OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rada Akbar

Rada Akbar (Afganistan, 1988) és una fotògrafa i artista visual afganesa que centra el seu treball en denunciar l'opressió que pateixen les dones.
Va néixer durant el conflicte afganès-soviètic que es va allargar del 1978 al 1992. Va passar la infantesa en un soterrani per evitar les bombes. Van viure sis anys a Pakistan i van tornar el 2022. El seu pare li va regalar un llibre sobre Frida Kahlo quan tenia 13 anys. La seva mare era professora i periodista i tant ella com el seu pare eren feministes.
El 2013 va començar a treballar com a fotògrafa freelance i muntar mostres d'art modern a Kabul. Del 2018 al 2021 va organitzar l'exposició "Superdones" per commemorar el Dia Internacional de la Dona, el 8 de març. Va haver de fer l'última exposició en línia. Va iniciar els tràmits per obrir un museu a Kabul per recollir la història de les dones.
El setembre del 2021 va ser una de les persones evacuades pel govern francès després del retorn dels talibans al poder de l'Afganistan i abans que l'exèrcit americà fugís. Va ser traslladada en autobús des de l'ambaixada de França a l'aeroport i va arribar a París on va haver de fer quarantena per la covid-19. La seva família va poder marxar a Alemanya.
Fou escollida per la BBC com una de les 100 dones més influents del 2021.

## Referències

* 1 2 «"Will I Be Alive?": Afghan Woman Photographer Under Threat». [Consulta: 12 febrer 2022].
* 1 2 «Quiénes son las 100 Mujeres elegidas por la BBC para 2021» (en castellà). BBC News Mundo.
* 1 2 3 «Rada Akbar, la artista afgana que ha tenido que huir para seguir viviendo» (en castellà), 11-09-2021. [Consulta: 12 febrer 2022].
* ↑ ElPais. «Rada Akbar: la artista afgana que teme por su vida en un país en conflicto» (en castellà). [Consulta: 12 febrer 2022].
* ↑ «La fuite de la photographe Rada Akbar face aux talibans» (en francès). Le Monde.fr, 22-09-2021.
* ↑ Avignolo, María Laura. «'Si me quedaba, me llevaban presa': la odisea de una artista afgana que logró escapar de Kabul» (en castellà), 28-08-2021. [Consulta: 12 febrer 2022].
* ↑ Farnós, Andrea. «A esta artista afgana la fueron a buscar para matarla: "Cada mañana mi país era la guerra"» (en castellà), 16-12-2021. [Consulta: 12 febrer 2022].
# Panxell

En l'anatomia humana el panxell (també anomenat tou de la cama, ventre de la cama i ventrell de la cama) és la part posterior i carnosa de la cama, inferior al genoll.
En termes dels sistemes musculars, el panxell es correspon amb el compartiment posterior de la cama. Al compartiment posterior, els dos músculs més grans són els músculs gastrocnemi i el soli que s'uneixen als talons a través del tendó d'Aquil·les. Alguns altres músculs més petits s'uneixen al genoll, el turmell, i per mitjà de tendons llargs fins als dits.
Per contraposició la part anterior de la cama és la canyella.

## Referències

* ↑ «tou (accepció 8)». Diccionari normatiu valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Viccionari
# Rata de les acàcies

La rata de les acàcies (Thallomys paedulcus) és una espècie de rosegador de la família dels múrids. Viu a Angola, Botswana, Etiòpia, Kenya, Moçambic, Namíbia, la República Democràtica del Congo, Somàlia, Sud-àfrica, Eswatini, Tanzània, Zàmbia i Zimbàbue. Es tracta d'un animal arborícola. El seu hàbitat natural són els matollars amb acàcies. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Child, M. F.; Taylor, P. Thallomys paedulcus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 10 gener 2018.
# Joan Ponç (bisbe)

Joan Ponç o Joan Pons (Palma, ca 1445 – ?), sacerdot trinitari, bisbe d'Élvas (Portugal).
Després d'haver estudiat arts i teologia a València, s'hi ordenà sacerdot. Va ser catedràtic de teologia a Mallorca i va tenir diverses responsabilitats al Vaticà. El 1499 redactà els estatus i govern de la seva província. Sembla que el 1504 fou designat bisbe d'Elvas.

## Notes

* ↑ Informació extreta de la Gran enciclopèdia catalana; segons la viquipèdia en portuguès, però, la diòcesi d'Elvas no fou creada fins al 1570
# Klukwan

Klukwan és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 139 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Klukwan tenia 139 habitants, 44 habitatges, i 31 famílies La densitat de població era de 43,3 habitants/km².
Dels 44 habitatges en un 54,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,5% hi vivien parelles casades, en un 15,9% dones solteres, i en un 27,3% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,75.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,1% tenia menys de 18 anys, un 13,7% entre 18 i 24, un 23,7% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 6,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones hi havia 104,4 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 121,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.714 $ i la renda mediana per família de 31.563 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era d'11.612 $. Cap de les famílies i l'1,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Klukwan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Klukwan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Frontal d'altar de Gia

El frontal de Gia és un frontal d'altar fet pel taller de Ribagorça, que actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Nacional d'Art de Catalunya. Procedeix de l'església de Sant Martí de Gia o Xia (vall de Benasc, Alta Ribagorça, Osca). Va ingressar al museu provinent de l'adquisició de la col·lecció Plandiura, el 1932.

## Context

Catalunya és el lloc d'Europa on s'han conservat més exemples de frontals d'altar pintats dels segles xii i xiii. Els frontals decoraven la part davantera de l'altar, el moble principal de l'espai més sagrat de l'església. Les taules pintades van ser una alternativa als mobles d'orfebreria, únicament assequibles per a les catedrals o els grans monestirs.
Els frontals de Gia i Cardet són els més representatius d'un taller actiu a la Ribagorça de mitjan segle xiii, les obres sorgides del qual incorporen fórmules del primer gòtic: el sentit narratiu de les escenes i la tècnica de la colradura sobre els relleus de guix.
La inscripció de Gia identifica el nom del pintor «IOHANNES» i permet desxifrar una inscripció semblant al frontal de Cardet. Tanmateix, l'anàlisi detallada d'alguns aspectes, com ara l'encaix de les posts i els bastigis, les incisions, els relleus de guix i els recursos pictòrics per a donar volum, fan evident que hi ha també diverses maneres de treballar dins un mateix taller.

## Descripció

El frontal està dedicat a sant Martí de Tours, que apareix representat al centre com a bisbe i en els compartiments laterals amb escenes de la seva vida. La peça ha perdut part de la pintura en degradar-se l'argent que en origen recobria el fons. Destaca pel fet de contenir la signatura del pintor, Joan (Iohannes pintor me fecit), cosa que podem considerar excepcional.

## Referències

* ↑ Fitxa de l'obra al web del MNAC.
* ↑ Fitxa al web del MNAC

## Bibliografia

* BERTRAN, Marta. L'anomenat taller de la Ribagorça: estat de la qüestió i nova aproximació. IBIX, publicació biennal de cultura, arts, lletres, música i ciència dels dos vessants dels Pirineus, annals 2006-7. Ripoll: Centre d'Estudis Comarcals del Ripollès, 2008. p. 183-196.
* DDAA. Museu Nacional d'Art de Catalunya. Florència: Mnac i SCALA GROUP S.p.A, 2009. ISBN 978-84-8043-198-9.
# Puig del Masmontalt

El Puig del Masmontalt és una muntanya de 409 metres que es troba al municipi de Quart, a la comarca catalana del Gironès.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 263118001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ratpenat cuallarg angolès

El ratpenat cuallarg angolès (Mops condylurus) és una espècie de ratpenat de la família dels molòssids que es troba a Angola, Benín, Botswana, Burkina Faso, Burundi, República Democràtica del Congo, Costa d'Ivori, Etiòpia, Gàmbia, Ghana, Guinea, Kenya, Malawi, Mali, Moçambic, Namíbia, el Níger, Nigèria, Ruanda, Senegal, Sierra Leona, Somàlia, Sud-àfrica, el Sudan, Eswatini, Tanzània, Togo, Uganda, Zàmbia i Zimbàbue.

## Subespècies

* Mops condylurus condylurus
* Mops condylurus orientis
* Mops condylurus osborni
* Mops condylurus wonderi

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
* ↑ Mops condylurus a Mammal Species of the World (MSW) (anglès)

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Josep Maria Torras i Ribé

Josep Maria Torras i Ribé (Igualada, 1942) és un historiador català, Catedràtic Emèrit de la Universitat de Barcelona, especialitzat en història moderna i en història de la societat i les institucions.
Va estudiar filosofia i lletres (secció d'Història) a la Universitat de Barcelona. Va ser deixeble de Joan Mercader i Riba i d'Emili Giralt. Es va doctorar l'any 1980, amb la qualificació de Premi Extraordinari de Doctorat. El seu llibre Els municipis catalans de l'Antic Règim (1983) és considerat una obra de referència respecte al sistema municipal de l'edat moderna a Catalunya. Com a resultat de les seves recerques sobre la guerra de Successió ha publicat els llibres La guerra de Successió i els setges de Barcelona (1999), Felip V contra Catalunya (2005), Misèria, poder i corrupció a la Catalunya borbònica (2020), i Botiflers de convicció i botiflers de conveniència (2024).
Ha estat vicepresident de la Societat Catalana d’Estudis Històrics (de l’IEC) i director del Centre d’Estudis Comarcals d’Igualada (CECI). Ha rebut la medalla de la Ciutat d’Igualada al Mèrit Cultural (1994) i el Premi d’Honor Ciutat d’Igualada (2018). Per la seva dedicació acadèmica ha estat guardonat amb els premis Cristòfor Despuig (1976), Sant Raimon de Penyafort (1977) i Ferran Soldevila (1981 i 2019). També ha rebut el Premi al Compromís Cultural, d’Òmnium Cultural (2006) i el Premi Sàpiens (2010) a la trajectòria docent i investigadora. L’any 2008 va ser elegit acadèmic corresponent de la Reial Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona.

## Obres publicades

* Evolució social i econòmica d'una família catalana de l'Antic Règim (1976)
* La revolució industrial a la comarca de l'Anoia (1979)
* Igualada. Una història en imatges (1982)
* Els municipis catalans de l'Antic Règim (1983)
* Curtidores y tenerías en Cataluña (1991)
* Camins i viatgers a la comarca de l'Anoia 1494-1834 (1991)
* La comarca de l'Anoia a finals del segle xviii (1993)
* Escrits polítics del segle xviii. Documents de la Catalunya sotmesa (1996)
* Poder i relacions clientelars a la Catalunya dels Àustria (1998)
* La Guerra de Successió i els setges de Barcelona (1999)
* Los mecanismos del poder. Los ayuntamientos catalanes durante el siglo XVIII (2003)
* Felip V contra Catalunya. Testimonis d'una repressió sistemàtica 1713-1715 (2005)
* Els oficis de la Pell a la Catalunya Preindustrial (2018)
* Misèria, poder i corrupció a la Catalunya borbònica, 1714-1808 (2020)
* Botiflers de convicció i botiflers de conveniència (2024)
* 1 2 «Josep Maria Torras i Ribé». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Biografies Anoienques». Arxivat de l'original el 2016-02-04. [Consulta: 23 desembre 2010].
* ↑ Casals Martínez, Àngel. Gran Enciclopèdia Catalana, 2001, p. 501, Suplement 5.

## Vegeu també

* Delme de forca
# Forn de Joanet lo Canterer

El Forn de Joanet lo Canterer és una obra de la Galera (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Forn de ceràmica als afores del poble que actualment es fa servir. El forn té planta quadrada i és cobert amb cúpula i un fumeral al mig. Els murs tenen una amplada de 80 cm. A la base es pot veure el foc al qual s'accedeix per un lateral del forn mitjançant unes escales que baixen dos metres i mig. Al davant hi ha decantadors d'argila i magatzems auxiliars. Al terra del forn unes obertures permeten que l'escalfor pugi des de la zona de combustió soterrada. El procés de fabricació de les peces ceràmiques és totalment artesanal i el producte resultant reprodueix objectes ceràmics tradicionals de la comarca, com són els càdubs per a les nòries, abeuradors per als animals, cossis per a plantes...

## Referències

* ↑ «Forn de Joanet lo Canterer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].

## Enllaços externs

* «Forn de Joanet lo Canterer». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Da 5 Bloods

Da 5 Bloods és una pel·lícula dramàtica bèl·lica dels Estats Units de 2020 dirigida per Spike Lee i produïda per Lee, Jon Kilik, Beatriz Levin i Lloyd Levin. Hi actuen Delroy Lindo, Jonathan Majors, Clarke Peters, Johnny Trí Nguyễn, Norm Lewis, Isiah Whitlock Jr., Mélanie Thierry, Paul Walter Hauser, Jasper Pääkkönen, Jean Reno i Chadwick Boseman.
Escrita originalment per Danny Bilson i Paul De Meo el 2013, el guió va ser modificat per Lee i Kevin Willmott després de BlacKkKlansman (2018) per donar-li una perspectiva afroamericana. El repartiment es va formar el febrer de 2019 i el rodatge, que va tenir lloc al sud-est asiàtic va començar el mes següent i va durar fins al juny. Amb un pressupost de producció d'entre 35 i 45 milions de dòlars és una de les pel·lícules més cares de Lee.
Netflix la va estrenar mundialment digitalment el 12 de juny de 2020.

## Sinopsi

Un grup de quatre veterans de la guerra del Vietnam decideixen tornar al Vietnam per trobar el cinquè amic i líder del grup així com una maleta amb lligots d'or que hi van amagar.

## Repartiment

* Delroy Lindo com a Paul
* Jonathan Majors com a David
* Clarke Peters com a Otis
* Norm Lewis com a Eddie
* Isiah Whitlock Jr. com a Melvin
* Johnny Trí Nguyễn com a Vinh
* Mélanie Thierry com a Hedy Bouvier
* Paul Walter Hauser com a Simon
* Jasper Pääkkönen com a Seppo Havelin
* Chadwick Boseman com a Stormin Norman Earl Holloway
* Jean Reno com a Desroche
* Veronica Ngo com a Hanoi Hannah
* Lê Y Lan com a Tiên
* Nguyễn Ngọc Lâm com a Quân
* Sandy Hương Phạm com a Michon

## Vegeu també

* Els herois de Kelly

## Referències

* ↑ «IMDb Producing List». [Consulta: 20 agost 2020].
* ↑ Brown, Lane. «Spike Lee’s Forever War: How the Vietnam War epic Da 5 Bloods became one of the most ambitious films of his career.», 09-06-2020. [Consulta: 10 juny 2020].
* ↑ Hipes, Patrick «Chadwick Boseman Joins Spike Lee’s ‘Da 5 Bloods' At Netflix». Penske Business Media, LLC., 12-02-2019 [Consulta: 27 juliol 2019].
* ↑ Russell, Scott «Chadwick Boseman to Star in Spike Lee's New Movie, Vietnam Veteran Drama Da 5 Bloods». , 13-02-2019 [Consulta: 27 juliol 2019].
* ↑ Keegan, Rebecca. «Spike Lee on the Challenge of Bringing Netflix's 'Da 5 Bloods' to the Screen». The Hollywood Reporter, 11-06-2020. [Consulta: 11 juny 2020].
* ↑ Sharf, Zack. «Spike Lee's 'Da 5 Bloods' to Stream on Netflix in June, but It’s Still Eligible for Oscars». IndieWire, 07-05-2020. [Consulta: 8 maig 2020].
* ↑ Shafer, Ellise. «Netflix Debuts Trailer for Spike Lee's 'Da 5 Bloods'». Variety, 18-05-2020. [Consulta: 20 maig 2020].
* ↑ Salvany, Joan. «‘Da 5 Bloods'». 9Magazín, 15-07-2020. Arxivat de l'original el 2020-08-09. [Consulta: 15 setembre 2020].
# Saint-Vallier (Vosges)

Saint-Vallier és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 92 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Vallier era de 92 persones. Hi havia 37 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 21 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 41 habitatges, 36 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 39 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 36 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 2 en tenien dues, 8 en tenien tres, 13 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Vallier el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 52 persones, 41 eren actives i 11 eren inactives. De les 41 persones actives 36 estaven ocupades (25 homes i 11 dones) i 5 estaven aturades (2 homes i 3 dones). De les 11 persones inactives 3 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un guixaire pintor.
L'any 2000 a Saint-Vallier hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Vallier a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Vallier a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Puig dels Pinyers

El Puig dels Pinyers, o Puig Pinyer, Puig de Coll Forcat o Puig de Montforcat, és una muntanya de de 951 de la serra de l'Albera. És compartit per la comuna de l'Albera (Vallespir, Catalunya del Nord) i el municipi de la Jonquera (Alt Empordà).
És situat a prop de l'extrem sud-est del terme comunal de l'Albera, al nord-est del Puig de Llobregat i del Coll Forcat i al sud del Coll Forcadell.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «2 - L'Albera». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «L'Albera». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ El Puig dels Pinyers en els ortofotomapes de l'IGN
# Ratpenat cuallarg cubà

El ratpenat cuallarg cubà (Mormopterus minutus) és una espècie de ratpenat de la família dels molòssids que es troba a Cuba.
Està amenaçat d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Jonah Gerondi

Jonah ben Abraham Gerondí, en hebreu original יוֹנָה בֶּן־אַבְרָהָם גִירוֹנְדִי (n. Girona, Catalunya; m. Toledo, Castella, 1263 o 1264) va ser un rabí, teòleg i escriptor jueu sefardita. Era cosí del conegut cabalista gironí Bonastruc ça Porta (Nahmànides) i és conegut principalment per ser l'autor de l'obra Shaarei Teixuvà, (les portes del penediment) una obra fonamental de la tradició ètica jueva.

## Biografia

Jonah Gerondí va ser un dels alumnes més destacats del rabí provençal Salomó de Montpeller, conegut per liderar l'oposició teològica a la filosofia de Maimònides.
Gerondí és considerat l'instigador de la crema pública de les obres de Maimònides, que va tenir lloc a París en 1233. No obstant això, quan en 1242 la Santa Església va dur a terme la crema de nombrosos exemplars del Talmud en el mateix lloc en el qual s'havien destruït els llibres de Maimònides, Jonah Gerondí va admetre, durant una intervenció a la Sinagoga de Montpeller, haver comès un error en haver recorregut a la Santa Mare Església per dilucidar una qüestió relativa a la doctrina jueva.
La importància exegètica de Gerondí radica sobretot en la seva obra de contingut ètic, entre la que destaca el Shaarei Teixuvà, un text que explora els conceptes del penediment i l'expiació des de l'òptica jueva.
Jonah Gerondí va ser mestre de dos importants rabins del judaisme rabínic mediterrani: el jurista barceloní Shlomo ben Adret i el talmudista italià Hillel de Verona. Jonah Gerondí va morir a Toledo, al novembre de 1263 o 1264.

## Referències

* ↑ Halbertal, Moshe. Nahmanides: Law and Mysticism (en anglès). Yale University Press, 2020, p. 354. ISBN 9780300140910 [Consulta: 22 agost 2021].
* ↑ Ramírez Nieves, Emmanuel. «Repenting Roguery» (en anglès). Harvard University, març 2015. [Consulta: 22 agost 2021].
# Puig dels Sarraïns (Prats de Molló)

El Puig dels Sarraïns és una muntanya de 1.827 metres del terme comunal de Prats de Molló i la Presta, de la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord.
Es troba a la zona nord-oriental del centre del terme de Prats de Molló i la Presta, al nord-est del Puig de l'Alis i del Pic de Granarols, més allunyat. Pertany al contrafort meridional del massís del Canigó que arriba fins al nord de la vila de Prats de Molló.
Pel Puig dels Sarraïns passen algunes de les rutes de senderisme del massís del Canigó.

## Referències

* ↑ El Puig dels Sarraïns en els ortofotomapes de l'IGN