OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Galàxia espiral intermèdia

Una galàxia espiral intermèdia és una galàxia que, d'acord amb la seva forma, es classifica entre una galàxia espiral barrada i una galàxia espiral sense barra. Es designa com SAB en la classificació morfològica de galàxies.
# Grani (decurió)

Grani (en llatí Granius) va ser un militar romà del segle i aC. Formava part de la gens Grània, una gens romana d'origen plebeu.
Era decurió a Puteoli l'any 78 aC. Des del 83 aC s'havia establert una taxa per als italians destinada a la restauració del Capitoli (cremat durant la guerra civil entre Gai Mari i Sul·la). Aquell any 78 aC Grani, esperant la imminent mort de Sul·la, es va quedar amb la recaptació. Luci Corneli Sul·la, que tenia molt d'interès a veure el seu nom inscrit a la dedicatòria del Capitoli, el va cridar a casa seva, i va fer que l'estrangulessin al seu davant.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/310?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=GraniaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Londres:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 300. ]
# Pericrocotus

Minivet és un gènere d'ocells de la família dels campefàgids (Campephagidae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.6, 2010) aquest gènere està format per 15 espècies:
* Pericrocotus erythropygius - minivet ventreblanc.
* Pericrocotus albifrons - minivet de Myanmar.
* Pericrocotus igneus - minivet ardent.
* Pericrocotus cinnamomeus - minivet menut.
* Pericrocotus solaris - minivet mandarí.
* Pericrocotus miniatus - minivet de la Sonda.
* Pericrocotus brevirostris - minivet beccurt.
* Pericrocotus lansbergei - minivet de l'illa de Flores.
* Pericrocotus ethologus - minivet cuallarg.
* Pericrocotus flammeus - minivet flamíger.
* Pericrocotus speciosus - minivet escarlata.
* Pericrocotus divaricatus - minivet cendrós.
* Pericrocotus tegimae - minivet de les Ryukyu.
* Pericrocotus cantonensis - minivet de Swinhoe.
* Pericrocotus roseus - minivet rosat.
# Hosingen

Hosingen (luxemburguès Housen, alemany Hosingen) és una vila i la capital de la comuna de Luxemburg de Parc Hosingen, que forma part del cantó de Clervaux i del districte de Diekirch.

## Antiga comunitat

Hosingen va ser comuna fins a la seva fusió amb els municipis de Consthum i Hoscheid l'1 de gener de 2012 per formar la nova comuna de Parc Hosingen. Comprén endemés de la vila de Hosingen, les de Bochholtz, Dorscheid, Neidhausen, Rodershausen, Untereisenbach i Wahlhausen.

## Població

| Nacionalitat | Població | % |
| luxemburguesos | 1.212 | 82,06% |
| Forasters | 265 | 17,94% |
| - portuguesos | 104 | 7,04% |
| - francesos | 15 | 1,02% |
| - italians | 2 | 0,14% |
| - belgues | 36 | 2,44% |
| - alemanys | 31 | 2,10% |
| - iugoslaus | 33 | 2,23% |
| - altres | 44 | 2,98% |

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 15/02/2001 | 1.477 |
| 01/01/2002 | 1.512 |
| 01/01/2003 | 1.545 |
| 01/01/2004 | 1.621 |
| 01/01/2005 | 1.628 |

## Referències

* ↑ «Memorial A n° 110 du 30 mai 2011». Arxivat de l'original el 2013-10-19. [Consulta: 25 setembre 2015].
# Leal

Leal és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 36 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Leal tenia 36 habitants, 12 habitatges, i 11 famílies. La densitat de població era de 106,9 hab./km².
Dels 12 habitatges en un 58,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,7% hi vivien parelles casades, en un 25% dones solteres, i en un 8,3% no eren unitats familiars. En el 8,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,9% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 8,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.750 $ i la renda mediana per família de 31.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.188 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 10.662 $. Entorn del 13,3% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Leal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Leal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Partit dels Treballadors (Turquia)

EL Partit dels Treballadors (turc İşçi Partisi) és un partit polític de Turquia que té el seu origen en el proxinès Partit Revolucionari dels Obrers i Camperols (Türkiye İhtilâlci İşçi Köylü Partisi). Fou fundat el 1992 i barreja teoria maoista amb nacionalisme turc anti-imperialista. Tot i que accepta el socialisme com a ideologia principal, té idees més nacionalistes que els altres partits de dreta a Turquia. Admiren el fundador de la nació, Mustafa Kemal Atatürk (que és considerat socialista per la majoria dels membres del partit) tant com altres líders revolucionaris com Fidel Castro i Mao Zedong. També defensa els interessos turcs en les qüestions relatives a Xipre, Grècia o Armènia. En el pla internacional, està vinculat amb el Partit dels Treballo de Mexico.
El líder del partit, Doğu Perinçek és conegut per anomenar el genocidi armeni, una mentida imperialista creada per a destruir la fraternitat entre els turcs i els armenis i fins i tot va ser condemnat a Suïssa per afirmar aquestes idees en públic i negar el genocidi armeni.
L'ala jove de l'İP és coneguda com a Öncü Gençlik (Vanguàrdia de la Joventut). L'ala femenina és coneguda com a Öncü Kadin (Vanguàrdia de la Dona).

## Mitjans de comunicació

* Aydınlık (Llum), setmanari.
* Teori (Teoria), mensual.
* Bilim ve Ütopya (Ciència i Utopia), mensual científic.
* Ulusal Kanal (Canal nacional), estació de televisió.
* Kaynak Yayınları (Publicacions origen), editorial.

## Resultats electorals

* Eleccions legislatives turques de 1995: 61.428 vots (0,22%)
* Eleccions legislatives turques de 1999: 57,593 votes (0,18%)
* Eleccions legislatives turques de 2002: 160,227 votes (0,51%)
* Eleccions legislatives turques de 2007: 69,498 votes (0,38%)
# Galàxia espiral nana

Una galàxia espiral nana és una galàxia espiral amb una grandària inferior al normal.

## Característiques

Les galàxies espirals nanes es caracteritzen per tenir baixes lluminositats, diàmetres petits (menys de 5 kpc), baixes brillantors superficials i poca massa d'hidrogen. Les galàxies espirals nanes poden considerar-se com una subclasse de galàxies de baixa brillantor superficial.

## Localització

La majoria de les galàxies espirals nanes es troben lluny d'agrupacions. Les fortes interaccions gravitacionals entre les galàxies i el gas en els cúmuls de galàxies desestabilitzaria el disc espiral de les galàxies nanes. No obstant això, algunes galàxies espirals nanes han estat trobades en el cúmul de la Verge i el cúmul de Coma.

## Exemples de galàxia espiral nana

* NGC 5474
* NGC 247
* NGC 6503
* NGC 3928
* NGC 625
* NGC 1051
* NGC 1311
* NGC 2188
* IC 4710

## Referències

* 1 2 J. M. Schombert, R. A. Pildis, J. A. Eder, A. Oelmer, Jr. «Dwarf Spirals» (en anglès). Astronomical Journal, 110, 1995, pàg. 2067–2074. DOI: 10.1086/117669.
* 1 2 A. W. Graham, H. Jerjen, R. Guzmán «Hubble Space Telescope Detection of Spiral Structure in Two Coma Cluster Dwarf Galaxies» (en anglès). Astronomical Journal, 126, 2003, pàg. 1787–1793. DOI: 10.1086/378166.
* ↑ H. Jerjen, A. Kalnajs, B. Binggeli «IC3328: A "dwarf elliptical galaxy" with spiral structure» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 358, 2000, pàg. 845–849.
* ↑ F. D. Barazza, B. Binggeli, H. Jerjen «More evidence for hidden spiral and bar features in bright early-type dwarf galaxies» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 391, 2002, pàg. 823–831. DOI: 10.1051/0004-6361:20020875.
* ↑ T. Lisker, E. K. Grebel, B. Binggeli «Virgo Cluster Early-Type Dwarf Galaxies with the Sloan Digital Sky Survey. I. On the Possible Disk Nature of Bright Early-Type Dwarfs» (en anglès). Astronomical Journal, 132, 2006, pàg. 497–513. DOI: 10.1086/505045.
# Boscovich (cràter)

Boscovich és un cràter d'impacte de la Lluna que ha estat erosionat gairebé del tot per impactes posteriors. Es troba a l'oest-nord-oest del cràter Julius Caesar, i al sud-sud-est del prominent cràter Manilius. La seva plataforma central presenta un espectacular esquerdament.
* Localització de Boscovich (centre de la imatge)
* Cràters satèl·lit
* Cràter Boscovich
El sòl del cràter té una albedo baixa, i el to fosc fa que sigui relativament fàcil de reconèixer. La superfície és travessada per un sistema d'esquerdes denominat Rimae Boscovich que s'estén per un diàmetre d'uns 40 quilòmetres. El cràter ret homenatge a Ruđer Josip Bošković.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Boscovich.
| Boscovich | Coordenades | Diàmetre |
| A | 9° 30′ N, 12° 36′ E﻿ / ﻿9.5°N,12.6°E﻿ / 9.5; 12.6﻿ (Boscovich A) | 6 km |
| B | 9° 48′ N, 9° 12′ E﻿ / ﻿9.8°N,9.2°E﻿ / 9.8; 9.2﻿ (Boscovich B) | 5 km |
| C | 8° 30′ N, 12° 00′ E﻿ / ﻿8.5°N,12.0°E﻿ / 8.5; 12.0﻿ (Boscovich C) | 3 km |
| D | 9° 00′ N, 12° 12′ E﻿ / ﻿9.0°N,12.2°E﻿ / 9.0; 12.2﻿ (Boscovich D) | 5 km |
| E | 9° 00′ N, 12° 42′ E﻿ / ﻿9.0°N,12.7°E﻿ / 9.0; 12.7﻿ (Boscovich E) | 21 km |
| F | 10° 36′ N, 11° 24′ E﻿ / ﻿10.6°N,11.4°E﻿ / 10.6; 11.4﻿ (Boscovich F) | 5 km |
| P | 11° 30′ N, 10° 18′ E﻿ / ﻿11.5°N,10.3°E﻿ / 11.5; 10.3﻿ (Boscovich P) | 67 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Grani Marcià

Grani Marcià (en llatí Granius Marcianus) va ser un senador romà del segle i.
Sota el regnat de Tiberi va ser acusat per Gai Grac del delicte de majestas (traïció a l'emperador) i davant el perill de ser condemnat a mort i perdre l'honor i els béns familiars, va decidir suïcidar-se. En parla Tàcit als seus Annals.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annals VI, 38
# Pedro Gómez Sancho

Pedro Gómez Sancho (Alhaurín el Grande, 5 d'octubre de 1804—Màlaga, 7 d'octubre de 1847) va ser un metge i polític andalús. Va ser alcalde de Màlaga el 1843.
Nascut a una família benestant. Es va llicenciar en Medicina i Cirurgia al Reial Col·legi de Cirurgia de Cadis, exercint la professió a Màlaga com a metge de la beneficència municipal del districte del Sagrario i com a cirurgià de l'Hospital de San Juan de Dios. D'altra banda, esdevingué propietari per la formació d'un petit patrimoni gràcies als canvis socials i econòmics de la província.
Va ser una de les figures més rellevant del panorama polític, social i cultural de Màlaga durant les dècades de 1830 i 1840. Adscrit als progressistes, va entrar com a regidor de l'Ajuntament de Màlaga a les eleccions municipals de 1839. Va esdevenir alcalde el 1843. Durant el seu mandat es va redactar el projecte de canalització del riu Guadalmedina. El 15 de setembre del mateix any també fou elegit diputat al Congrés per la província de Màlaga. Identificat al govern central amb el gabinet de Joaquín María López, quan aquest va dimitir el mes de maig, l'alcalde es va manifestar en contra del regent i general Baldomero Espartero, que creia que estava portant el país a una dictadura militar, iniciant-se poc després una inserrució que va posar fi a la regència del general. En l'àmbit social i cultural, destacà per la seva faceta literària i fou promotor d'espais culturals, socials i recreatives de la burgesia local de mitjans de segle, com el Liceu Artístic, Científic i Literari o la Societat Econòmica d'Amics del País. També foren nombrosos els seus articles a diferents revistes com El Guadalhorce.
A inicis de 1846 fou detingut a causa d'un intent de revolta a la província de Màlaga, pel qual foren empresonats molts progressistes. Gómez fou reclòs al castell de Gibralfaro. Després fou jutjat en un consell de guerra sumari, tot i que va ser un dels acusats que quedà en llibertat. Tanmateix, va morir pocs mesos després.
En l'àmbit personal es casà amb la seva cosina María Dolores Gómez Báez, iniciant una dinastia política que va continuar el seu fill, el comerciant Pedro Gómez Gómez, notable republicà a la província de Màlaga i alcalde la ciutat durant el Sexenni Democràtic, i el seu net Pedro Gómez Cháix, també destacada personalitat del republicanisme andalús.
Fou condecorat amb la Creu de l'Orde de Carles III i una comanadoria de l'Orde d'Isabel la Catòlica. Posteriorment, es donà el seu nom a un carrer de la ciutat de Màlaga.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Caro Cancela, Diego (Dir.). Diccionario biográfico de parlamentarios de Andalucía, 1810-1869. Centro de Estudios Andaluces - Consejería de la Presidencia, Junta de Andalucía, 2010, p. 559-561.
* 1 2 García Galindo, Juan Antonio. «Élites y prensa en Andalucía». A: Les élites et la presse en Espagne et en Amérique latine. Madrid, Bordeus i Ais de Provença: Casa de Velázquez i Universitat de Provença, 2001.
* ↑ Vázquez, Alfonso «El Ayuntamiento limpia el jardín de la calle Pedro Gómez Sancho». La Opinión de Málaga, 02-08-2010.
# Rimma Kazakova

Rimma Fiódorovna Kazakova (rus: Ри́мма Фёдоровна Казако́ва, 27 gener 1932, Sebastòpol, Unió Soviètica - 19 maig 2008, Perkhuixkovo, raion d'Odintsovski a l'óblast de Moscou, Rússia) va ser una poetessa soviètica / russa. Fou coneguda com a autora de moltes cançons populars de l'era soviètica.

## Biografia

Es va graduar a la Facultat d'Història de la Universitat Estatal de Leningrad. Va treballar com a professora a Khabàrovsk.
Les seves primeres cançons eren una reminiscència de Ievtuixenko, Okudjava, Voznessenski i Rojdéstvenski i van ser publicades per primera vegada el 1955. La seva primera col·lecció de poesia, coneguem a Orient («Встретимся на Востоке»), es va publicar el 1958. Des de 1959 fins a la seva mort, va ser membre de la Unió d'Escriptors Soviètics. També va ocupar el càrrec de Primera Secretària de la Unió d'Escriptors de Moscou.
A l'octubre de 1993, va signar la Carta de quaranta-dos.
Va morir sobtadament als 76 anys en un sanatori mèdic prop de Perkhuixkovo el 19 de maig de 2008 a les 13:00. Va ser enterrada el 22 de maig de 2008 al cementiri de Vagànkovo de Moscou.

## Obres notables

* Allà, on està «Там, где ты»
* Versos / «Стихи»
* Divendres / «Пятницы»
* A la taiga ningú plora / «В тайге не плачут»
* Avets Verds / «Елки зеленые»
* Ninot de neu / «Снежная баба»
* Recordo / «Помню»
* En blanc / «Набело»
* Un país anomenat Amor / «Страна Любовь»
* Pedra de toc / «Пробный камень»
* Fora de la ment / «Сойди с холма»
* Terreny de l'esperança / «Сюжет надежды».

## Fonts

* Wolfgang Kasack, Lexikon der russischen Literatur ab 1917, Stuttgart: Kröner 1976; Segona edició sota el títol Lexikon der russischen Literatur des 20. Jahrhunderts, Múnic: Sagner 1992, ISBN 3-87690-459-5; Suplement Bibliogràfic i suplements biogràfics, Múnic: Sagner 2000, ISBN 3-87690-761-6

## Referències

* ↑ «Писатели требуют от правительства решительных действий». Izvéstia, 05-10-1993 [Consulta: 21 agost 2011]. (rus)
# Litoria sanguinolenta

Litoria sanguinolenta és una espècie de granota del gènere Litoria de la família dels hílids. Originària d'Indonèsia.
# Districtes del Cantó de Turgòvia

Els Districtes del Cantó de Turgòvia (Suïssa) actualment són 5 (eren 8 abans de 2011) i agrupen els 80 municipis del cantó. Tots tenen l'alemany com a llengua oficial.

## Llista

Districtes actuals:
* Arbon, capital Arbon.
* Frauenfeld, capital Frauenfeld.
* Kreuzlingen, capital Kreuzlingen.
* Münchwilen, capital Münchwilen.
* Weinfelden, capital Weinfelden.
Districtes suprimits:
* Bischofszell, capital Bischofszell.
* Diessenhofen, capital Diessenhofen.
* Steckborn, capital Steckborn.

## Vegeu també

* Municipis del Cantó de Turgòvia
# Pedro Herrera

Pedro Herrera és el nom dels següents personatges:
* Pedro Herrera Camarero (1909-1969) anarcosindicalista espanyol
* Pedro Herrera Sancristóbal (n.1959) exfutbolista basc
# Riu Kemi

El riu Kemi o també Kemijoki (en finès: Kemijoki, suec: Kemi älv suec: Kemi älv, finès: Kemijoki sami septentrional: Giemajohka) és el riu més llarg de Finlàndia i flueix per 550 km. Discorre a través de les ciutats de Kemijärvi i Rovaniemi abans d'arribar a la ciutat de Kemi, lloc de desembocadura a la badia de Bòtnia, la part més al nord del golf de Bòtnia. Drena una gran conca de 51.127 km², que inclou la major part de la Lapònia finlandesa i una part més petita de territori rus i noruec. El cabal mitjà a la desembocadura és de 556 m³/s.

## Geografia

El riu Kemi neix per sobre de Kemihaara, de la confluència de tres fonts, el riu Naltiohaara, el Keskihaara i Kemihaara, en el municipi de Savukoski, a l'est de Lapònia. Des d'allí flueix en direcció sud-oest a través del paisatge de Lapònia i recull diversos afluents. A Savukoski rep el Tenniöjoki (125 km); en Pelkosenniemi, rep al Vuotos i al Kitinen (278 km), qui poc abans s'havia unit amb el Luiro (227 km). En el municipi de Kemijärvi el riu flueix a través del llac Kemijärvi (de 285 km²). En la confluència del Kemi i el seu principal afluent, el Ounasjoki (299,6 km), hi ha la capital de la regió de la Lapònia finlandesa, Rovaniemi. A la ciutat portuària de Kemi el riu desguassa a la badia de Bòtnia, la part més al nord del golf de Bòtnia. El riu és molt ampli, sobretot en el seu curs inferior.

## Centrals hidroelèctriques

La primera central hidroelèctrica en el Kemi va ser construïda el 1946, a Isohaara. Fins ara, s'han construït un total de 15 plantes hidroelèctriques. Totes les plantes són propietat de Kemijoki Oy i Pohjolan Voima Oy. El 2003, les plantes van produir un total de 4,3 TWh, que representa aproximadament el 34,5% del total de la producció hidroelèctrica de Finlàndia. Per tal de regular la quantitat d'aigua per alimentar aquestes centrals hidroelèctriques es van construir els grans embassaments de Lokka (en el riu Luiro) i Porttipahta (en el riu Kitinen), els dos més grans del país.
# Hieràpolis de Frígia

Hieràpolis (en grec antic Ἱεράπολις, 'ciutat sagrada') és una antiga ciutat grecoromana de Frígia, a la província de Denizli (Turquia). Estava situada entre els rius Licos i Meandre. Probablement va ser fundada pels grecs, encara que no hi ha constància del fet.
Les seves ruïnes són al costat de Pamukkale, famosa per les seves fonts termals. Segons Estrabó, les aigües calentes de les fonts formaven estalactites i s'utilitzaven per tenyir. Vora les fonts hi havia el Plutonium, una cova sagrada de gran profunditat, d'on sortia un vapor verinós que no afectava als sacerdots anomenats Galli. En temps d'Ammià Marcel·lí la cova havia perdut la seva capacitat per enverinar. Plini el Vell diu que la deïtat més venerada era la Gran Mare o Cíbele. El lloc era un centre de repòs per als nobles. En temps de Pau de Tars hi havia una església cristiana. Va ser el lloc de naixement del filòsof Epictet.
El paratge de Pamukkale i les ruïnes de Hieràpolis van ser declarats Patrimoni de la Humanitat per la Unesco l'any 1988.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «1. Hierapolis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 30 març 2021].
* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Hierapolis-Pamukkale» (en anglès). UNESCO. [Consulta: 30 març 2021].

## Vegeu també

* Aberci de Hieràpolis

## Galeria d'imatges

* El carrer principal
* La porta de Domicià
* El Plutònium
* Restes del nimfeu
* Latrina al carrer principal
* Trull d'oli
* Tomba a la necròpolis
* Martiri de l'apòstol Felip
# Pas la Vena

El Pas la Vena, o potser Pas la Bena, és una collada del límit dels termes municipals d'Abella de la Conca, i d'Isona i Conca Dellà (al territori de l'antic terme d'Orcau), a la comarca del Pallars Jussà.
Està situat a la Pista del Portell en el lloc on aquest camí passa d'un municipi a l'altre, dels dos esmentats anteriorment. El vertader Pas la Vena és una mica per sota al costat sud del lloc per on passa la pista actual. És al nord-est de la Collada del Feixanet. Pel costat d'Abella de la Conca, pertany a la partida de les Collades.

## Etimologia

Joan Coromines constata l'existència tant a la zona subpirinenca com a la pirinenca de diversos topònims amb l'ètim Ven- o Ben-. Es tracta, segons ell, d'un ètim cèltic benna (cove, cistell), al·lusiu a la forma orogràfica del lloc.

## Referències

* ↑ Coromines, 1995.

## Bibliografia

* COROMINES, Joan. "Bena". A Onomasticon Cataloniae. II. A-Be. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona, 1995. ISBN 84-7256-889-X.

## Enllaços externs

* El Pas la Vena en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Districtes del Cantó de Schwyz

Els districtes del Cantó de Schwyz (Suïssa) són sis, tres dels quals només tenen un sol municipi:
| Nom | Capital | Municipis | Població (2007) | Superfície (km²) | Densitat (hab./km²) |
| Einsiedeln | Einsiedeln | 1 | 13549 | 99.04 | 136.80 |
| Gersau | Gersau | 1 | 1960 | 14.37 | 136.31 |
| Höfe | Pfäffikon / Wollerau (en alternança) | 3 | 26251 | 37.59 | 698.35 |
| Küssnacht | Küssnacht | 1 | 11682 | 29.36 | 397.89 |
| March | Lachen | 9 | 35715 | 176.84 | 201.96 |
| Schwyz | Schwyz | 15 | 49675 | 494.34 | 100.49 |
| Total | | 30 | 138832 | 852 | 163.04 |

## Vegeu també

* Municipis del Cantó de Schwyz