OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Taran mac Ainftech

Taran mac Ainftech va ser rei dels pictes del 693 al 697. El seu nom s'assimila al del déu celta del tro Taranis.
El nom del seu pare apareix sota diverses formes als manuscrits: Entifidich, Enfidaig, Amfredech, Anfudeg o com a Amfodech. La llista que apareix en un manuscrit de la Biblioteca Nacional d'Escòcia (MS, Advocates '34.7.3) sembla afirmar que Taran era el germà del rei Nechtan mac Der-Ilei, cosa que significaria que la seva mare fos la princesa picta Der-Ilei. Tanmateix cal agafar aquesta font amb cautela, ja que situa el regnat de Bridei mac Der-Ilei, germà de Nechtan, després del propi Nechtan, quan sembla que va ser a l'inrevés.
Algunes llistes de reis diuen que Taran va regnar durant catorze anys. Tot i així, les llistes proporcionades pel manuscrit de Poppleton i el Lebor Bretnach, juntament amb la llista de Scalacronica, només li atrivueixen quatre anys, de tal manera que la X que assenyalaria el número 10 seria un error. Va succeir a Bridei mac Beli.
Els Annals d'Ulster ens aporten d'ell dues informacions:
* 697: L'expulsen del tro dels pictes, segurament de la mà del seu successor Brude mac Derile.
* 699: Es refugia a Irlanda.

## Referències

* 1 2 Anderson, 1973, p. 248.
* ↑ Anderson, 1973, p. 263.
* ↑ Anderson, 1973, p. 266 272.
* ↑ Anderson, 1973, p. 280.
* ↑ Anderson, 1973, p. 297.
* ↑ Annals d'Ulster, AU 697.1
* ↑ Annals d'Ulster, AU 699.3

## Bibliografia

* Anderson, Alan Orr. Early Sources of Scottish History A.D 500–1286 (llibre). vol. 1. Stamford: Paul Watkins, 1990. ISBN 1-871615-03-8.
* Ashley, Mike. British Kings & Queens (llibre). Londres: Robinson, 2014. ISBN 1-84119-096-9.
* Forbes Skene, William. Chronicle of the Picts and the Scots (llibre). Edimburg: H.M General Register House, 1867.
* Forbes Skene, William. Celtic Scotland (llibre). Forgotten Books, 2010. ISBN 978-144008053-1.
* Smyth, Alfred P. Warlords and Holy men Scotland AD 80~1000 (llibre). Edimburg: Edinburgh University Press, 1984. ISBN 0-7486-0100-7.
# Teodoro Casati

Teodoro Casati (Milà, 1625 - 1688) fou un organista i compositor italià del Barroc.
Cap al 1630, va ser primer mestre de la capella de l'església de Saint-Fedele, després del Sant Sepulcre, i finalment es va convertir en organista de la catedral de Milà, el 1667. També va obtenir la supervivència del lloc de mestre de la capella de la reina Marie-Anne d'Espanya. Piccinelli, diu que Casati va imprimir quatre obres de misses i motets; però no indica ni el lloc ni la data d'aquestes publicacions.

## Enregistraments

* Missa concertada - Teodoro Casati; cor mixt (SATB) i baix continu - Quatre veus. Das Chorwerk. Moseler Verlag #MOS 80116. Publicat per Moseler Verlag (M2.MOS-80116).

## Notes

* ↑ (Aten, dei Letter, Milà, pàg. 122 i 1501)
# Frank Vaughn

Frank Vaughn (18 de febrer de 1902 - 9 de juliol de 1959) fou un futbolista estatunidenc. Va formar part de l'equip estatunidenc a la Copa del Món de 1930.
# Phrynobatrachus cornutus

Phrynobatrachus cornutus és una espècie de granota que viu al Camerun, República Centreafricana, República del Congo, Guinea Equatorial i Gabon.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Amiet, J.-L. & Burger, M. 2004. Phrynobatrachus cornutus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Karel Reisz

Karel Reisz (21 de juliol del 1926, Ostrava, Txecoslovàquia - 25 de novembre del 2002, Londres) fou un director de cinema britànic d'origen txecoslovac.

## Biografia

Reisz fou un refugiat jueu, essent una de les 669 persones rescatades per Sir Nicholas Winton. Els seus pares van morir a Auschwitz. Després d'atendre la Leighton Park School, s'uní a la Royal Air Force cap a la Segona Guerra Mundial. Després del final de la guerra, Reisz ensenyà ciències naturals a l'Emmanuel College, Cambridge, i començà a escriure per a revistes de cinema, incloent-hi Sight and Sound. El 1947 cofundà la revista Sequence juntament amb Lindsay Anderson i Gavin Lambert.
Reisz fou un dels fundadors del moviment cinematogràfic Free Cinema. El seu primer curtmetratge: Momma don't allow, codirigit per Tony Richardson, fou inclòs en la primera exhibició de Free Cinema al National Film Theatre el febrer del 1956. Un altre dels seus primers treballs fou el documental We are the Lambeth boys sobre un club de nois al sud de Londres. Aquest documental representà el Regne Unit al Festival Internacional de Cinema de Venècia.
El primer llargmetratge de Reisz fou Saturday Night and Sunday Morning (1960), basat en la novel·la homònima d'Alan Sillitoe. El 1963 produí This sporting life, dirigida per Lindsay Anderson i el 1966 dirigí Morgan! amb un guió de David Mercer. El 1968 realitzà Isadora, basada en la vida de la ballarina Isadora Duncan. Durant els anys 1970 dirigí diverses pel·lícules, incloent-hi The Gambler i Neu que crema.
El 1981 dirigí The French Lieutenant's Woman, adaptada de la novel·la de John Fowles i protagonitzada per Jeremy Irons i Meryl Streep. Els seus últims films foren Dolços somnis (1985) i Everybody Wins.
Reisz va estar casat en dues ocasions. La seva primera dona fou Julia Coppard, amb qui va tenir tres fills. La parella es divorcià. La segona esposa fou Betsy Blair, amb qui va romandre casat fins a la seva mort. Reisz morí a Camden (Londres).

## Referències

* ↑ Kemp, Philip. Cine, toda la historia (en castellà). Barcelona: Blume, 2016, p. 261. ISBN 9788498018912.
# Coronula

Coronula és un gènere de crustacis cirrípedes toràcics de la família Coronulidae. Són ectoparàsits comensals del cetacis Mysticeti. En general s'enganxen a les callositats d'aquests cetacis, normalment al cap o al pit.

## Taxonomia

El gènere Coronula inclou dues espècies actuals i diverses fòssils:
* Coronula diadema (Linnaeus, 1767)
* Coronula reginae Darwin 1854

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Coronula Lamarck, 1802» (en anglès). [Consulta: 24 agost 2021].
# Nàstia Kaménskikh

Anastassia Oleksíïvna Kaménskykh (en ucraïnès: Анастасі́я Олексі́ївна Каме́нських, transcrit: Anastassia Oleksíïvna Kaménskykh). Coneguda artísticament com a Nàstia Kaménskykh (en ucraïnès: Настя Каменських), és una cantant ucraïnesa de r'n'b, pop i balades nascuda a Kíiv el 4 de maig del 1987. Canta principalment en rus.
Va anar a viure a França quan tenia 5 anys, i posteriorment a Itàlia als 7 anys. A Ucraïna va fer els seus estudis musicals. Actualment estudia a la Universitat Americana de Kíiv.
El 2004 va guanyar el festival Tàvria Games, com també els UBN Awards a Londres. Des d'aleshores treballa per Motor Music (organitzador del festival) i Empire Label. Habitualment fa duets amb l'altra estrella de la companyia Alexei Potàpenko (Potap). Però també fa col·laboracions amb la resta dels grups d'Empire Label: New'Z'Cool, Queen $, Ugo, XS, Oncle Vàdia

## Discografia

Fins ara han registrat 6 CDs pels mercats rus i ucraïnès i hi treballen en el 7è, que hauria de sortir a la tardor del 2009.
Cançons sense disc
ИМПЕРИЯ (2007)
Не Пара (Versió russa del 2008)
На районе (Versió russa del 2009)

## Curiositats

* De Разгуляй n'existeixen 2 versions. A la versió original Nàstia respon a Potap en anglès a l'estrofa. Al CD Не пара (2008) diu la mateixa frase però en rus.
* A Не пара tant una frase com diverses paraules les canta en italià.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Nastia Kamenskih Arxivat 2012-09-03 a Wayback Machine. (rus) (ucraïnès)
* Pàgina oficial del grup Potap i Nastia Arxivat 2009-08-06 a Wayback Machine. (rus)
* Pàgina de fans (rus) (ucraïnès)
* Pàgina de fans Arxivat 2009-08-23 a Wayback Machine. (rus)
# José Trías Monge

José Trías Monge (San Juan, 5 de maig de 1920 - Boston, 24 de juny de 2003) fou un advocat porto-riqueny. Va ser Secretari de Justícia, membre de l'Assemblea Constitucional i jutge president del Tribunal Suprem. Va ser assessor constitucional del governador Luis Muñoz Marín, líder del Partit Popular Democràtic, així com un dels membres més influents de l'assemblea constituent que va redactar la Constitució de Puerto Rico, que va entrar en vigor el 1952.
Es va graduar a la Universitat de Puerto Rico abans d'anar a Harvard, on va obtenir màsters i títols de dret i, a continuació, Yale, on la seva tesi doctoral va ser sobre la reforma judicial a Puerto Rico.
El 1974, sent governador, Rafael Hernández Colón, va ser anomenat jutge president del Tribunal Suprem, càrrec que va ocupar fins a 1985.
El 1997, va sorprendre a moltes persones amb «Puerto Rico: The Trials of the Oldest Colony in the World» (Yale University Press), en què va acusar als Estats Units de mantenir Puerto Rico com una colònia. Va escriure sobre assumptes legals, incloent la "Història constitucional de Puerto Rico" de cinc volums.

## Referències

* ↑ «Y el otro Trías Monge» (en castellà). El Nuevo Día, 25-07-2010. [Consulta: 1r juliol 2018].
* 1 2 3 Lewis, Paul «José Trías Monge, 83, Puerto Rico Chief Justice» (en anglès). The New York Times, 27-06-2003.
* ↑ «José Trías Monge | Puerto Rican government official» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
# Taranai

Taranai (en rus: Таранай) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2013 tenia 733 habitants. Pertany al districte d'Aniva.

## Referències

* ↑ Большая Российская энциклопедия: В 30 т. / Председатель науч.-ред. совета Ю. С. Осипов. Отв. ред С. Л. Кравец. Т. 1. А — Анкетирование. — М.: Большая Российская энциклопедия, 2005. — 766 с.: ил.: карт.
# Deltadromeus agilis

Deltadromeus agilis és una espècie de dinosaure teròpode que va viure al Cretaci superior, fa uns 95 milions d'anys, en el que avui en dia és el nord d'Àfrica.
# Fédération Nationale de la Presse Française

La Fédération nationale de la presse française (Federació Nacional de la Premsa Francesa) (FNPF) és una organització que agrupa les empreses editorials de diaris a França.
Creada després de la Segona Guerra Mundial, la FNPF és hereva de les organitzacions de premsa clandestina. L'any 1951 es va produir una escissió, quan la majoria dels diaris provincials, agrupats en el Sindicat Nacional de la premsa diària regional, van constituir una federació competidora. Tanmateix, la unitat es va reconstituir el 1986.
L'any 1995 es va crear el sindicat de redactors de premsa de revistes, que va afeblir significativament la posició de la FNPF. L'any 2013, la FNPF reunia 542 empreses de premsa, que van editar un total de 1.622 publicacions (incloses 298 en línia).

## Referències

* 1 2 Albert, Pierre. La presse française. París: Documentation française, 1998. ISBN 2-11-004010-6.
* ↑ Martin, Marc. Médias et journalistes de la République. París: O. Jacob, 1997. ISBN 2-7381-0490-8.
# Bernt Notke

Bernt Notke (Lassan (Pomerània), c. 1435 - Lübeck, hivern de 1508/1509) va ser un escultor alemany, considerat dels més importants de l'Europa del nord en els seus temps.
La seva escultura més famosa és el Sant Jordi i el Drac (Sankt Göran och Draken) realitzada per a la Storkyrkan o catedral d'Estocolm, al cor del barri de Gamla Stan. Hi ha una còpia exacta d'aquesta escultura a l'església de Santa Caterina de Lübeck. L'estàtua va estar encarregada pel regent suec Sten Sture el Vell, per commemorar la victòria de Sture contra el rei Cristià I de Dinamarca en la batalla de Brunkeberg, el 1471.
És el creador de la creu triomfal més gran del món per a la catedral de Lübeck.
La seva Dansa Macabra de l'església Santa Maria de Lübeck va ser destruïda en el curs del bombardeig de Lübeck en la Segona Guerra Mundial.
Només algunes parts d'aquesta obra es van salvar perquè estaven a Reval, a l'església de Sant Nicolau de Tallinn.
Al nord de Noruega, a la petita localitat de Trondenes, es conserva un altar a la seva església prop d'Harstad.
* Catedral d'Aarhus, Dinamarca
* Sant Jordi i el Drac, catedral d'Estocolm Suècia
* L'altar alt a l'Església de l'Esperit Sant de Tallinn
* Danse Macabre a l'església de Sant Nicolau de Tallinn

## Bibliografia

* Franck, Bodil. «Biography Bernt Notke» (en danès). Kunstindeks Danmark, 1994. [Consulta: 4 novembre 2015].
* Hans Georg Gmelin. "Notke, Bernt." In Grove Art Online. Oxford Art Online, (accessed January 11, 2012). De subscripció o mur de pagament
* Hartmut Krohm (1999), "Notke, Bernt", Neue Deutsche Biographie (en alemany) 19, Berlin: Duncker & Humblot, pp. 359–361
* Kerstin Petermann: Bernt Notke. Arbeitsweise und Werkstattorganisation im späten Mittelalter. Berlin: Reimer 2000, ISBN 3-496-01217-X.

## Enllaços externs

* Entrada per Bernt Notke en la Llista d'Unió de Noms d'Artista
# Molí de Basturs

El Molí de Basturs és un antic molí del terme municipal d'Isona i Conca Dellà situat en el poble de Basturs, de l'antic terme d'Orcau.
Està situat a la dreta del riu d'Abella, al sud-oest de Basturs i al nord-oest de la zona dels Estanys de Basturs.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Oligoplites calcar

Oligoplites calcar és una espècie de peix de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Índic.

## Referències

* ↑ ITIS
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Los olvidados

Los olvidados és una pel·lícula mexicana de Luis Buñuel Portolés, estrenada el 1950.

## Argument

El Jaibo, un adolescent, s'escapa del correccional i es reuneix al poble amb els seus amics. Amb Pedro i altres nens, intenta atacar el Senyor Carmelo. Alguns dies després, el Jaibo mata, en presència de Pedro, el jove que acusa d'haver-lo denunciat. A partir d'aquest moment, els destins de Pedro i del Jaibo estan tràgicament units.

## Repartiment

* Stella Inda: la mare de Pedro
* Miguel Inclán: don Carmelo, el cec
* Alfonso Mejia: Pedro
* Roberto Cobo: El Jaibo
* Alma Delia Fuentes: Meche
* Francisco Jambrina: el director de l'escola
* Jesús Garcia Navarro: el pare de Julián
* Mario Ramirez: Ojitos

## Premis i nominacions

* Festival de Canes 1951 Premi a la millor direcció.

## Comentaris

Los Olvidados són tots aquests joves mexicans dels anys 1950 llençats socialment a la perifèria de la capital en resposta a una misèria física i intel·lectual que els han llegat les generacions anteriors trencades per l'alcohol i l'analfabetisme.
El medi quotidià deplorable que experimentessin aquests joves adolescents trenca una naturalesa fonamental de bondat que el nen posseeix per defecte.
El drama d'aquests nens és purament intern, la manca total d'amor maternal posa en marxa un enfocament primari de la vida. No tenen cap noció de tendresa.
Al contrari de Miracle a Milà de Vittorio de Sica que ensenyava una misèria social atenuada per la sensibilitat i la bondat destil·lada per Toto envers el seu cercle, aquí el to és dur, sense pietat.
No hi ha comprovació material «rica, pobra» a fer. Aquesta misèria interna és localitzada en un territori ben definit, la sequedat total dels esperits. Una manca de posicionament digna d'aquests nens en comportaments adaptats a la lògica natural de la seva edat els deixa com a verdaderes pedres brutes de la societat lliurades a ells mateixos.
El marc de sortida ha estat completament inexistent, creen doncs els seus propis desequilibris aplicant lleis malvades.
Un director de presó és l'únic personatge que encoratja pel seu discurs tolerant envers els seus nois, i que atenua la fredor del conjunt.
El desenllaç final sembla un alliberament per a Jaibo, desfet finalment de tota aquesta brutícia.

## Referències

* ↑ Cineteca Nacional. Expediente A-00053 Los olvidados. México, CONACULTA, consultado en el Centro de Documentación e Investigación.
* ↑ Aviña, Rafael. «Los detalles olvidados de Los olvidados a 70 años de su estreno», 15-12-2020.
* ↑ «Festival de Cannes: Reckless». festival-cannes.com. [Consulta: 14 gener 2009].
* ↑ Mora, Carl J. Mexican Cinema: Reflections of a Society. Berkeley and Los Angeles: University of California Press, 1982. ISBN 978-0-520-04304-6.
# Daini no Sanmi

    En aquest nom japonès, el cognom és Daini.
Daini no Sanmi (japonès: 大弐三位), el seu nom real és Fujiwara no Kataiko o Fujiwara no Kenshi (藤原賢子) fou una poetessa japonesa que va viure a mitjans del període Heian. La seva mare era la famosa Murasaki Shikibu, l'autora de Genji Monogatari, i el seu pare Fujiwara no Nobutaka. El seu matrimoni amb Takashina Nariaki, que era un Dazai no Sanmi (sotssecretari del govern de l'illa de Kyūshū), és el que li dona el nom popular. Va treballar a la cort com a dida del príncep Chikahito, que seria l'emperador Go Reizei (1045-1048). Va escriure una col·lecció de poesies anomenades Daini-no-summi-shū i l'obra en quatre volums de Sagoromo Monogatari ('Història del general Sagomoro'), en què descriu la melancolia de Sagomoro per l'amor apassionat que sent per la princesa Genji-no-miya i al qual ella no mostra gens d'interès. El final acaba en l'etapa en què l'emperador abdica seguint l'oracle de la dea fundadora del Japó, Amaterasu, i deixa el seu lloc al seu net Sagoromo. L'estil segueix a vegades la moda de finals de l'era Heian (791-1186), però hi ha un treball psicològic dels personatges, en què es viu el contrast entre el dolor de l'amor i la vida exuberant de la cort.

## Bibliografia

* González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario de autores, vol I. Montaner y Simón,S.A. 1963. número de registre: M 3843-63. Dipòsit Legal: B 20872-63(I).
* González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario literario, vol IX. Montaner y Simón,S.A. 1959. Dipòsit Legal: B 1.352-1959.
* Peter McMillan (2008) One hundred poets, one poem each: a translation of the Ogura Hyakunin Isshu. Nova York: Columbia University Press. ISBN 9780231143981.

## Enllaços externs

* http://www.asahi-net.or.jp/~sg2h-ymst/yamatouta/sennin/dainisan.html (japonès).
# Gadiaga

Gadiaga és una regió del Senegal a la vora del riu Senegal. És la mateixa regió que Galam, però el nom Gadiaga és més comú a la part oriental del Galam.
El Guoy i Kaméra formaven part del Galam o Gadiaga, i també la regió de Guidimakha.

## Referències

* (francès) Abdoulaye Bathily, Guerriers, tributaires et marchands. Le Gajaaga (ou Galam) le “Pays de l'or”. Le développement et la régression d'une formation économique et sociale sénégalaise (VIIIe- XIVe siècle), Dakar, Université de Dakar, 1985, 3 vol. : 358 p. + 371 p. + 228 p. (Thèse d'État)
* (francès) Abdoulaye Bathily, Les Portes de l'Or. Le royaume de Galam (Sénégal) de l'ère musulmane au temps de négriers (VIIIe-XVIIIe siècle)
* (francès) Monique Chastanet, L'État du Gajaga de 1818 à 1858 face à l'expansion coloniale française au Sénégal, Paris, Université de Paris I, 1976, LXX-233 p. (Mémoire de Maîtrise)
* (francès) M. Flize, « Le Ndiambour et le Gadiaga (provinces du Sénégal) », in Revue coloniale, tome XVII, janvier-juin 1857, p. 390-392
* (francès) Ibrahima Bathily de Tuabou, Royaume Soninké du GADIAGA par Ibrahima Bathily de Tuabou) », L'ancien royaume soninké du Galam-Gadiaga.

## Referències

* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899) pel Tinent Gatelet
# Diccionari de la Llengua Irlandesa

El Diccionari de la Llengua Irlandesa, oficialment Dictionary of the Irish Language: Based Mainly on Old and Middle Irish Materials (o DIL), publicat per la Reial Acadèmia d'Irlanda, és el diccionari definitiu dels orígens de la llengua irlandesa, especialment pel que fa a l'irlandès antic i l'irlandès mitjà; l'irlandès modern no n'és inclòs. La idea original d'un diccionari complet de l'antic irlandès fou concebuda el 1852 pels prestigiosos lingüistes irlandesos John O'Donovan i Eugene O'Curry; tanmateix, hagueren de passar gairebé seixanta anys fins que fou publicat el primer fascicle (fins a la lletra D per la paraula degóir), compilat per Carl J. S. Marstrander) el 1913. I encara fins uns seixanta anys més, el 1976, no es va publicar el fascicle final (només una pàgina amb paraules començades amb H) amb E. G. Quinn com a editor.
El diccionari sencer comprèn 2.500 pàgines, però se n'ha editat una edició compacta (quatre pàgines originals fotoreduïdes a una pàgina) el 1983 (ISBN 0-901714-29-1), i es va prendre la decisió de no continuar imprimint l'edició completa.
Com a resultat d'un projecte iniciat el 2003, el DIL es pot consultar online a eDIL. L'edició online fou inaugurada per la Reial Acadèmia Irlandesa el 27 de juny de 2007. El llançament fou organitzat per l'equip del Foclóir na Nua-Ghaeilge de l'Acadèmia.

## Referències

* ↑ «Digitisation of the dictionary of the Irish language». Arxivat de l'original el 2008-02-27. [Consulta: 15 maig 2011].
* ↑ University of Ulster, eDIL: Progress (Updated 27 April 2006)

## Enllaços externs

* Edició electrònica del DIL Arxivat 2008-09-25 a Wayback Machine.
# Molí de Bellver

Molí de Bellver és un antic molí de Bellver de Cerdanya (Baixa Cerdanya) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta i tres pisos. L'aigua arriba al molí per una séquia d'un kilòmetre de llarg que ve del Segre. Totes les conduccions són antigues, fetes de fusta, i es comuniquen entre els pisos.
Actualment és una farinera i han substituït les moles per molins metàl·lics que aprofiten la força hidràulica i les instal·lacions antigues. Les moles originals del molí, de pedra natural, i les altres peces, es guarden per muntar de nou el molí tal com era en temps passat.

## Referències

* 1 2 3 «Molí de Bellver». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Oligoplites saliens

Oligoplites saliens és una espècie de peix de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 50 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des d'Hondures fins a l'Uruguai.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Los pajaritos

Los pajaritos és un migmetratge realitzat per a televisió, de 37 minuts de durada, que es va estrenar el 21 de gener de 1974 a La 1 de Televisió espanyola.

## Argument

En un Madrid envaït per la contaminació, els ocells comencen a desaparèixer davant una atmosfera que no resisteixen. Una parella d'ancians (Julia Caba Alba i José Orjas), estan decidits a posar fi a aquesta situació i salvar els ocells. Finalment, es veuran abocats a abandonar la gran ciutat a la recerca de terres més saludables.

## Premis

El telefilm va ser guardonat en el XIV Festival de Televisió de Montecarlo.

## Enllaços externs

* "Los Pajaritos", una historia de humor y contaminación. La Vanguardia, 17 d'agost de 1973
* Televisión: "Los Pajaritos". Diari ABC, 20 de gener de 1974
* "Los pajaritos", Premios Cino del Duca y Unda. Diari ABC, 22 de febrer de 1974
* Los pajaritos, vídeo sencer a rtve.es