ja que la primera església va ser construïda allí. El nom és idèntic a la paraula vangr que significa "camp" o "prat".

### Escut d'armes

L'escut d'armes va ser concedit el 1987. Originalment va ser el segell d'un noble medieval del districte, Sigvat de Lerhol.

## Història

Vang, com tot el districte de Valdres, fou poblat per immigrants de la Noruega occidental. El 1153, el districte es va incloure al bisbat de Stavanger per ordre del papa Adrià IV.
El 1368, el rei Haakon VI va haver de conformar una disputa sobre on se situava exactament l'antiga església de fusta de Vang. Aquesta disputa es va resoldre per la ruptura d'un terminal que encara existeix avui.

## Geografia

Vang limita al nord amb els municipis de Lom i Vågå, a l'est amb Øystre Slidre, al sud-est amb Vestre Slidre, al sud amb Hemsedal (al comtat de Buskerud), i a l'oest amb Lærdal i Årdal (al comtat de Sogn og Fjordane).
Vang és part de la regió de Valdres, al centre-sud de Noruega. Aquesta regió està situada entre les valls de Gudbrandsdal i Hallingdal. El punt més elevant del municipi és Kalvehøgde amb una altura de 2.208 metres sobre el nivell del mar.
Tres quartes parts de la regió estan per sobre dels 900 metres. El cinc per cent de la superfície està coberta d'aigua, incloent els llacs Fleinsendin, Slettningen i Vangsmjøsa. El punt més baix és a 363 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 11 març 2016].
* ↑ Rygh, Oluf. Norske gaardnavne: Kristians amt (Anden halvdel) (en noruec). 4. Kristiania, Norge: W. C. Fabritius & sønners bogtrikkeri, 1900, p. 308 & 313.
* ↑ «Vang Municipality». GoNorway.com. Arxivat de l'original el 2011-07-11. [Consulta: 3 gener 2009].
* 1 2 Stagg, Frank Noel. East Norway and its Frontier. George Allen & Unwin, Ltd., 1956.

## Enllaços externs

* Vang - Lloc web oficial
# Itztlacoliuhqui

Itzlacoliuhqui o Itzcoliuhqui (en nàhuatl, ganivet tort; itztli, obsidiana, ganivet d'obsidiana; tla, objecte; coliuhi, tòrcer) en la mitologia asteca i tolteca és el déu de la foscor, els desastres, la temperatura i l'obsidiana, particularment dels objectes d'obsidiana amb forma de ganivet, i es relaciona especialment amb les gelades. També se l'identifica amb un aspecte de Quetzalcóatl o Tezcatlipoca.

## Referències

* ↑ Spranz, Bodo; Martinez Peñaloza, Maria (traductora). Los Dioses en los Códices Mexicanos del Grupo Borgia: Una Investigación Iconográfica. Mèxic: Fondo de Cultura Económica México, 1975. ISBN 968-16-1029-6.
# Piròmetre

Un piròmetre , també anomenat piròmetre òptic , és un dispositiu capaç de mesurar la temperatura d'una substància sense necessitat d'estar en contacte amb ella. El terme se sol aplicar a aquells instruments capaços de mesurar temperatures superiors als 600 graus Celsius. El rang de temperatura d'un piròmetre es troba entre -50 graus Celsius fins +4000 graus Celsius. Una aplicació típica és la mesura de la temperatura de metalls incandescents en molins d'acer o foneries.
És difícil establir l'inventor del piròmetre. Pieter van Musschenbroek i Josiah Wedgwood van trobar alguna cosa sobre això, que en el seu temps era anomenat piròmetre. De totes maneres aquest aparell no té punt de comparació amb els piròmetre actuals.

## Principi bàsic

Qualsevol objecte amb una temperatura superior als 0 kelvin emet radiació tèrmica. Aquesta radiació serà captada i avaluada pel piròmetre. Quan l'objecte de mesura té una temperatura inferior a la del piròmetre, el flux de radiació és negatiu. De totes maneres però, es pot mesurar la temperatura.
Un dels piròmetre més comuns és el piròmetre d'absorció-emissió , que s'utilitza per determinar la temperatura de gasos a partir de la mesura de la radiació emesa per una font de referència calibrada, abans i després que aquesta radiació hagi passat a través del gas i hagi estat parcialment absorbida per aquest. Ambdues mesures es fan en el mateix interval de les longituds d'ona.
Per mesurar la temperatura d'un metall incandescent, s'observa aquest a través del piròmetre, i es gira un anell per ajustar la temperatura d'un filament incandescent projectat en el camp de visió. Quan el color del filament és idèntic al del metall, es pot llegir la temperatura amb una puntuació depenent del nivell de color del filament

## Referències

* ↑ «Piròmetre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.

## Enllaços externs

* The tuyère pyrometer patent
* Infrared and radiation pyrometers
* A multiwavelength pyrometer patent
# Guiu Montefeltro

Guiu Montefeltro va ser fill de Frederic II Paolo Novello Montefeltro. Fou patrici venecià. El 1370 el cardenal Anglico va advertir al Papa contra Guiu perquè el considerava un home perillós, però probablement va morir encara jove i sense descendència.
# Usera

Usera és un districte pertanyent a la ciutat de Madrid. Està organitzat administrativament als barris d'Orcasitas (121), Orcasur (122), San Fermín (123), Almendrales (124), Moscardó (125), Zofío (126) i Pradolongo (127). Té una extensió de 7,70 kilòmetres quadrats i una població de 141.189 habitants.

## Geografia urbana

Es troba delimitat pel riu Manzanares, el pont de Praga, el passeig de Santa María de la Cabeza, la plaça de Fernández Ladreda, la carretera A-42 (Madrid - Toledo) i la M-40.
El seu carrer principal és Marcelo Usera, situada entre la Plaça de Fernández Ladreda (coneguda popularment com a Plaça Elíptica) i la Glorieta de Cadis. Limita amb el districte de Carabanchel per l'oest i nord-oest, amb el districte d'Arganzuela i el Riu Manzanares pel nord-est, amb el districte de Puente de Vallecas a l'est i amb el districte de Villaverde al sud.

## Història

El districte va ser creat en la reestructuració municipal esdevinguda el 28 de març de 1987. Una petita part del territori d'aquest districte pertanyia als municipis de Carabanchel i Madrid abans de les annexions produïdes entre finals de la dècada dels anys 1940 i principis dels 1950. La major part del districte procedeix de terrenys que pertanyien al municipi de Villaverde abans de la seva integració dins de Madrid esdevinguda el 31 de juliol de 1954. La superfície d'Usera és de 770,28 hectàrees.
El districte pren el seu nom de la barriada d'Usera, situada al nord del districte. Aquesta barriada té el seu origen en uns terrenys situats al nord del municipi de Villaverde que pertanyien a un ric agricultor d'aquest poble: "el tío Sordillo". Una filla d'aquest agricultor va contreure matrimoni amb el coronel Marcelo Usera. Aquest militar i home de negocis va plantejar que l'edificació d'aquests terrenys seria més rendible que el seu cultiu, per la qual cosa entre 1925 i 1930 es va procedir a la seva parcel·lació i venda.
L'encarregat de la delineació i traçat dels carrers va ser l'administrador de D. Marcelo, per la qual cosa va decidir donar als carrers noms dels membres de la família Usera, així com del personal del seu servei i alguns veïns. Tals carrers són per exemple Isabelita, Amparo o Gabriel Usera.
Les festes d'Usera se celebren l'última setmana de juny i la primera de juliol.

## Govern i Administració

Tabla del govern d'Usera
Govern del Districte d'Usera :
| Càrrec | Any | Usera |
| Regidor | 1979 | Francisco Contreras (PSOE) |
| Regidor | 1989 | (CDS) |
| Regidor | 1991 | Miguel Ángel Araujo(PP) |
| Regidor | 1995 | Alberto López Viejo(PP) |
| Regidor | 1999 | Carlos Izquierdo Torres (PP) |
| Regidor | 2003 | Ángel Garrido(PP) |
| Regidor | 2004 | Jesús Moreno(PP) |

## Enllaços externs

* Ortofoto d'Usera i mapes del districte i els seus barris, mostrant les seccions censals
# Merla de les Comores

La merla de les Comores (Turdus bewsheri) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les illes Grande Comore, Mohéli i Anjouan, a les Comores.

## Referències

* ↑ «Merla de les Comores». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Bufo hoeschi

Bufo hoeschi és una espècie d'amfibi que viu a Namíbia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Tandy, M. & Channing, A. 2004. Bufo hoeschi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 14 abril 2008.
# Vanga blau de les Comores

El vanga blau de les Comores (Cyanolanius comorensis) és un ocell de la família dels vàngids (Vangidae).

## Hàbitat i distribució

Habita matolls a les muntanyes de les illes de Mohéli i Grande Comore, a les Comores.

## Referències

* ↑ «Vanga blau de les Comores». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Pere Balcells i Prat

Pere Balcells i Prat (Olot, 8 de juliol de 1954) fou un destacat nedador català, especialista en proves de braça. Pesava 81 kg i amidava 1,80 metres d'altura.
Nasqué a Olot on començà a practicar la natació al Club Natació Olot. També fou nedador de la Universitat d'Indiana (Estats Units) i del Club Natació Manresa, on també fou entrenador.
Participà en els Jocs Olímpics d'estiu de Múnic 1972 i de Montreal 1976. Guanyà quatre medalles als Jocs del Mediterrani: plata en 100m braça el 1971, bronze en 100m braça el 1975, or en 200m braça el 1971 i plata en 200m braça el 1975.
Fou escollit millor esportista gironí l'any 1969.
L'agost de 2019, amb 65 anys, participà en els Mundials de Natació Masters de Gwangju (Corea del Sud) en la seva categoria d'edat 65-69, on es va proclamar campió del món en els 100m braça amb un temps de 1:18.49 i subcampió del món en els 50m braça amb un temps de 33.92, establint un nou rècord europeu de la prova. Setmanes abans ja havia aconseguit el rècord europeu dels 100m braça amb un temps de 1:18.13 en una prova disputada a Barcelona.
En la celebració de l'or mundial de Gwangju va exhibir una bandera estalada al podi que es va fer viral a les xarxes.
Actualment és professor associat a l'Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Industrial i Aeronàutica de Terrassa al Departament d'Organització d'Empreses.

## Referències

* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1970/05/15/pagina-13/980507/pdf.html
* ↑ «1972». Mundo Deportivo, 17-12-2004. [Consulta: 1r abril 2024].
* ↑ «Pedro Balcells ha decidido...». Mundo Deportivo, 14-09-1974. [Consulta: 1r abril 2024].
* ↑ «Balcells, el Helios le abre sus puertas». Mundo Deportivo, 24-10-1975. [Consulta: 1r abril 2024].
* ↑ «Papa Estiarte presidente del CN Manresa». Mundo Deportivo, 09-09-1981. [Consulta: 1r abril 2024].
* ↑ «Perfil». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2009-07-04. [Consulta: 1r abril 2024].
* ↑ «Biographical information». olympedia.org. [Consulta: 1r abril 2024].
* ↑ «Pedro Balcells elegido mejor deportista gerundense 1969». raco.cat, 1969. [Consulta: 1r abril 2024].
* ↑ «16-8-19 Pere Balcells, Olotí, Seul, Campió del mon de veterans braça.». youtube, 16-08-2019. [Consulta: 1r abril 2024].
# Orlianka

Orlianka (en (ucraïnès) i rus: Орлянка) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 521 habitants. Pertany al districte rural de Saki.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Guiu de Boulogne

Guiu de Boulogne, fou cardenal i llegat apostòlic del Papa entre els regnes espanyols.
Fill del comte Robert VII de Boulogne. El 1340 fou nomenat arquebisbe de Lió i cardenal el 1342. Innocenci VI li encarregà de gestionar la pau entre França i Anglaterra el 1353 en el conflicte de la guerra dels Cent Anys. Després que Carles II de Navarra demanés ajut als anglesos el 18 de gener de 1354 per salvar les seves possessions a França, va aconseguir que es firmés el 22 de febrer del mateix 1354 el tractat de Mantés, pel que el monarca es reconciliava amb Joan II de França.
Durant la guerra dels Dos Peres, el 1359 per Innocenci VI fou enviat a Tortosa per convèncer Pere el Cruel en va de la necessidad d'arribar a un acord amb Pere el Cerimoniós. i el 1361 obtingué la Pau de Terrer entre els Dos Peres. El 1371 el papa l'envià de nou com a llegat per evitar una nova guerra entre Pere el Cerimoniós i la República de Gènova.
El 1373, el cardenal va ajustar una treva matrimonial entre l'infant Carles de Navarra, i la infanta Elionor de Castella, i sentenciar que els termes de Fitero i el castell de Tudején eren navarresos per estar dins dels termes de Corella i Tudela.

## Referències

* ↑ (castellà) José Goñi Gaztambide, Relaciones de Carlos II con la Santa Sede
* ↑ (castellà) Manuel Becerra, Las relaciones diplomáticas entre la Corona de Aragón y Granada durante la Guerra de los Dos Pedros. I: Desde 1356 hasta 1359, p-256-257
* ↑ (castellà) Revistaiberica.com Fitero, cuna de la orden de Calatrava
# Medcezir

Medcezir és una sèrie de televisió turca de l'any 2013 produïda per Ay Yapım i emesa per Star TV. És una adaptació lliure de la sèrie de televisió nord-americana The O.C.

## Referències

* ↑ «La serie juvenil "The O.C." tendrá un "remake" hecho en Turquía». emol.com, 18-09-2013.
# Busted (àlbum americà)

Busted és un àlbum recopilatori de la banda de Pop rock britànica, Busted, lliurat als Estats Units l'octubre del 2004. Deu de les dotze pistes han sigut senzills al Regne Unit.
El lliurament de l'àlbum va coincidir amb l'entrega del documental America or Busted, que és una crònica del malaurat intent de la banda per penetrar en el mercat Americà.

## Llista de pistes

* "Air Hostess"
* "What I Go to School For"
* "Crashed the Wedding"
* "3am"
* "Teenage Kicks"
* "She Wants to Be Me"
* "You Said No"
* "Thunderbirds Are Go!"
* "Who's David"
* "Year 3000"
* "Sleeping with the Light On"
* "Falling for You"

## Referències

* ↑ allmusic
* ↑ imdb.com
# Usaghade

L'Usaghade és una llengua que es parla a la Regió del Sud-Oest del Camerun i a l'estat de Cross River, al sud-est de Nigèria. Es parla sobretot a la zona costanera del Departament d'Isangele. A Nigèria es parla a la LGA d'Odukpani, a la zona de Calabar.
L'usaghade és una llengua de la subfamília lingüística de les llengües del baix Cross, que formen part de les llengües Benué-Congo. L'usaghade és diferent de l'efik, segons B.Connell.
L'etnologue xifra que el 1990 hi ha 10.000 parlants d'usaghade al Camerun.
El 952% dels okobo-parlants són seguidors de les religions cristianes: l' 11% pertanyen a esglésies evangèliques, el 25% són protestants, el 35% són catòlics i el 40% són d'esglésies independents. El 8% restant són seguidors de religions tradicionals africanes.

## Referències

* 1 2 usakade al joshuaproject dins de llengües del Camerun
* 1 2 3 usaghade a l'ethnologue
* ↑ «usaghade a uiowa.edu». Arxivat de l'original el 2006-05-08. [Consulta: 28 gener 2013].