OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pinky i Cervell

Pinky i Cervell són dos personatges de ficció de la sèrie de televisió animada Animaniacs. Posteriorment van tenir la seva pròpia sèrie de televisió anomenada Pinky i Cervell , la qual va ser produïda per Steven Spielberg i Warner Bros Animation. Pinky i Cervell va tenir una durada de 65 episodis transmesos entre 1995 i 1998, després es crearia una altra sèrie anomenada Pinky, Elmyra and the Brain de 13 episodis.
Són dos ratolins de laboratori alterats genètica ment que viuen als laboratori s Acme. En cada episodi Cervell idea un pla per intentar conquistar al món al costat de Pinky.
La sèrie va guanyar un Emmy en 1999. Va ser emesa a Llatinoamèrica per Cartoon Network, Warner Channel, Boomerang i Tooncast ia Espanya per Toon Disney.

## Personatges
### Cervell

Cervell és un ratolí de gran intel·ligència i desitjos de conquesta mundial. La seva cua en forma de ziga-zaga li serveix per obrir la gàbia on viu, té un cap de grans dimensions a causa del seu cervell. La seva veu, feta en anglès per Maurici Lamarche, està basada en Orson Welles. El doblatge en espanyol va estar a càrrec del veneçolà Orlando Noguera.
A causa de la seva grandària, Cervell té un complex de Napoleó, la qual cosa impedeix l'èxit dels seus plans. Altres coses que impedeixen que Cervell conquisti el món són els errors de Pinky, la poca intel·ligència dels humà s o simplement mala sort.

### Pinky

Pinky és un altre ratolí alterat genèticament, encara que menys intel·ligent que Cervell. Tot i que la majoria de les vegades és insultat per Cervell, gaudeix passar temps amb ell.

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20071016051415/http://quickstopentertainment.com/? p = 1153 & page = 2
* ↑ http://www.eluniversal.com/estampas/anteriores/240808/encuentros2
# Placitum

El placitum («La declaració») va ser un tribunal o assemblea pública. Es va originar en els regnes francs durant el segle VII. Després de la conquesta franca d'Itàlia l'any 774, per tant es van introduir abans del final del segle viii.
En origen, el terme es referia més comunament al placitum generalis o conventus, una assemblea plenària de tot el regne, en què es tractaven assumptes militars i legislatius com la promulgació de capitulars i va predominar sobre les funcions judicials. La naturalesa d'aquestes assemblees està descrita pel prelat del segle IX Hincmar de Reims en el seu De ordini palatii. Més tard, el terme placitum va ser preferit al d'un tribunal públic presidit pel centenarius o al tribunal superior del comte (anomenat mallus). La freqüència amb la qual es convocava el placitum es va organitzar per capitulars. Tots els homes lliures es van requerir per assistir i aquells que no ho van fer van ser multats. Amb el temps, perquè el comte els seus vescomtes i els 'centeners abusaven del seu poder de convocar per tal de treure'n profit de les multes, es va exigir als homes assistir almenys a de tres placitum en un any. El magistrat president, en general portava a jutges, notaris i escrivans per abordar les qüestions de dret.
El placitum públic va disminuir en els segles x i xi amb el procés de feudalització que va convertir les antigues oficines públiques en jurisdiccions senyorials. Malgrat tot, el llenguatge i els procediments del placitum van sobreviure fins al final de l'edat mitjana, mentre que la tradició de la placitum general va continuar en els Estats generals i els Estats provincials.

## Referències

* 1 2 3 Mathieu Arnoux, "Placitum", a André Vauchez (ed.), Encyclopedia of the Middle Ages (James Clarke & Co, 2002; Oxford Reference Online, 2005).

## Bibliografia

* Wendy Davies and Paul Fouracre (eds.), The Settlement of Disputes in Early Medieval Europe (Cambridge, 1992).
# Placidochromis turneri

Placidochromis turneri és una espècie de peix d'aigua dolça de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes del al llac Malawi (Malawi i Tanzània, Àfrica oriental). Els adults poden assolir els 8,6 cm de longitud total.
Va rebre l'epítet turneri en honor del naturalista britànic George Turner, estudiós de la fauna i ecologia del llac Malawi.

## Referències

* 1 2 Hanssens, Mark. «The deep-water Placidochromis species». A: J. Snoeks (ed.). The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa : identification, distribution, and taxonomy (en anglès). El Paso: Cichlid Press, 2004, p. 104-196. ISBN 0-9668255-8-6.
* 1 2 Torres, Armi G.; Bailly, Nicolas. «Placidochromis turneri Hanssens, 2004» (en anglès). FishBase.
# Platgeta de Portals Vells

La Platgeta de Portals vells és una platja verge de 60 metres de llargada i de 70 d'amplada. La seva arena és molt blanca i de textura fina.
A l'esquerra de la platja hi ha una cova on va aparèixer la imatge de la Mare de Déu que va romandre allà fins al segle xviii. D'aquesta imatge es diu que va ser deixada per un vaixell del segle xv després d'una forta tempesta. També va servir com a pedrera per construir la Catedral de Mallorca i l'església de Santa Eulàlia.

## Enllaços externs

* Portals Vells a Google Maps
* Imatge de l'interior de la cova de Portals Vells
# Platgeta de Cap Roig

La platgeta de Cap Roig és una petita platja del municipi de Calonge i Sant Antoni (Baix Empordà), situada a llevant de la platja de Sant Jordi, de la que està separada per la característica penya de Cap Roig. Orientada a l'est-sud-est, té una longitud de 49 m i una amplada mitjana de 13 m, formada per sorra mitjana i gruixuda i fons marí rocallós.
L'illot de Cap Roig dona nom i personalitat a aquesta cala. Aquesta formació rocosa poblada de pins, té un to vermellós molt característic, donat sobretot pels cristalls de feldespat que la componen majoritàriament.
Al racó del nord de la platja hi ha una caseta d'obra amb un baixador de barques. En aquest punt comença un altre cop el camí de ronda, que es dirigeix cap al nord, cap a Calonge.

## Referències

* 1 2 Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava de Blanes a Palamós. Valls: Cossetània, juny 2011, p. 172-173. ISBN 978-84-9791-895-4.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* 1 2 «Cala del Cap Roig». Patronat de Turisme Costa Brava Girona.
# Philautus odontotarsus

Philautus odontotarsus és una espècie de granota que es troba a la Xina, Vietnam i, possiblement també, a l'Índia, Laos i Myanmar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Lau, M.W.N. & Datong, Y. 2004. Philautus odontotarsus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Phoenix Technologies

Phoenix Technologies Ltd. (NASDAQ: PTEC Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.) és un creador de programari per BIOS de computadors. El xip que conté la BIOS és a la placa mare i s'inicialitza abans que el sistema operatiu, i ajuda al sistema operatiu a comunicar-se amb el maquinari. Award Software International i American Megatrends Incorporated són altres grans creadors de BIOS. Phoenix Technologies i IBM van desenvolupar l'estàndard El Torito. Award Software International es va fusionar amb Phoenix Technologies el 1998.

## Enllaços externs

* Phoenix Technologies - Lloc web oficial
# Platja de l'Anastàsia

La platja de l'Anastàsia, o cala n'Estasia, és una petita platja del municipi de Begur (Baix Empordà), situada a Fornells, entre la platja Fonda, al nord, i el port de Fornells, al sud. Protegida a banda i banda per parets verticals de roca, una part de la seva superfície està ocupada per una rampa que utilitzaven els pescadors de la zona. Orientada a l'est, té una longitud de 12 m i una amplada de 13,5 m, formada per sorra gruixuda i còdols.

## Referències

* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* 1 2 «Cala n'Estasia». Visita Costa Brava.
* ↑ «Cala N'Estasia». Costa Brava's.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
# Bobsleigh als Jocs Olímpics d'hivern de 1992

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1992 celebrats a la ciutat d'Albertville (França) es disputaren dues proves de bobsleigh, ambdues en categoria masculina.
Les proves es realitzaren entre els dies 15 i 16 de febrer la prova de Bobs a 2 i entre el 21 i 22 de febrer de 1992 a les instal·lacions situades a La Plagne. Participaren un total de 159 corredors de 25 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Bobs a 2 Detalls | Suïssa Suïssa IGustav Weder Donat Acklin | Alemanya Alemanya IRudi Lochner Markus Zimmermann | Alemanya Alemanya IIChristoph Langen Günther Eger |
| Bobs a 4 Detalls | Àustria Àustria IIngo Appelt Harald Winkler Gerhard Haidacher Thomas Schroll | Alemanya Alemanya IWolfgang Hoppe Bogdan Musiol Axel Kühn René Hannemann | Suïssa Suïssa IGustav Weder Donat Acklin Lorenz Schindelholz Curdin Morell |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Suïssa | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 2 | Àustria | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Alemanya | 0 | 2 | 1 | 3 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |
# Pilotis

Els pilotis són suports tals com columnes, pilars o xanques que eleven un edifici per sobre del nivell del terreny o de l'aigua. Es troben en habitatges tradicionals sobre xanques com les cabanyes de fusta de pescadors d'Àsia i Escandinàvia, en els palafits i en cases elevades com les Queenslanders a Austràlia.

## Funció

En l'arquitectura moderna, els pilotis són columnes de suport situades en la planta baixa. Dos dels millors exemples són la Vila Savoye de Le Corbusier a Poissy, França i The Homewood de Patrick Gwynne en Surrey, Anglaterra.
A més de la seva funció estructural, els pilotis eleven el volum arquitectònic, el fan més lleuger i alliberen espai per a circular per sota de la construcció. Milloren la connectivitat de l'edifici amb el terreny, permetent aparcaments, jardins o accessos per a cotxes, al mateix temps que trasnmeten un sentit de lleugeresa de la pròpia arquitectura. En zones propenses a huracans o inundacions, els pilotis es poden usar per elevar l'espai habitat d'un edifici per sobre dels nivells d'aigua assolits durant les tempestes.
Le Corbusier, Niemeyer i altres els va usar en una gran varietat de formes, des de pals prims fins al gran aspecte brutalista de la Unité d'Habitation de Marsella (1945-1952) amb diferents bases, formes i superfícies. Això era part de la idea d'eficiència corbuseriana, segons la qual el terreny, les persones i els edificis s'optimitzen si treballen junts.

## Vegeu també

* Columna (arquitectura)
* Pilar
* Arquitectura moderna

## Referències

* ↑ «Photo : House on pilotis, Skärhamn- Bohuslän - Götaland - Sweden» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-09-20. [Consulta: 22 octubre 2017].
* ↑ «Pilotis» (en anglès). The Museum of the Great War. Arxivat de l'original el 27 de noviembre de 2006. [Consulta: 22 octubre 2017].
* ↑ Zaparaín Hernández, Fernando «La ciudad elevada de Le Corbusier». ZARCH, 7, 27-12-2016. Arxivat de l'original el 2021-09-20. DOI: 10.26754/ojs_zarch/zarch.201671531. ISSN: 2387-0346 [Consulta: 20 setembre 2021].
* ↑ «Pilotis». Designing Buildings, 09-10-2020. Arxivat de l'original el 2020-10-22. [Consulta: 20 setembre 2021].
* ↑ FITTING, PETER «Urban Planning/Utopian Dreaming: Le Corbusier's Chandigarh Today». Utopian Studies, 13, 1, 2002, pàg. 69–93. Arxivat de l'original el 2022-04-14. ISSN: 1045-991X [Consulta: 20 setembre 2021].

## Bibliografia

* Pevsner. «Pilote, die». A: Lexikon der Weltarchitektur (en alemany), 1987.
* «pilotis» (en anglès). The Urban Conservation Glossary, University of Dundee. Arxivat de l'original el 12/07/2016. [Consulta: 22 octubre 2017].
# Platja del Bogatell

La platja del Bogatell és una platja situada a Barcelona al districte de Sant Martí. Limita pel seu extrem nord-est amb l'espigó del Ferrocarril, que la separa de la platja de la Mar Bella i pel seu extrem sud-oest, per l'espigó del Bogatell, que la separa de la platja de la Nova Icària. Té una longitud de 625 m i una amplada mitjana de 32 m, de sorra de gra gruixut i un pendent d'entrada a l'aigua molt fort. És una de les platges que va adquirir qualitat al recuperar la façana marítima de Barcelona.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent. Està guardonada amb la Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis.
S'hi pot arribar fàcilment en bicicleta, ja que compta amb un carril bici. La platja disposa de certs equipaments d'oci, com una taula de ping-pong al costat de l'espigó del Bogatell i una pista de futbol platja.

## Referències

* 1 2 «Platja del Bogatell». Agència Catalana de l'Aigua.
* 1 2 «Platja del Bogatell». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 28 octubre 2018].
* ↑ «96 platges i 24 ports, guardonats amb la Bandera Blava 2023». Generalitat de Catalunya, 04-05-2023.
# Plaça de la Vila de Sant Celoni

La Plaça de la Vila és una plaça de Sant Celoni (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquesta plaça té una forma un xic rectangular. En un extrem hi ha l'Hostal Suís i a l'altre l'Ajuntament. En ella però també hi ha altres cases d'interès, Can Ramis, cases amb arcs, etc. Està situada en el nucli antic de la vila, aquest manté el Carrer Major com a eix principal. Hi ha altres carrers paral·lels que el configuren com una xarxa octogonal, d'illes generalment allargades, una d'aquestes és la plaça.
Conjunt de cases amb planta baixa i dos pisos. Formades entre parets mitgeres, amb coberta a dues vessants. A la planta baixa sobresurten, per la seva característica, uns arcs de mig punt que formen la porxada que té l'amplada de cada casa. En una casa hi ha una finestra d'arc conopial lobulat transformada en un balcó.

## Referències

* 1 2 «Plaça de la Vila de Sant Celoni». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].
# Phyllotis haggardi

Phyllotis haggardi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic dels Andes equatorians, on viu a altituds d'entre 2.500 i 4.500 msnm. Els seus hàbitats naturals probablement són els mateixos que els dels seus parents propers (matollars, herbassars i afloraments rocosos). És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del diplomàtic britànic William Henry Doveton Haggard.

## Referències

* ↑ Naylor, L.; Roach, N. Phyllotis haggardi. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 5 abril 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 173. ISBN 978-0801893049.
# Platja del Carritxal

La platja del Carritxal és una platja situada entre els municipis valencians de la Vila Joiosa (Marina Baixa) i el Campello (Alacantí). Es troba al final del barranc del Carritxal, amb una longitud de 1.890 metres i una amplada mitjana de 5 metres, de còdols grossos i poc urbanitzada.
És una cala de valor mediambiental considerable, formada per arena gruixuda i grava.

## Referències

* ↑ Acta del ple ordinari núm. 2015000006 de l'Ajuntament de la Vila Joiosa.
* ↑ «Platja del Carritxal». Comunitat Valenciana. [Consulta: 10 setembre 2023].
# Platja del Club Nàutic

La platja del Club Nàutic era una platja situada dins del port de l'Estartit, al municipi de Torroella de Montgrí (Baix Empordà). Tenia una longitud de 73 m i una amplada de 27 m, formada per sorres mitjanes i fines. Era utilitzada per l'Associació Nàutica Llevantina, gestora del sector de Garbí del port, per a deixar-hi embarcacions. El bany hi estava prohibit, per estar en zona portuària.
El 2009 l'Ajuntament de Torroella de Montgrí i Ports de la Generalitat van acordar construir una dàrsena en el lloc de la platja, resultant a la part superior una nova plaça pública de 2.100 m², anomenada plaça de la Llevantina, que ha esdevingut escenari de diverses celebracions del poble. A la plaça s'hi col·locà el monument a les gavines, de l'escultor Marc Alòs i Pla.

## Referències

* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* 1 2 «La platgeta de dins del port de l'Estartit serà reconvertida en una plaça pública d'uns 600 m²». El Punt Avui, 10-07-2009.
* ↑ «Plaça de la Llevantina, L'Estartit». Ajuntament de Torroella de Montgrí.
* ↑ «El pas del temps». Llibre Festa Major, 2011, pàg. 157.
# Plodove (Bakhtxissarai)

* Per a altres significats, vegeu «Plodove».
Plodove (en (ucraïnès): Плодове, en rus: Плодовое, Plodóvoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.090 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Fins al 1945 la vila es deia Azek.

## Població

Segons les dades del 2001 la composició de la població de la vila de Plodóve d'acord amb la llengua que empren és la següent:

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Встречается также написание Коджа-Сала
* ↑ «Розподіл населення за рідною мовою, Автономна Республіка Крим». Державна служба статистики України. Arxivat de l'original el 2013-06-26. [Consulta: 26 octubre 2014].
# Plodossovkhoz

Plodossovkhoz - Плодосовхоз (rus) és un poble (possiólok) de l'óblast de Penza (Rússia). El 2011 tenia 498 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Пензенской области от 9 марта 2005 года № 774-ЗПО «Об административно-территориальном устройстве Пензенской области»». Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 20 octubre 2019].
# Plodove (Nijniohirski)

* Per a altres significats, vegeu «Plodove».
Plodove (en (ucraïnès): Плодове, en rus: Плодовое, Plodóvoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 551 habitants. Pertany al districte de Nijniohirski.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 30 maig 2017].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 30 maig 2017].
# Plougonven

Plougonven (en bretó Plougonven) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 3.202 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.763 | 2.703 | 2.782 | 3.288 | 3.374 | 3.051 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Robert Moreau | |
| 2008- | André Prigent | |

## Personatges il·lustres

* Jehan Lagadeuc, escriptor bretó
* Jean-Jacques Sanquer (1946-1984), ciclista
# Plougastel-Daoulas

Plougastel-Daoulas (en bretó Plougastell-Daoulaz) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 12.880 habitants. Està situada a la rada de Brest, a la desembocadura de l'Elorn. Forma part de la comunitat urbana de Brest Métropole Océane.

## Llengua

El 28 de d'octubre de 2005 el consell municipal va aprovar la carta Ya d'ar brezhoneg. A l'inici del curs 2007 el 17,3% dels alumnes del municipi eren matriculats a la primària bilingüe.

## Demografia

Evolució de la població Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 4 059 | - | 4 660 | 5 111 | 5 515 | 5 863 | 5 731 | 5 999 | 6 065 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 5 970 | 6 090 | 6 282 | 6 315 | 6 506 | 6 857 | 7 009 | 7 162 | 7 655 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 7 677 | 7 733 | 7 874 | 7 065 | 6 965 | 6 914 | 6 726 | 6 894 | 6 945 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 6 726 | 7 075 | 8 138 | 9 581 | 11 139 | 12 248 | 12 880 | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Dominique Cap | UMP |

## Personatges il·lustres

* Yvon Gourmelon, escriptor en bretó.

## Referències

* ↑ (francès) Ofis ar Brezhoneg: Enseignement bilingue
* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Population avant le recensement de 1962

## Enllaços externs

* (francès) Web de la vila
* Plougastel Daoulas
* Fòrum de discussió sobre Plougastel Arxivat 2009-03-17 a Wayback Machine.
# Plouezoc'h

Plouezoc'h (en bretó Plouezoc'h) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 1.587 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.303 | 1.249 | 1.262 | 1.480 | 1.625 | 1.567 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Yves Moisan | |
# Picot verd escatós

El picot verd escatós (Picus squamatus) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita boscos, incloent boscos de xiprers i de ribera, i horts a turons i muntanyes de l'extrem sud de Rússia, nord-est de l'Iran, Afganistan, Pakistan i nord de l'Índia.
# Picot verd ibèric

El picot verd ibèric (Picus sharpei) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita boscos i terres de conreu de la península Ibèrica i sud-est de França. Ha estat considerat una subespècie del picot verd comú, però actualment diversos autors el consideren una espècie diferent, arran treballs recents. Tot i això, es considera que el seu nínxol ecològic és fonamentalment el mateix que el que ocupa el seu parent de l'Europa Central, vivint dels mateixos aliments i recursos i mostrant un comportament molt similar o pràcticament igual.

## Referències

* ↑ «Picot verd ibèric». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 21/10/2023(català)
* ↑ Pons, J.-M.; Olioso, G.; Cruaud, C.; Fuchs, J. «Phylogeography of the Eurasian green woodpecker (Picus viridis): Phylogeography of the Eurasian green woodpecker» (en anglès). Journal of Biogeography, 38, 2, 01-02-2011, pàg. 311–325. DOI: 10.1111/j.1365-2699.2010.02401.x.
* ↑ Pons, J.-M.; Masson, C.; Olioso, G.; Fuchs, J. «Gene flow and genetic admixture across a secondary contact zone between two divergent lineages of the Eurasian Green Woodpecker Picus viridis» (en anglès). Journal of Ornithology, 160, 4, 01-10-2019, pàg. 935–945. DOI: 10.1007/s10336-019-01675-6. ISSN: 2193-7192.
* ↑ PERKTAS, UTKU; BARROWCLOUGH, GEORGE F; GROTH, JEFF G. «Phylogeography and species limits in the green woodpecker complex (Aves: Picidae): multiple Pleistocene refugia and range expansion across Europe and the Near East» (PDF) (en anglès). Department of Ornithology, American Museum of Natural History, 03-06-2011. [Consulta: 21 octubre 2023].
# Pont-Scorff

Pont-Scorff (en bretó Pont-Skorf) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 3.037 habitants. El 22 de febrer de 2008 el consell municipal va aprovar la carta Ya d'ar brezhoneg. A l'inici del curs 2007 el 10,3% dels alumnes del municipi eren matriculats a la primària bilingüe.

## Demografia

Evolució de la població Cassini et INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 744 | 1 706 | 1 738 | 1 622 | 1 668 | 1 757 | 1 590 | 1 577 | 1 650 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 600 | 1 602 | 1 677 | 1 681 | 1 723 | 1 732 | 1 833 | 1 824 | 1 861 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 878 | 2 012 | 1 945 | 1 933 | 1 945 | 1 900 | 1 787 | 2 079 | 1 773 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1 644 | 1 704 | 1 756 | 2 295 | 2 312 | 2 623 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Pierrik Névannen | UMP |

## Referències

* ↑ (francès) Ofis ar Brezhoneg: Enseignement bilingue
* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Population avant le recensement de 1962
* ↑ Pont-Scorff sur le site de l'Insee