OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tlalocita

La tlalocita és un mineral de la classe dels sulfats. Va ser descoberta l'any 1975 a la mina Bambollita de Moctezuma, a l'estat de Sonora (Mèxic), i fou anomenada així pel déu asteca de la pluja Tlaloc, en al·lusió al seu alt contingut en aigua. Un sinònim és la seva clau IMA1974-047. És un tel·lurat hidratat i hidroxilat de coure i zinc amb anions addicionals de tel·lurat i clorur. Pot ser confós amb la quetzalcoatlita ((Cu$^{2+}$)₃Zn₆(Te$^{6+}$)₂O₁₂(OH)₆·(Ag,Pb,-)Cl).
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tlalocita pertany a «07.DE: Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana només; sense classificar» juntament amb els següents minerals: mangazeïta, carbonatocianotriquita, cianotriquita, schwertmannita, utahita, coquandita, osakaïta, wilcoxita, stanleyita, mcalpineïta, hidrobasaluminita, volaschioita, zaherita, lautenthalita i camerolaïta.
Apareix en jaciments hidrotermals parcialment oxidats, format com a mineral molt rar secundari de coure-zinc. Sol trobar associat amb altres minerals com tenorita, azulita o malaquita.

## Referències

* ↑ «Tlalocite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 maig 2014].
* ↑ «Tlalocite Mineral Data» (en anglès). Webmineral. [Consulta: 4 maig 2014].
* ↑ Williams S.A., 1975. "Xocomecatlite, Cu₃TeO₄(OH)₄, and tlalocite, Cu$_{10}$Zn₆(TeO₃)(TeO₄)₂Cl(OH)$_{25}$·27H2O, two new minerals from Moctezuma, Sonora, Mexico", Mineralogical Magazine 40, 221-226.

## Bibliografia

* Manual de tlalocita, Mineral Data Publishing.
* Mineralogical Magazine (1975): 40: 221-226.
* American Mineralogist (1976): 61: 504.
* Geological Survey of Canada, Scientific and Technical Notes in Current Research: 78-1C: 104.
# Teoria de l'aprenentatge estadístic

La teoria de l'aprenentatge estadístic és un marc per a l'aprenentatge automàtic que es basa en els camps de l'estadística i l'anàlisi funcional. La teoria de l'aprenentatge estadístic tracta el problema d'inferència estadística de trobar una funció predictiva basada en dades. La teoria de l'aprenentatge estadístic ha donat lloc a aplicacions reeixides en camps com la visió per ordinador, el reconeixement de la parla i la bioinformàtica.
Els objectius de l'aprenentatge són la comprensió i la predicció. L'aprenentatge es divideix en moltes categories, com ara l'aprenentatge supervisat, l'aprenentatge no supervisat, l'aprenentatge en línia i l'aprenentatge de reforç. Des de la perspectiva de la teoria de l'aprenentatge estadístic, l'aprenentatge supervisat s'entén millor. L'aprenentatge supervisat implica l'aprenentatge d'un conjunt de dades d'entrenament. Cada punt de l'entrenament és un parell d'entrada-sortida, on l'entrada s'associa a una sortida. El problema d'aprenentatge consisteix a inferir la funció que mapeja entre l'entrada i la sortida, de manera que la funció apresa es pot utilitzar per predir la sortida a partir d'una entrada futura.
Segons el tipus de sortida, els problemes d'aprenentatge supervisat són problemes de regressió o problemes de classificació. Si la sortida pren un rang continu de valors, és un problema de regressió. Utilitzant la llei d'Ohm com a exemple, es podria realitzar una regressió amb voltatge com a entrada i corrent com a sortida. La regressió trobaria la relació funcional entre voltatge i corrent $R$, de tal manera que
$V=IR$
Els problemes de classificació són aquells per als quals la sortida serà un element d'un conjunt discret d'etiquetes. La classificació és molt habitual per a aplicacions d'aprenentatge automàtic. En el reconeixement facial, per exemple, una imatge de la cara d'una persona seria l'entrada i l'etiqueta de sortida seria el nom d'aquesta persona. L'entrada estaria representada per un gran vector multidimensional els elements del qual representen píxels a la imatge.
Després d'aprendre una funció basada en les dades del conjunt d'entrenament, aquesta funció es valida en un conjunt de dades de prova, dades que no apareixien al conjunt d'entrenament.

## Referències

* ↑ Vladimir Vapnik (1995) The Nature of Statistical Learning Theory, Springer New York ISBN 978-1-475-72440-0.
* ↑ Trevor Hastie, Robert Tibshirani, Jerome Friedman (2009) The Elements of Statistical Learning, Springer-Verlag ISBN 978-0-387-84857-0.
* ↑ https://www.sciencedirect.com/topics/computer-science/statistical-learning-theory
* ↑ Tomaso Poggio, Lorenzo Rosasco, et al. Statistical Learning Theory and Applications, 2012, Class 1
* ↑ Gimpel, Jon. «Statistical Learning Theory» (en anglès). https://towardsdatascience.com,+26-07-2022.+[Consulta: 2 abril 2023].
# Todo el poder

Todo el poder és una pel·lícula mexicana còmica de 2000 dirigida per Fernando Sariñana. La pel·lícula pretén ser una comèdia de denúncia sobre la inseguretat, corrupció i impunitat que priva en les zones urbanes.

## Argument

Després de ser assaltat diverses vegades, un documentalista (Demián Bichir) decideix investigar a un policia (Luis Felipe Tovar) per a descobrir qui està darrere dels delictes. Sofia (Cecilia Suárez), una aspirant a actriu desocupada, ajuda a Gabriel a desembolicar una complicada xarxa de corrupció que es dedica al robatori.

## Repartiment

* Demian Bichir com Gabriel.
* Cecilia Suárez com Sofía Álvarez.
* Luis Felipe Tovar com el Comandante 'Elvis' Quijano.
* Rodrigo Murray com Martín.
* Diego Luna como Esteban.
* Ximena Sariñana com Valentina.
* Carmen Salinas com Doña Cleo.

## Banda sonora

Les cançons de la banda sonora de la pel·lícula eren de bandes punteres en aquells moments com Plastilina Mosh, Manu Chao, Liquits, La Iguana, Ozomatli, El Gran Silencio, Molotov, Azul Violeta, Titán i Johnny Laboriel.

## Referències

* ↑ El dinamismo en la sátira de Fernando Sariñana, Cineteca Nacional
* ↑ Rock en el cine mexicano: Todo el Poder. per Domingo Cantú -agost 18

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Teoria ergòdica

La teoria ergòdica és una branca de les matemàtiques que va sorgir de l'estudi del físic Ludwig Boltzmann el 1871 per a la seva teoria cinètica dels gasos. Ha tingut molts desenvolupaments en estreta relació amb la teoria dels sistemes dinàmics i la teoria del caos.

## Teorema ergòdic de Birkhoff

Aquest teorema relaciona la mitjana temporal i la mitjana en l'espai d'una funció. Per a això és necessari definir prèviament aquests conceptes:
* Considereu la mitjana en el temps d'una funció f de "bon-comportament" (well-Behave), definit com la mitjana (si existeix) sobre iteracions de $T$ començant en algun punt inicial $x_{0}$:
    ${\hat {f}}(x)=\lim _{n\rightarrow \infty }\;{\frac {1}{n}}\sum _{k=0}^{n-1}f\left(T^{k}x\right)$
* Considereu també la mitjana en l'espai de f, que es defineix com:
    ${\bar {f}}=\int f\,d\mu$
on μ és una mesura en l'espai de probabilitat.
En general, la mitjana en el temps i la mitjana en l'espai no són necessàriament iguals.
Però si la transformació és ergòdica, i la mesura és invariant, llavors la mitjana en el temps és igual a la mitjana en l'espai excepte potser per a un conjunt de mesura 0. Aquest és el famós Teorema ergòdic en forma abstracta, elaborat per George David Birkhoff.
El Teorema de Weyl és un cas especial del Teorema ergòdic, que es basa en la distribució de probabilitat en l'interval unitari [0,1].

## Ergodicitat

Ergodicitat és la propietat resultant de la Teoria Ergòdica d’un procés estocàstic en què tots els paràmetres probabilístics es poden determinar (amb probabilitat 1) d’una única funció qualsevol resultant del procés.
Aquesta propietat normalment s’expressa, també, dient que les mitjanes probabilístiques coincideixen amb les temporals. En sentit ampli hom parla d’ergodicitat respecte a la mitjana, desviació típica o qualsevol altre paràmetre d’interès. Els processos ergòdics són importants en el sentit que hom pot fer fàcilment mesures sobre una única funció resultant d’un fenomen físic, i aplicar els valors resultants a la teoria matemàtica dels processos estocàstics.
# The Broken Oath (pel·lícula de 1910)

The Broken Oath és un curtmetratge mut de la Independent Moving Pictures (IMP) dirigit per Harry Solter i protagonitzat per Florence Lawrence i King Baggot. Estrenada el 14 de març de 1910, es tracta de la primera pel·lícula que per promocionar-la es va usar el nom de la seva actriu juntament amb una foto d'aquesta per identificar-la.

## Argument

Un jove napolità s'uneix a una societat secreta després de jurar-ne fidelitat. Més endavant els caps de l'organització es proposen fer xantatge a un comerciant, però fracassen i resolen provocar la seva desaparició. Per tal de decidir qui l'eliminarà es posen boles negres i una de blanca en una bossa i cada membre ha de agafar-ne una bola. Tots treuen boles negres fins que arriba el torn del jove que agafa la bola blanca! És l'assassí escollit, i els membres de la banda es retiren de la sala.
Ell corre cap a casa de la seva estimada i li explica què ha passat: ha de mantenir la seva promesa convertint-se en un assassí. Ella li suplica que no ho faci i els seus pares també i finalment el convencen de trencar el seu jurament. Els promet que ho farà però dos membres de la societat han estat testimonis de l'escena i ho expliquen als seus caps. Des d'aquest moment, la societat trama assassinar-lo.
En el seu primer intent, l'emporten amb a una casa deshabitada. Tan bon punt és dins s'adona del perill, però massa tard. Ell queda lligat davant un mecanisme semblant a un rellotge amb una pistola que el dispararà quan la broca marqui les vuit. Afortunadament, la seva estimada s'assabenta de l'engany i, seguint diverses pistes, arriba a la casa just a temps per empènyer el rellotge quan la pistola es dispara i el salva.
Els de l'organització secreta ho tornen a intentar. Li noquegen quan camina pel carrer i se l'emporten en un cotxe. Afortunadament, un noi que el coneix ho veu i muntat en l'eix posterior del vehicle esbrina on el volen dur. El porten a una barraca on fan tots els preparatius per fer-la volar en una explosió. El noi torna a casa i li explica tot a la noia. Després diverses aventures torna a rescatar el seu amant just abans que la casa exploti amb el cap de la banda a dins.

## Referències

* ↑ «The Broken Oath» (en anglès). American Film Institute Catalog. [Consulta: 25 agost 2020].
* ↑ «Independent Films». The Moving Picture World 6, 10, 12-03-1910, pàg. 400.
* ↑ Shail, Andrew. The Origins of the Film Star System: Persona, Publicity and Economics in Early Cinema (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2019-05-30, p. 129-130. ISBN 978-1-350-11141-7.
* ↑ «The Broken Oath». The Moving Picture World VI, 11, 19-03-1910, pàg. 445.
# Topònims de la Quadra de Llania

Llistat de topònims del territori de l'antiga quadra de Llania, de l'antic terme municipal d'Hortoneda de la Conca, actualment integrat en el de Conca de Dalt, del Pallars Jussà, presents a la Viquipèdia.

## Masies (pel que fa al territori)

| Llania de Dalt | Casa Vella de Llania |

## Geografia
### Boscs

* Bosc de Llania

### Camps de conreu

* Hort de la Planta

### Corrents d'aigua

| Barranc de Llabro | Barranc de la Molina | Llau de l'Obaga de Teresa |

### Entitats de població

* Llania

### Masies (pel que fa al territori)

| Llania de Dalt | Casa Vella de Llania |

### Muntanyes

* Cap del Bosc de Llania

### Serres

* Los Serrats
# The Queen's College (Oxford)

El The Queen's College, Oxford, és un col·legi fundat l'any 1341, que forma part de la Universitat d'Oxford a Anglaterra. Està situat en la part central del carrer de High Street, i és famós per la seva arquitectura del segle xviii.
Fou fundat per Robert d'Eglesfield, capellà de la reina Felipa d'Hainaut, esposa del Rei Eduard III d'Anglaterra, d'aquí el seu nom. L'escut d'armes amb tres àguiles roges sobre fons blanc està inspirat en el cognom del capellà. La magnífica façana fou dissenyada per Nicholas Hawksmoor, i forma part d'una reconstrucció parcial portada a terme en el segle xviii en la qual a més es va construir la impressionant biblioteca.

## Biblioteca

El Queen's College té una de les millors col·leccions de llibres d'Oxford. A l'actual biblioteca hi ha a prop de 50.000 volums. També s'hi pot trobar una gran quantitat de diaris i una creixent col·lecció de recursos multimèdia.
La Upper Library (Biblioteca Superior) és considerada com una de les sales més delicades d'Oxford i ha estat el focus d'atenció del College des de la creació a final del segle xvii.
El College té una de les més grosses i diverses col·leccions de llibres rars a Oxford.

## Capella

La Capella del College és famosa pel seu excel·lent orgue Frobenius. Hi fou instal·lat el 1965, en substitució d'un orgue Rushworth i Dreaper del 1931. El primer orgue data de l'any 1826. El seu Cor s'ha guanyat una gran reputació com un dels més notables cors de veus mixtes d'Oxford.
La Capella és un dels més notables edificis d'Oxford i l'estructura s'ha mantingut sense canvis des que fou consagrada per l'arquebisbe de York el 1719.

## Referències

* ↑ Sargent, Clare. Queens' College Library: A History (en anglès). Queens' College, 1994.
* ↑ Bengtson, Jonathan. Treasures of The Queen's College Library, Oxford (en anglès). Queen's College, 1999.
* ↑ Oxford), Queen's College (University of. Upper Library Re-opening: Readings & Musical Interludes (en anglès), 2014.

## Enllaços externs

* Plana oficial.
* Volta Virtual pel Queen's College. Arxivat 2012-05-14 a Wayback Machine.
# Tirrena-Adriàtica 1983

La Tirrena-Adriàtica 1983 va ser la 18a edició de la Tirrena-Adriàtica. La cursa es va disputar en un pròleg inicial i cinc etapes, la darrera de les quals era la tradicional contrarellotge individual pels carrers de San Benedetto del Tronto, entre l'11 i el 16 de març de 1983, amb un recorregut final de 856,8 km.
El vencedor de la cursa fou l'italià Roberto Visentini (Inoxpran), que s'imposà al neerlandès Gerrie Knetemann (TI-Raleigh) i el també italià Francesco Moser (Gis Gelati-Campagnolo), segon i tercer respectivament.

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| Pr. | 11 de març | Santa Severa - Santa Severa (CRI) | 9,5 | Czesław Lang (POL) | Czesław Lang (POL) |
| 1a | 12 de març | Santa Marinella - Llac de Vico | 193,0 | Guido Bontempi (ITA) | Gerrie Knetemann (NED) |
| 2a | 13 de març | Orte - Monte San Pietrangeli | 220,0 | Moreno Argentin (ITA) | Gerrie Knetemann (NED) |
| 3a | 14 de març | Grottammare - Paglieta | 210,0 | Moreno Argentin (ITA) | Gerrie Knetemann (NED) |
| 4a | 15 de març | Paglieta - Acquaviva Picena | 206,0 | Laurent Fignon (FRA) | Giuseppe Saronni (ITA) |
| 5a | 16 de març | S.B del Tronto - S.B del Tronto (CRI) | 18,3 | Bert Oosterbosch (NED) | Roberto Visentini (ITA) |

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Roberto Visentini (ITA) | Inoxpran | 22h 50' 20" |
| 2 | Gerrie Knetemann (NED) | TI-Raleigh | + 04" |
| 3 | Francesco Moser (ITA) | Gis Gelati-Campagnolo | + 59" |
| 4 | Czesław Lang (POL) | Gis Gelati-Campagnolo | + 59" |
| 5 | Alberto Fernández Blanco (ESP) | Zor | + 1' 03" |
| 6 | Giuseppe Petito (ITA) | Alfa Lum | + 1' 09" |
| 7 | Laurent Fignon (FRA) | Renault | + 1' 09" |
| 8 | Serge Demierre (SUI) | Cilo-Aufina | + 1' 17" |
| 9 | Giuseppe Saronni (ITA) | Del Tongo | + 1' 19" |
| 10 | Greg Lemond (USA) | Renault | + 1' 19" |

## Referències

* ↑ «Tirreno - Adriatico». sitiodeciclismo.net/. [Consulta: 18 febrer 2014].
* ↑ «Tirreno - Adriatico 1983». cyclingfever.com/. [Consulta: 18 febrer 2014].
* ↑ «TIRRENO - ADRIATICO». cyclebase.nl [Consulta: 18 febrer 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial (italià)
# The dB's

The DB's són un grup pioner del power pop i jangle pop nord-americà amb llur màxima anomenada a la fi dels anys 1970 i durant la dècada dels 1980. Els membres de la banda són Peter Holsapple, Chris Stamey, Will Rigby i Gene Holder. Mentre que els membres són tots de Winston-Salem, Carolina del Nord, el grup es va formar a la ciutat de Nova York en 1978.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Stands for Decibels (Albion Records 1981)
* Repercussion (Albion 1982)
* Like This (Bearsville Records 1984)
* The Sound of Music (I.R.S. Records 1987)
* Falling Off the Sky (Bar/None 2012)

### Recopilacions

* Ride the Wild Tom-Tom (Rhino Records 1993)
* Paris Avenue (Monkey Hill Records 1994)

## Referències

* ↑ Cateforis, Theo. Are We Not New Wave? : Modern Pop at the Turn of the 1980s. University of Michigan Press, 2011, p. 144. ISBN 0-472-03470-7.
* ↑ Mark, Deming. «The dB's | Biography». AllMusic. [Consulta: 23 juliol 2013].

## Enllaços externs

* The dB's - Lloc web oficial
* The dB's a Trouser Press
* All music
# The event (pel·lícula de 2015)

The event (originalment en rus, Событие) és una pel·lícula documental belgoneerlandesa del 2015 en llengua russa sobre l'intent de cop d'estat a la Unió Soviètica de 1991. La cinta està produïda, escrita i dirigida per Serguí Loznítsia. Es va projectar fora de competició a la 72a edició del Festival de Cinema de Venècia. Ha estat subtitulada al català.

## Referències

* ↑ «'The Event' ('Sobytie'): Venice Review». The Hollywood Reporter, 09-09-2015 [Consulta: 27 abril 2016].
* ↑ «Film Review: 'The Event'». Variety, 31-10-2015 [Consulta: 28 maig 2016].
* ↑ «'The Event': Review». Screen International, 07-09-2015 [Consulta: 28 maig 2016].
* ↑ «The event». ésAdir. Arxivat de l'original el 2022-03-18. [Consulta: 18 març 2022].
# Tokkoïta

La tokkoïta és un mineral de la classe dels silicats. Fou anomenada així per la seva localitat de descobriment, en la confluència entre els rius Txara i Tokko (Rússia). és isoestructural amb la tinaksita.

## Característiques

La tokkoïta és un silicat de fórmula química K₂Ca₄Si₇O$_{17}$(O,OH,F)₄. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4 a 5. Químicament és semblant a la mountanita, la hidroxiapofil·lita-(K), la shlykovita, la rodesita i la criptofil·lita. També és isoestructural amb la tinaksita, amb la qual les principals diferències es troben en les constants de xarxa (principalment en el paràmetre b), així com en la longitud entre els enllaços metàl·lics i entre els oxigens, a més a més de la presència de Fe$^{3+}$.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tokkoïta pertany a «09.DG - Inosilicats amb 3 cadenes senzilles i múltiples periòdiques» juntament amb els següents minerals: ferrobustamita, pectolita, serandita, wol·lastonita, wol·lastonita-1A, cascandita, plombierita, clinotobermorita, riversideïta, tobermorita, foshagita, jennita, paraumbita, umbita, sørensenita, xonotlita, hil·lebrandita, zorita, chivruaïta, haineaultita, epididimita, eudidimita, elpidita, fenaksita, litidionita, manaksita, tinaksita, bustamita, senkevichita, canasita, fluorcanasita, miserita, frankamenita, charoïta, yuksporita i eveslogita.

## Formació i jaciments

Només s'ha descrit a la seva localitat tipus, a Rússia, prop de segregacions monomineràliquies en un massís alcalí. S'ha trobat associada a charoïta, tinaksita, miserita, egirina i feldespat potàssic.

## Referències

* 1 2 «Tokkoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Tokkoite Mineral Data». [Consulta: 18 gener 2019].
* ↑ «Tokkoïta» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2019-05-08. [Consulta: 18 gener 2019].
# Tibald II de Bar

Tibald II de Bar (o Teobald II de Bar) ,nascut cap a 1221, mort el 1291, va ser comte de Bar de 1240 a 1291. Era fill d'Enric II, comte de Bar, i de Felipa de Dreux.

## Biografia

Va esdevenir teòricament comte de Bar el 13 de novembre de 1239, però la notícia de la mort del seu pare, mort a Terra Santa, no va arribar al Barrois fins al començament de 1240. Com era menor, la seva mare va ser regent fins al 17 de març de 1242.
Aprofitant la seva joventut, el duc de Lorena Mateu II va intentar recuperar els territoris que Enric II de Bar li havia arrabassat, i va començar a aixecar tropes i establir guarnicions, sense tanmateix iniciar la guerra. Mateu i Tibald van aconseguir posar-se d'acord per un tractat signat el 23 de juliol de 1245. Aquest tractat va obrir una era de col·laboració i de pau entre els dos països veïns. Aquesta pau va durar diversos decennis, malgrat un litigi cap a 1256 sobre la fortalesa de Saint-Hilairemont, prop de Neufchâteau.
El 1251, Tibald II es va trobar compromès en la guerra de successió dels comtats d'Hainaut i de Flandes amb Guiu de Dampierre, del qual la seva pròpia esposa era la germana. Van ser derrotats el 4 de juliol de 1253 a West-Capelle, i Tibald fou fet presoner, no sent alliberat fins al setembre 1254.
Tibald II de Bar va tenir alguns conflictes amb Teobald V, comte de Xampanya, el 1258, 1265 i el 1269. Va signar la carta de franquícia que va establir la ciutat de Pont-à-Mousson el 21 d'abril de 1261. Teoabald V va morir el 1270, i Tibald II de Bar va fer la pau amb el seu successor, Enric III. Aquest últim va morir al seu torn el 1274, deixant una filla, Joana, que es va casar el 1284 amb l'hereu del regne de França, el qual fou rei l'any següent sota el nom de Felip IV de França. Això va situar el Barrois al veïnatge immediat del domini reial.
Durant el seu regnat, aprofitant el desenvolupament demogràfic del segle XIII, Tibald va fundar en els seus estats diverses ciutats, bé en col·laboració amb abadies, o bé amb els seus vassalls.

## Matrimonis i fills

Tibald II es va casar en primeres noces el 1243 amb Joana de Dampierre, filla de Guillem II, senyor de Dampierre i de Margarida, comtessa de Flandes
Vidu, i sense fills, es va casar de nou el 1266 amb Joana de Toucy, filla de Joan de Toucy i de Joana de Laval, i va tenir:
* Enric III (1259 † 1302)
* Joan († 1317), senyor de Puisaye
* Tibald o Teobald de Bar († 1312), bisbe de Lieja
* Renald de Bar († 1316), bisbe de Metz
* Erard († vers 1336), senyor de Pierrepont, casat amb Isabel de Lorena († 1353)
* Pere de Bar († abans de 1349), senyor de Pierrefort, casat amb Joana de Vienne, i després a Elionor de Poitiers
* Felipa († 1290), casada el 1263 amb Otó IV, comte palatí de Borgonya
* Alix († 1307), casada cap a 1278 amb Mateu de Lorena († 1282), senyor de Beauregard
* Maria († 1333), casada amb Gobert VIII d'Aspremont († 1302)
* Isabel, citada el 1295
* Iolanda, morta jove
* Margarida, abadessa de Saint-Mauré

## Fonts

* Georges Poull, La Maison souveraine et ducale de Bar, 1994
# Tiwa Autonomous Council

El Tiwa Autonomous Council (també Lalung Autonomous Council o Lalung (Tiwa) Autonomous Council) es va crear el juliol de 1995 dins l'estat d'Assam, com a entitat autònoma del poble lalung o tiwa.

## Referències

* ↑ «Institutional overlap» (en anglès), 29-12-2020. [Consulta: 9 abril 2021].
# Tivoli (Nova York)

Tivoli és una vila situada al comtat de Dutchess a l'estat de Nova York. Es va fundar l'any 1872. L'any 2000 tenia 1.163 habitants i una densitat de 256 habitants per km².

## Geografia

Tivoli està situat a les coordenades 43° 3′ 34″ N, 73° 53′ 56″ O﻿ / ﻿43.05944°N,73.89889°O﻿ / 43.05944; -73.89889. Segons l'Oficina de Cens la vila té una àrea de 5 km², dels quals 5 km² són terra i 0 km² d'aigua.

## Demografia

Segons l'Oficina de Cens l'any 2000 els ingressos mitjans per llar eren de 40.536 $ i els ingressos mitjans per família eren 53.393 $. Els homes tenien uns ingressos mitjans de 41.375 $ enfront 26.000 $ per les dones. La renda per capita era de 20.478 $. Aproximadament el 17,5% de la població estava per sota del llindar de la pobresa.
# Tolosa (desambiguació)

«Tolosa» té aquests significats:
* 138 Tolosa, asteroide
* Toponímia:
** Tolosa (Navès) Una edificació del municipi de Navès
** Tolosa de Llenguadoc, ciutat d'Occitània
** Tolosa (Guipúscoa), municipi del País Èuscar
** Tolosa (Argentina), localitat de l'Argentina
** Tolosa (Andes), pic proper a l'Aconcagua
** Regne de Tolosa, estat dirigit pels visigots que va existir del 475 fins al 507
Viccionari
# Tossal de les Venes

El Tossal de les Venes és una muntanya de 584 metres que es troba al municipi de Montblanc, a la comarca de la Conca de Barberà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya