OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cliff 'Em All

Cliff 'Em All és una compilació de material videogràfic de la banda estatunidenca Metallica. Fou publicat el 17 de novembre de 1987 com a tribut pel baixista de la banda, Cliff Burton, que va morir en accident de trànsit el 27 de setembre de 1986 amb només 24 anys. El títol deriva de l'àlbum de debut de Metallica, Kill 'Em All. Entre el material també hi ha imatges del guitarrista Dave Mustaine, expulsat de la banda el 19 de març de 1983 pel seu abús amb l'alcohol i les drogues.
El vídeo és una restrospectiva sobre els tres anys i mig que Cliff Burton va formar part de Metallica, presentat com una col·lecció de material fotogràfic realitzat pels seguidors, filmacions professionals i gravacions de televisió que mai van ser utilitzades. Mesclades amb les imatges hi ha narracions realitzades pels altres membres de la banda que van compartir vivències (Ulrich, Hetfield i Hammett) i també actuacions i solos de baix que va realitzar Burton en concerts. El vídeo finalitza amb l'interludi melòdic d'«Orion» amb imatges de Burton. Amb aquest vídeo van intentar mostrar la personalitat i l'estil de Burton, alhora que donaven als fans material desconegut sobre Metallica.

## Llista de cançons

Detroit, 4 d'abril de 1986 − "Rebent a Ozzy" Enregistrat des de l'esquerra de l'escenari.
* "Creeping Death" (Hetfield/Ulrich/Burton/Hammett) − 6:18
* "Am I Evil?" (Harris/Tatler) − 4:15
* "Damage, Inc." (Hetfield/Ulrich/Burton/Hammett) − 5:10
Long Island, 28 d'abril de 1986 − "Encara bevent en la gira Ozzy" Enregistrat des del terra per sobre els caps.
* "Master of Puppets" (Hetfield/Ulrich/Burton/Hammett) − 7:50
The Stone, San Francisco, 19 de març de 1983 − "Segon gran concert de Cliff" Enregistrat des del terra.
* "(Anesthesia) Pulling Teeth" (Burton) − 4:21
* "Whiplash" (Hetfield/Ulrich) − 4:07
Alemanya, 14 de setembre de 1985 − "Metal Hammer Fest obrint amb Venom, Nazareth, cervesa!" Enregistrament professional
* "Cliff Solo" − 2:00
* "The Four Horsemen" (Hetfield/Ulrich/Mustaine) − 5:03
* "Fade to Black" (Hetfield/Ulrich/Burton/Hammett) − 6:55
* "Seek & Destroy" (Hetfield/Ulrich) − 6:34
Dinamarca, 6 de juliol de 1986 − "Roskilde Festival amb Phil Collins, Eric Clapton, Elvis Costello i Big Country" Enregistrat des del terra.
* "Welcome Home (Sanitarium)" (Hetfield/Ulrich/Hammett) − 6:30
* "(Anesthesia) Pulling Teeth" (Burton) − 3:10
Oakland, 31 d'agost de 1985 − "Day on the Green" Enregistrament professional.
* "Cliff Solo"/"For Whom the Bell Tolls" (Hetfield/Ulrich/Burton) − 4:51
Chicago, 12 d'agost de 1983 − "Rebent a Raven en la gira Kill Em All for One" Enregistrament professional.
* "No Remorse" (Hetfield/Ulrich) − 6:59
* "Metal Militia" (Hetfield/Ulrich/Mustaine) − 6:33
"Orion" (Hetfield/Ulrich/Burton) crèdits finals − 1:42

## Crèdits

* Cliff Burton: baix, veus addicionals
* Kirk Hammett: guitarra solista
* James Hetfield: cantant, guitarra rítmica
* Dave Mustaine: guitarra solista («Whiplash»)
* Lars Ulrich: bateria

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Metallica
# Dinkes

Els dinkes són un poble melanoafricà que habita la conca central del Nil (Bahr al-Ghazal, Jonglei i algunes parts del sud de Kordofán i certes regions de l'Alt Nil) i que amb els xíl·luks, els nuers i d'altres formen els pobles de cultura nilòtica. Poble ramader, practica també la pesca i la caça. Viuen des del segle x a ambdós costats del Nil Blanc i parlen el dinka, una llengua del grup niloticosaharià. Actualment són uns tres milions d'individus i estan dividits en uns vint grups o tribus, cadascuna amb el seu cap elegit. Creuen en un ésser suprem i reten culte als avantpassats i als tòtems.
Són principalment agricultors i pastors, crien també bovids a la riba del riu a l'estació seca i cultiven mill i altres varietats de grans en emplaçaments estables durant la temporada plujosa. És un poble, juntament amb les tutsis de Ruanda, on els individus tenen una mitjana d'estatura més alta, entre tots els pobles africans. El seu llenguatge, anomenat dinka, pertany a la branca Chari-Nil de la família Nilo-Sahariana. La seva escriptura fa servir l'alfabet llatí amb algunes adaptacions.
Els dinkes són l'ètnia majoritària al sud del Sudan. Perseguits pel poder central islamitzant, són el principal suport de l'Exèrcit d'Alliberament Popular del Sudan (EAPS més conegut com a SPLA)

## Referències

* ↑ «Dinkes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Landunvez

Landunvez (en bretó Landunvez) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 1.134 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1 535 | 1 391 | 1 248 | 1 315 | 1 359 | 1 345 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Michel Bizien | |
# Abrota

Abrota de Beòcia (Ἀβρώτη) és una personatge de la mitologia grega.
Va ser filla d'Oncestes i germana de Megareu. Va casar-se amb Nisos, rei de Mègara. Era molt estimada per la seva prudència, virtut i modèstia. A la seva mort, els megarencs van lamentar la seva mort, el rei va alçar un magnífic sepulcre en el seu honor, i per perpetuar la seva memòria, va manar les dones del seu regne vestir amb el mateix estil i color que el que havia vestit la difunta el seu darrer any de vida. Aquest vestit va rebre el nom aphabroma (ἀφάβρωμα), en el seu honor. La veneració per Abrota va continuar al llarg del temps i mantinguda pels oracles. Fins i tot quan les dones de Mègara van voler canviar amb el pas dels anys, la sibil·la que van consultar els ho va prohibir. Segons Plutarc, el vestit encara es portava a la seva època.

## Referències

* ↑ «Plutarch, Quaestiones Graecae, section 16». [Consulta: 11 novembre 2018].
* ↑ Díez Canseco, Vicente. Diccionario biográfico universal de mujeres célebres (en castellà). vol. 1. Madrid: Imprenta de José Félix Palacios, 1844, p. 19.
# Mare Natura

La Mare Natura és la personificació de la natura o bé una deessa que simbolitza la vida i la fertilitat. Les estatuetes de la prehistòria que representen una dona embarassada poden ser un culte primitiu a aquest concepte, a vegades anomenat Mare Terra. Els grecs l'honoraven com a Mare Gaia i va acabar assumint atributs d'Inanna, fins a esborrar-se com a figura independent i ser assumida per altres divinitas femenines, com Demèter. A Amèrica existia la figura de la Pacha Mama, contrapart del déu creador masculí.
La majoria de pobles tenien una casta de sacerdotesses encarregades del culte a aquesta figura original, que va ser progressivament arraconada en favor d'un creador masculí, canvi arrodonit amb el monoteisme religiós on Déu, malgrat no tenir cos ni sexe, és representat usualment com un home. La Mare Natura va passar aleshores a assimilar-se amb el paganisme, els ritus de fertilitat i el poder de la dona sàvia, acusada de ser bruixa pels estaments oficials. Per això el culte va passar a la clandestinitat i es va perdre a molts indrets.
La hipòtesi Gaia ha recuperat aquesta personificació del planeta, però lliure ja d'atributs antropomòrfics.
# Conall

Conall, també conegut amb els noms de Canaul mac Tarla (picte) o Conall Caemh mac Teidg (gaèlic), va ser rei dels pictes del 784 al 789 i rei dels escots de Dál Riata del 805 al 807.
La Crònica picta li atribueix a Canaul mac Tarla uns orígens desconeguts, tot i que el nom és clarament d'origen escot. La mateixa crònica diu que va regnar durant un període de 5 anys. La Crònica d'Irlanda indica també el següent:
Pel que fa al seu regnat a Dál Riata els Sincronismes de Flann Mainistreach mostren el regnat de "Dos Conall conjuntament, Conall Caemh i un altre Conall, el seu germà". Per la seva banda el Duan Albanach mencionen el regnat de 24 anys d'un Domnall, altrament desconegut pels analistes. S'ha proposat que els dos reis Conall fossin consecutius: un amb un regnat de 2 anys i l'altre amb un regnat de 4. Els Annals d'Ulster semblen corroborar-ho:
Sembla ser. doncs, que Conall mac Teidg va ser desposseït del tron dels pictes i es va refugiar a Dál Riata, on n'hauria esdevingut també rei. L'altre Conall, el qual controlava Kintyre (Cenne Tire), porta un nom que sembla vincular-lo directament amb Cenél Gabhrain. Potser era un mig germà o un cunyat de Conall mac Tarla, ja que el succeirà al tron dels escots de Dál Riata els següents 4 anys.
Malauradament no es coneixen els lligams d'aquests personatges entre ells i amb la família reial dels escots.

## Referències

* ↑ Calise, 2002, p. 194.
* ↑ Woolf, 2007, p. 64.
* ↑ Annals d'Ulster, AU 789.11
* ↑ Skene, 1867, p. 21.
* ↑ Skene, 1867, p. 61.
* ↑ Annals d'Ulster, AU 807.3

## Bibliografia

* Calise, J. M. P.. Pictish Sourcebook, Documents of Medieval Legend and Dark Age History (llibre). Londres: Greenwood Press, 2002. ISBN 0313322953.
* Cumming, W. A.. The Age of the Picts (llibre). Londres: Sutton Publishing, 1998. ISBN 0750916087.
* Forbes Skene, William. Celtic Scotland (llibre). Forgotten Books, 2010. ISBN 978-144008053-1.
* Skene, W. F.. Chronicles Of The Picts,Chronicles Of The Scots, And Other Early Memorials Of Scottish History (llibre). Edimburg: H.M General Register House, 1867. «Reimprès per Kessinger Publishings's (2007) ISBN 1432551051»
* Woolf, Alex. From Pictland to Alba 789~1070 The New Edinburgh History of Scotland (llibre) (en anglès). Edimburg: Edinburgh University Press, 2007. ISBN 9780748612345.
# Dinòmids

Els dinòmids (Dinomyidae) són una família de rosegadors histricògnats sud-americans, que antigament tingué una gran radiació evolutiva, però actualment només inclou una espècie vivent, el pacaranà. Els dinòmids inclouen els rosegadors més grossos coneguts: Josephoartigasia monesi o Phoberomys pattersoni, de la mida d'un bisó; i J. magna, més petita, tots extints. Es creu que els dinòmids pogueren ocupar nínxols ecològics típics dels grans mamífers brostejadors a causa de la manca d'ungulats autèntica a Sud-amèrica fins que quedà connectada amb Nord-amèrica. El pacaranà té una mida modesta, considerablement més petita que el capibara.

## Referències

* ↑ Theodore I., Grand; Eisenberg, J. F. «On the Affinities of the Dinomyidae» (en anglès). Saugetierkundliche Mitteilungen, núm. 30, 1982, pàg. 151-157.
# Tetraleurodes selachidentata

Tetraleurodes selachidentata és un hemípter del gènere Tetraleurodes de la família dels Aleiròdids.
L'espècie va ser descrita científicament per primera vegada per Bink-Moenen el 1983.

## Referències

* ↑ Jon H. Martin & Laurence A. Mound (2007) "An annotated check list of the world’s whiteflies (Insecta: Hemiptera: Aleyrodidae)" Zootaxa 1492: 1-84 Link
# Martinet sagrat

El martinet sagrat (Egretta sacra) és una espècie d'ocell de la família dels ardèids (Ardeidae) que habita costes, platges i manglars de les illes Andaman i Nicobar, Sud-est Asiàtic, des de Myanmar cap a l'est fins a Vietnam, sud de la Xina, sud del Japó i de Corea, Hainan, Taiwan, illes Ryukyu, Filipines, Indonèsia, Nova Guinea i illes properes, illes Marianes i Marshall i cap al sud fins Nova Caledònia, Tonga, Loyauté, Tubuai, Tuamotu i Oeno, fins a Cocos, i Christmas. Costa d'Austràlia i Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ El martinet sagrat a CERCATERM Rev. 03/12/2011 (català)
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 211. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Estratoles

Estratoles (en llatí Stratolas, en grec antic Στρατόλας) era un polític de l'Èlide, un dels dirigents del partit oligàrquic.
L'any 364 aC dirigia un cos, probablement una milícia organitzada pels oligarques fora de la seva pròpia classe, que Xenofont anomena els Tres-cents, potser constituïts a imitació del Batalló Sagrat de Tebes. Va morir en combat a Olímpia contra els arcadis que havien envait Èlide i intentaven celebrar els jocs olímpics sota la presidència de Pisa.

## Referències

* ↑ Stratolas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 923
# Mare Nubium

Mar Nubium ("mar de núvols") és un mar lunar en la conca de Nubium en la cara visible de la Lluna. El mar és localitzat just cap al sud-est d'Oceanus Procellarum. Té un diàmetre de 715 km.

## Formació

La conca que conté Mare Nubium és cregut que ha estat part del sistema Pre-nectarià, amb el material de la conca circumdant del període imbrià inferior. El material del mar és del imbrià superior.
El cràter a l'oest del mar és Bullialdus, el qual és del període eratostenià. Això significa que el cràter és més jove que el mar que hi està situat. El cràter que hi ha en el brocal del sud del mar és Pitatus.

## Exploració

Les primeres imatges alliberades pel Lunar Reconnaissance Orbitador en 2009 van ser del Mare Nubium.

## Notícies

El setembre de 2013, astrònoms espanyols van observar i enregistrar un esdeveniment d'impacte quan un roca gran va colpejar la superfície lunar dins de Mare Nubium

## Nom

Com la majoria dels altres mars lunars, el Mare Nubium va ser batejat per Giovanni Riccioli amb el seu sistema de nomenclatura de 1651 que s'ha convertit en estàndard. Anteriorment, William Gilbert l'havia inclòs entre els Continens Meridionalis ("Continent del Sud") al seu mapa de c .1600, i Michael Van Langren l'havia etiquetat com a Mare Borbonicum (en referència a la Casa de Borbó) al seu mapa de 1645.

## Referències

* ↑ «Moon Mare/Maria». Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology. [Consulta: 20 agost 2010].
* ↑ «Mare Nubium». NASA Lunar Atlas. Arxivat de l'original el 2009-06-04. [Consulta: 4 juliol 2009].
* ↑ «Observatorio ARVAL - Moon Map». Observatorio ARVAL. [Consulta: 4 juliol 2009].
* ↑ «Astronomers spot record-breaking lunar impact». Phys.Org. [Consulta: 25 febrer 2014].
* ↑ Ewen A. Whitaker, Mapping and Naming the Moon (Cambridge University Press, 1999), p.61.
* ↑ Ewen A. Whitaker, Mapping and Naming the Moon (Cambridge University Press, 1999), p.15
* ↑ Ewen A. Whitaker, Mapping and Naming the Moon (Cambridge University Press, 1999), p.41, 198.
# Proasellus istrianus

Proasellus istrianus és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: el territori italià de la península d'Ístria.

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Stammer, H. J., 1932. Zur kenntnis der Verbreitung und Systematik der Gattung Asellus, inbesondere der mitteleuropaeischen Arten. Zoologischer Anzeiger 99: 113-131.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ Stoch F., 1985. Gli asellidi delle acque epigee della Venezia Giulia (Italia nordorientale) (Crustacea, Isopoda). 14 pp. Fragm. entomol. 18(1): 19-32.
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Cocculus diversifolius

Cocculus diversifolius és una planta nativa dels estats estatunidencs d'Arizona, Nou Mèxic i Texas, a part de bona part de Mèxic. Rep el nom de sarsaparilla o correjuela. Pot arribar a mesurar 3 metres d'alçada. Té unes flors de color blanc a groc i un fruit lila fosc que pot fer fins a 6 mm de diàmetre.

## Referències

* ↑ Tropicos
* ↑ The Plant List
* ↑ A.P. de Candolle, Regni Vegetabilis Systema Naturale 1: 523. 1818.
* ↑ J. E. Laferriere. 1992. Menispermaceae, Moon-seed Family. Journal of the Arizona-Nevada Academy of Science 27:237-238.
* ↑ Flora of North America, vol 3
# Dorystaechas

Dorystaechas és un gènere d'angiospermes que pertany a la família de les lamiàcies i format per una única espècie.

## Espècie

* Dorystaechas hastata Boiss. i Heldr. ex Benth.

## Enllaços externs

* http://www.musikeiro.com.ar/biografia/?title=Dorystaechas
# Gëlle Fra

El Monument del Record (en francès: Monument du souvenir; conegut amb el sobrenom Gëlle Fra que en luxemburguès vol dir «Dama d'or») és un monument als caiguts a la Ciutat de Luxemburg, situada al sud de Luxemburg. El monument està dedicat als luxemburguesos que es van oferir voluntàriament per al servei a les forces armades dels aliats durant la primera guerra mundial. L'escultor de les tres figures de bronze va ser Claus Cito, un luxemburguès natal. El monument va ser inaugurat el 1923.
El Gëlle Fra es troba a la Plaça de la Constitució, a la zona anomenada Ville Haute, al centre de la ciutat de Luxemburg.
El monument es troba constituït per un obelisc de granit que assoleix 21 metres d'alçada. Al damunt de l'obelisc si aixeca una estàtua de bronze daurat representant una dona que aguanta una corona de llorer, com si la col·loqués damunt el cap de la nació. Als peus de l'obelisc s'hi troben dues figures de bronze tot representant els soldats luxemburguesos; un es troba a la base de l'estàtua per haver mort per al seu país, l'altre es troba assegut, dolgut per la mort del seu company.
L'estàtua de la dona es va extreure del monument per a exhibir-la a l'entrada del pavelló de Luxemburg durant l'Exposició Universal de Xangai (2010).

## Vegeu també

* Monument del Mil·lenni

## Referències

* ↑ http://www.nat-military-museum.lu/pageshtml/virtualmuseumtour.php#b2 Arxivat 2008-06-09 a Wayback Machine.
* ↑ "Reise nach Shanghai: Gëlle Fra wird vom Sockel geholt." Arxivat 2011-01-02 a Wayback Machine. Wort.lu, 2010-02-25 15:03, Version of 2010-02-25 16:03. (de)
# Fluctuat nec mergitur

Fluctuat nec mergitur (en llatí clàssic: flvctvat·nec·mergitvr) és una locució llatina que pot traduir-se com "Agitada per les onades, però no s'enfonsa». És el lema de la ciutat de París des de l'any 1358 com a mínim.

## Usos

El seu ús principal és com a lema de la ciutat de París, on sol traduir-se com «Elle est agitée par les vagues, et ne sombre pas» (És colpejada per les onades però no s'enfonsa). A l'escut de París, el lema acompanya un vaixell flotant en maregassa. Tant l'escut com el lema tenen el seu origen en el gremi de navegants del riu Sena, responsables del comerç de la ciutat ja des de l'època romana.
Fou oficialitzat el 24 de novembre de 1853 pel Baró Haussmann.
Els bombers de París també fan servir el lema. Arran de la Massacre de París de 2015 el lema visqué un resorgiment de la seva popularitat. Fou projectat a la Torre Eiffel juntament amb una il·luminació amb els colors de la bandera de França durant les nits següents als atacs. Es fa servir a bastament a les xarxes socials com a símbol de la resistència de la ciutat contra el terrorisme.
Georges Brassens empra la frase llatina a la cèlebre cançó «Les copains d'abord» (Els companys, primer).

## Referències

* 1 2 Tausin, Henri. Les Devises des villes de France, Leur origine, leur historique, avec les descriptions des armoiries. París: Éditions Honoré Champion, 1914, p. 128–130.
* ↑ «Paris, a Roman city». Mairie de Paris. [Consulta: 27 febrer 2012].
# Martinet ros de Madagascar

El martinet ros de Madagascar (Ardeola idae) és una espècie d'ocell de la família dels ardèids (Ardeidae) que habita estanys, aiguamolls i manglars de Madagascar i Aldabra. També s'han citat a diversos indrets del continent africà, però sense constatació de cria.

## Referències

* ↑ el martinet ros de Madagascar a CERCATERM Rev. 02/12/2011 (català)
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 209. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Mare Rússia

La Mare Rússia (Rus: Россия-Матушка, transliterat com Rossiya-Matushka) és la personificació nacional de Rússia. Apareix en cartells patriòtics, estàtues, literatura, cinema entre d'altres.
Durant el període soviètic, el terme Mare de la Pàtria (Родина-Мать, Rodina-Mat) va ser preferit, com a representació de la Unió Soviètica multiètnica; de totes maneres, hi ha una semblança clara entre Mare Rússia de l'època imperial i la figura soviètica, sobretot com a representació durant i després de la Gran Guerra Pàtria - com en el Front Oriental era coneguda la Segona Guerra Mundial a Rússia.

## Referències

* ↑ Harald Haarmann, The soul of Mother Russia: Russian Symbols and Pre-Russian Cultural Identity, ReVision Arxivat 2016-04-09 a Wayback Machine., June 22, 2000 (retrieved May 2, 2016)
* ↑ Figes, Orlando. Natasha's Dance: a cultural history of Russia. New York: Metropolitan Books, 2002, p. 321. ISBN 9780805057836. «[...] the goddess known as Mokosh, from whom the myth of 'Mother Russia' was conceived.»
# Boscarla becfina

La boscarla becfina. (Acrocephalus gracilirostris) és una espècie d'ocell de la família dels acrocefàlids (Acrocephalidae) que habita canyars i papirs als llacs de l'Àfrica subsahariana.

## Referències

* ↑ «Boscarla becfina». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Coccoïdeus

* No s'ha de confondre amb Porquet de Sant Antoni, que en castellà es diu «cochinilla»..
Els coccoïdeus (Coccoidea) són una superfamília d'insectes hemípters dels subordre dels esternorrincs, que inclou les cotxinilles o caparretes. Hi ha unes 8.000 espècies. Normalment tenen el cos protegit per un recobriment de substàncies ceroses i pulverulentes, i algunes tenen el tegument endurit. Algunes espècies són paràsites d'espècies agrícoles o de jardineria, ja que xuclen la saba de diversos arbres, entre els quals els cítrics i les oliveres. La serpeta (Lepidosaphes ulmi) també és una cotxinilla que ataca els fruiters.
La cotxinilla anomenada Coctus cacti viu sobre la figuera de moro o nopal, del qual s'obté una matèria colorant vermella molt utilitzada fa segles i també en menor mesura en l'actualitat.
Les femelles, de forma inusual entre els hemípters, presenten el fenomen de la neotènia retenint la morfologia externa immadura fins a la maduresa sexual. Els mascles adults tenen ales però no s'alimenten i moren en un dia o dos. Els mascles adults, també inusualment dins dels hemípters, tenen un sol parell d'ales i semblen dípters. El sistema de reproducció varia considerablement dins del grup incloent hermafroditisme i almenys set formes de partenogènesi.

## Principals famílies

* Margarodidae
* Diaspididae
* Dactylopiidae
* Kerriidae
* Lacciferidae
* Coccidae
* Asterolecaniidae
* Pseudococcidae
* Eriococcidae
Un nombre d'altres famílies només es coneixen per fòssils, incloent-hi Arnoldidae, Electrococcidae, Grimaldiellidae, Grohnidae, Hammanococcidae, Inkaidae, Jersicoccidae, Kukaspididae, Labiococcidae, Lebanococcidae, Lithuanicoccidae, Pennygullaniidae, Serafinidae i Weitschatidae.
* Una femella de Icerya purchasi Maskell
* Cotxinilla en una fulla de llorer

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT -Cotxinilla». [Consulta: 17 desembre 2021].
* ↑ «Cercaterm | TERMCAT - Caparreta». [Consulta: 17 desembre 2021].

## Vegeu també

* Caparreta grisa
* Caparreta negra
* Cotxinilla del nopal
* Coccus viridis
* Kermes vermilio

## Enllaços externs

* ScaleNet homepage Arxivat 2008-09-17 a Wayback Machine.
* Cottony Cushion Scale: the pest that launched a pest control revolution
* Diaspididae of the World Arxivat 2008-12-05 a Wayback Machine.
* Scale Insect Forum Arxivat 2020-09-30 a Wayback Machine.