OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hostal d'Olot

L'Hostal d'Olot és un edifici situat als carrers dels Flassaders, Sabateret i de l'Hostal de Sant Antoni de Barcelona, catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un casalot de notables dimensions, que té un interessant pati amb escalinata, arcades de pedra i accés a les antigues dependències. Els murs són realitzats amb carreus petits i irregulars, excepte a la cantonada, on són més grossos i més ben escairats. Té diversos portals, el principal dels quals és de mig punt i adovellat i els altres de llinda i brancals de pedra, igual que les llosanes dels tres balcons.

## Història

Fou reformat íntegrament el segle xvii, quan es té constància d'almenys cinc llicències d'obres dels anys 1623, 1645, 1668, 1672 i 1695.
El 1999 va ser renovat interiorment per acollir un espai polivalent on hi havia un restaurant, una sala d'art i una botiga de moda. El 2013 es va transformar novament, aquesta vegada, en l'anomenat Mercat Princesa, on se situaven tota mena de restaurants.

## Referències

* ↑ «Edifici d'habitatges». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 3 «Edifici d'habitatges del carrer Flassaders, 21». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Enllaços externs

* «Casa del carrer Flassaders, 21». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Neverice

Neverice és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1275.

## Referències

* ↑ «Slovakia: Nitriansky kraj» (en eslovac). [Consulta: 6 agost 2022].
* ↑ «Neverice - História» (en eslovac). [Consulta: 6 agost 2022].
# Pestxani (Stàvropol)

* Per a altres significats, vegeu «Pestxani».
Pestxani (en rus: Песчаный) és un poble (un possiólok) del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 85 habitants. Pertany al districte rural de Kurskaia.

## Referències

* ↑ «База микроданных Всероссийских переписей населения 2002 и 2010 годов». Arxivat de l'original el 2014-06-09. [Consulta: 28 març 2020].
# Tutxètia

La Tutxètia o Tuixètia (georgià: თუშეთი, Túixeti) és una regió històrica de Geòrgia, al nord-est del país. En aquesta regió neix el riu Alazani.
La població més important és Omalo. Actualment forma part de la regió administrativa (mkhare) de Kakhètia.
# Grand Canyon: The Hidden Secrets

Grand Canyon: The Hidden Secrets és un curtmetratge documental IMAX de 34 minuts que es va estrenar a les sales el 16 de juny de 1984. La pel·lícula va ser creada, dirigida i escrita pel cineasta estatunidenc Kieth Merrill i va ser produïda per Destination Cinema. La música està composta per Bill Conti.
La pel·lícula IMAX va ser seguida per The Making of Grand Canyon: The Hidden Secrets, un curtmetratge documental de 24 minuts de durada estrenat l'11 de gener de 1999, però produït per Destination Cinema el 1993.

## Argument

La pel·lícula cobreix la història humana de l'àrea del Gran Canyó, des de la llar dels tribus indígenes fins a una destinació turística important. Retrata recreacions del poble "Anasazi", exploradors europeus i la primera expedició dirigida pel Major John Wesley Powell.
Gran part de la pel·lícula va ser filmada des d'un helicòpter volant per tot el Canyó. El final inclou una seqüència de vol que segueix un avió ultralleuger

## Producció

A més del Gran Canó, parts de la pel·lícula es van rodar a Kanab, Utah.

## Lloc a prop del Gran Canyó

El 2016 la pel·lícula s'ha protagonitzat al teatre IMAX al costat del centre de visitants de National Geographic a Tusayan, Arizona, que es troba a prop la vora sud del Gran Canyó, al Parc Nacional del Gran Canyó. Allà, la pel·lícula es titula promocionalment Grand Canyon Movie.

## Refeències

* ↑ «Grand Canyon: The Hidden Secrets (1984) - Box office / business». Internet Movie Database. Arxivat de l'original el March 5, 2016. [Consulta: December 10, 2010].
* ↑ D'Arc, James V. When Hollywood came to town: a history of moviemaking in Utah. 1st. Layton, Utah: Gibbs Smith, 2010. ISBN 9781423605874.
* ↑ «IMAX Grand Canyon Movie». National Geographic Visitor Center. Arxivat de l'original el December 15, 2010. [Consulta: December 10, 2010].

## Enllaços externs

* National Geographic Visitor Center – Grand Canyon
* Grand Canyon: The Hidden Secrets a Internet Movie Database (anglès)
* The Making of Grand Canyon: The Hidden Secrets a Internet Movie Database (anglès)
# Marussia Motors

Marussia Motors (en rus: Маруся Моторс) és un fabricant de cotxes esportius rus. Va existir de 2007 a 2014.

## Història

L'empresa Marussia Motors fou creada el 2007 per Nikolay Fomenko, un conegut actor i pilot de curses rus, Efim Ostrovsky i Andrey Cheglakov.
El primer cotxe esportiu que va desenvolupar l'empresa va ser el Marussia B1, que es va presentar a Moscou l'any 2008.
L'any 2009, al Saló de l'Automòbil de Frankfurt es va presentar el Marussia B2.
El 6 de novembre del 2010 Marussia Motors va comprar un important paquet d'accions de l'equip de Fórmula 1 Virgin Racing, que la temporada 2011 s'anomenaria Marussia Virgin Racing. A la temporada 2012 l'escuderia passaria a anomenar-se Marussia F1 Team.

## Models

* B1
* B2

## Referències

* ↑ La russa Marussia Motors compra accions de Virgin Racing per crear l'equipo de Rússia per la Fórmula 1
* ↑ Rússia tindrà escuderia pròpia de Fórmula 1

## Enllaços externs

* web oficial de Marussia Motors (en rus i anglès)
# Rolling Hills

«Rolling Hills» té aquests significats:
* Rolling Hills (Califòrnia)
* Rolling Hills (Kentucky)
* Rolling Hills (Wyoming)
* Rolling Hills Estates, població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia.
# Ninox

Ninox és un gènere d'ocells de la família dels estrígids (Strigidae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.1, 2023), aquest gènere està format per 37 espècies:
* nínox de les Andaman (Ninox affinis).
* nínox rialler (Ninox albifacies).
* nínox australià (Ninox boobook).
* nínox de les Togian (Ninox burhani).
* nínox cridaner (Ninox connivens).
* nínox de les Tanimbar (Ninox forbesi).
* Nínox de Timor (Ninox fusca).
* nínox de Buru (Ninox hantu).
* nínox de Halmahera (Ninox hypogramma).
* nínox canyella (Ninox ios).
* nínox boreal (Ninox japonica).
* nínox de Tasmània (Ninox leucopsis).
* nínox de Camiguin (Ninox leventisi).
* nínox de Manus (Ninox meeki).
* nínox de Mindoro (Ninox mindorensis).
* nínox de Christmas (Ninox natalis).
* nínox de Nova Zelanda (Ninox novaeseelandiae).
* nínox fosc (Ninox obscura).
* nínox ocraci (Ninox ochracea).
* nínox de Nova Bretanya (Ninox odiosa).
* nínox de Luzon (Ninox philippensis).
* nínox d'Alor (Ninox plesseni).
* nínox puntejat (Ninox punctulata).
* nínox de Rand (Ninox randi).
* nínox de les Sulu (Ninox reyi).
* nínox de Roti (Ninox rotiensis).
* nínox de Sumba gros (Ninox rudolfi).
* nínox rogenc (Ninox rufa).
* nínox de Cebu (Ninox rumseyi).
* nínox bru (Ninox scutulata).
* nínox de Mindanao (Ninox spilocephala).
* nínox de Romblon (Ninox spilonotus).
* nínox de Seram (Ninox squamipila).
* nínox gros (Ninox strenua).
* nínox de Sumba menut (Ninox sumbaensis).
* nínox de Nova Guinea (Ninox theomacha).
* nínox de les Bismarck (Ninox variegata).
Tanmateix, per altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), el gènere Ninox conté 41 espècies, car hi afegeixen 4 espècies classificades pel COI al gènere Athene: A. jacquinoti, A. granti, A. malaitae i A. roseoaxillaris.

## Referències

* 1 2 «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 248-250. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Barrio La Lucha

Barrio La Lucha és un barri autònom de la ciutat de La Paz, al departament de Canelones, Uruguai. Es troba a l'oest de la ciutat i al nord del Barrio Cópola.

## Població

Segons el cens de l'any 2004, Barrio La Lucha tenia 537 habitants.
| Any | Població |
| 1963 | 91 |
| 1975 | 268 |
| 1985 | 321 |
| 1996 | 400 |
| 2004 | 537 |
Font: Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai

## Referències

* ↑ «Cens del 2004 del Departament de Canelones» (XLS) (en castellà). INE, 2004. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 3 desembre 2011].
* ↑ «Estadístiques 1963–1996 / B» (DOC) (en castellà). Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai, 2004. [Consulta: 3 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Mapa de l'INE de Barrio La Lucha Arxivat 2012-05-25 a Wayback Machine. (castellà)
# Un americà a París (pel·lícula)

Un Americà a París (An American in Paris) és una pel·lícula musical estatunidenca dirigida per Vincente Minnelli, estrenada el 1951. La història de la pel·lícula està intercalada amb números de ball coreografiats per Gene Kelly i basats en la música de George Gershwin.
El 1993, va ser seleccionada per a la conservació en la Biblioteca del Congrés dels Estats Units al Registre Nacional de Cinema per ser una pel·lícula "culturalment, històricament o estèticament significativa". Està en el primer lloc entre els millors films musicals de l'AFI.

## Argument

A París, una rica hereva s'apassiona per Jerry Mulligan, un jove pintor americà. Però aquest s'enamora de Lise que és promesa d'un altre home.
Aquesta pel·lícula és universalment cèlebre per la seva escena final: Jerry pensa que mai no podrà estar amb Lise i té un somni fantàstic; és l'apoteosi de la pel·lícula. Somia que balla amb Lise per tots els carrers de París. El promès de la noia i tot un cor s'hi ajunten al llarg d'un ballet magistral que dura prop de divuit minuts. La música del ballet (que porta el nom de la pel·lícula) és de George Gershwin. Al final, Henri accepta renunciar a Lise que es precipita als braços de Jerry sota la benedicció de Henri. La pel·lícula s'acaba.

## Repartiment

* Gene Kelly: Jerry Mulligan
* Leslie Caron: Lise Bouvier
* Oscar Levant: Adam Cook
* Georges Guétary: Henri Baurel
* Nina Foch: Milo Roberts

## Números musicals

* Our Love Is Here to Stay
* By Strauss
* Tra-la-la (This Time It's Really Love)
* I Got Rhythm (cantada per Gene Kelly)
* I'll Build a Stairway to Paradise (cantada per Georges Guétary)
* 'S Wonderful (cantada per Gene Kelly i Georges Guétary, ballada per Gene Kelly)
* Nice Work If You Can Get It (cantada per Georges Guétary)
* Embraceable You (ballada per Leslie Caron)
* An American in Paris Ballet (ballada per Gene Kelly, Leslie Caron i junts)
* Strike Up the Band
* Concert en fa per a piano i orquestra (interpretada per Oscar Levant i l'Orquestra Simfònica de la MGM)

## Premis i nominacions
### Premis

* Oscar a la millor pel·lícula
* Oscar a la millor direcció artística: Cedric Gibbons, E. Preston Ames, Edwin B. Willis, Keogh Gleason
* Oscar a la millor fotografia (color): Alfred Gilks i John Alton
* Oscar al millor vestuari (color): Walter Plunkett, Irene Sharaff
* Oscar al millor guió original: Alan Jay Lerner
* Globus d'Or a la millor pel·lícula musical o còmica

### Nominacions

* Oscar al millor director: Vincente Minnelli
* Oscar al millor muntatge: Adrienne Fazan
* Globus d'Or al millor director: Vincente Minnelli
* Globus d'Or al millor actor musical o còmic: Gene Kelly

## Referències

* ↑ Títol en català a ésAdir
* ↑ Mcgovern, Joe «The Musical That Changed movies». Entertainment Weekly, 1451/1452, 01-02-2017, pàg. 82-87.
* ↑ «National Film Registry». National Film Registry (National Film Preservation Board, Library of Congress). [Consulta: 24 maig 2018].
* ↑ "The 25 Musicals of all time" a afi.com
* 1 2 3 «The 24th Academy Awards» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 10 desembre 2023].
# El Vidal (Arbúcies)

El Vidal és una masia modernista d'Arbúcies (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de grans proporcions format per diversos cossos d'edificis adossats. El conjunt està format per dos habitatges i les dependències d'un camping, són 1500 metres quadrats edificats. Antigament hi havia la casa, la masoveria i un edifici anomenat Cal Vicari. Malgrat les múltiples reformes per a convertir el conjunt arquitectònic en el que és actualment, s'ha preservat a grans trets la fesomia de l'edifici original.
L'edifici principal és de planta rectangular, vessants a laterals i cornisa catalana, consta de planta baixa i dos pisos, i té una balconada al primer pis amb barana de pedra. Les obertures estan envoltades de llinda i brancals de pedra a diferència de les portes i finestres dels altres cossos que són de rajol de forma esglaonada, seguint un estil modernista. Una arcada al primer pis uneix el cos principal de l'edifici amb un altre situat al seu costat.
El parament de la casa principal és arrebossat i pintat mentre que el de les dependències del voltant és de pedra vista. A part dels antics estables i magatzems, cal destacar el cos de la part posterior de la casa que actualment és el bar i la recepció del camping. Es tracta d'un edifici de planta rectangular que antigament havia estat una petita església, de la qual es conserven el vitrall i el campanar d'espadanya d'un sol ull. La porta és amb arc ogival i a l'interior el sostre té una volta lleugerament apuntada. Fent de brancal a la porta que comunica aquesta recepció amb la casa, hi ha una llinda amb la inscripció “ Ave Maria Sin Pecado Concebida 1709” que deuria col·locar-se en la portalada del temple.

## Història

Apareix documentat per primera vegada en els Fogatges de 1497 i de 1515, dins la Batllia de n'Orri.
Documentat en el Cadastre de 1743, quan Salvador Vidal declara tres cases de la seva propietat. També apareix en el cadastre de 1800, i seguidament en el llistat de les cases de pagès del rector de la parròquia del 1826.
En el padró de 1883 hi consta una família de 11 persones i pels masovers de 3, en el padró de 1940 hi trobem dues famílies, una de 8 i altra de 5 membres. També es documenta en el mapa del Montseny de Juli Serra de 1890.
En l'amillarament de 1935 Trinitat Mª Oms i Ruyra declara els límits del mas: a orient amb terres dels masos Marcús i Mundic, a migdia amb terres del mas Pons, a ponent amb honors del mas Regàs i a nord amb terrenys dels masos Marcús, Vinyets, Fontiguells i Monjo.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «El Vidal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Grumes

Grumes és un antic municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 466 habitants. Limitava amb els municipis de Grauno, Salurn (BZ), Segonzano, Sover i Valda.
L'1 de gener 2016 es va fusionar amb els municipis de Grauno, Faver i Valda creant així el nou municipi d'Altavalle, del qual actualment és una frazione.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Simone Santuari | Llista cívica |
# Pettonville

Pettonville és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 54 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Pettonville era de 54 persones. Hi havia 24 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 30 habitatges, 25 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 27 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 25 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 5 tenien tres cambres, 5 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 8 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Pettonville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 30 persones, 20 eren actives i 10 eren inactives. De les 20 persones actives 19 estaven ocupades (10 homes i 9 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 10 persones inactives 6 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Pettonville hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Pettonville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Pettonville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Ristocetina

La Ristocetina és un antibiòtic, obtingut a partir d'Amycolatopsis lurida, que anteriorment s’utilitzava per tractar infeccions per estafilococs. Ja no s’utilitza clínicament perquè va provocar trombocitopènia i aglutinació de plaquetes. Ara s’utilitza únicament per analitzar aquestes funcions in vitro en el diagnòstic de malalties com la malaltia de von Willebrand (mWD) i la síndrome de Bernard-Soulier. L'aglutinació plaquetària causada per la ristocetina només pot produir-se en presència de factors de von Willebrand multimers, de manera que si s’afegeix ristocetina a la sang que no té el factor (o el seu receptor, vegeu més avall), les plaquetes no s’agruparan.
Mitjançant un mecanisme desconegut, l'antibiòtic ristocetina fa que el factor von Willebrand s’uneixi al receptor de plaquetes glicoproteïna Ib (GpIb), de manera que quan s’afegeix ristocetina a la sang normal, provoca aglutinació.
En alguns tipus de malalties de WD (tipus 2B i tipus de plaquetes), fins i tot quantitats molt petites de ristocetina causen agregació plaquetària quan s’utilitza plasma ric en plaquetes del pacient.

## Referències

* 1 2 «El valor de la agregometría en el diagnóstico diferencial de alteraciones plaquetarias». Acta Médica Grupo Ángeles, 01-01-2010, pàg. 25-32.
* ↑ Rovira Girabal, Núria. «Trastorns hematològics comuns». CIAP, 2017. [Consulta: 7 agost 2021].
* 1 2 «Blood Test: von Willebrand Factor (vWF) Activity – Ristocetin Cofactor». Rady Children's Hospital, 2014. [Consulta: 7 agost 2021].
* ↑ «Fisiología plaquetaria, agregometría plaquetaria y su utilidad clínica – Medicina Interna de México» (en castellà). Medicina Interna de México, 34, 2, 10-03-2018. DOI: 10.24245/mim.v34i2.1908. ISSN: 0186-4866.
# Nombre de Gukhman

El nombre de Gukhman ($Gu$) és un nombre adimensional que s'utilitza en les operacions de transferència de calor combinades amb la transferència de massa com les operacions d'assecat. Es defineix com un criteri per a una transferència tèrmica convectiva mitjançant evaporació a pressió constant.
Aquest nombre rep el nom d'Alexander Adolfovitx Gukhman, enginyer químic rus.
Es defineix de la següent manera:
$Gu={\frac {T-T_{m}}{T}}$
on :
* $T$ = temperatura del gas que es mou per sobre de la superfície mullada (K).
* $T_{m}$ = temperatura superficial mullada (K).

## Referències

* ↑ Massey, Bernard Stanford. Measures in science and engineering: their expression, relation and interpretation (en anglès). Chichester: Ellis Horwood Limited, 1986. ISBN 978-0-85312-607-2. LCCN 86000267.
* ↑ Hall, Carl W. Laws and Models: Science, Engineering and Technology (en anglès). Boca Raton, 2000. ISBN 978-84-493-2018-7.
# Barrio Cópola

Barrio Cópola és un barri autònom i un centre poblat de La Paz, departament de Canelones, al sud de l'Uruguai.
Es troba 1 km (0,62 milles) a l'oest de La Paz, sobre un llac conegut com a Canteras de La Paz.

## Població

Segons les dades del cens del 2004, Barrio Cópola tenia una població aproximada de 780 habitants.
| Any | Població |
| 1963 | 466 |
| 1975 | 620 |
| 1985 | 651 |
| 1996 | 799 |
| 2004 | 780 |
| 2011 | 826 |
Font: Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai

## Referències

* ↑ «Cens 2004 del Departament de Canelones» (XLS) (en castellà). INE, 2004. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 11 agost 2011].
* ↑ «Estadístiques 1963-1996 / B» (DOC) (en castellà). Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai, 2004. [Consulta: 11 agost 2011].

## Enllaços externs

* Mapa INE Barrio Cópola Arxivat 2019-06-01 a Wayback Machine.
# Guerra Sinojaponesa

«Guerra Sinojaponesa» té aquests significats:
Existeixen dues guerres conegudes amb el nom de Guerra Sinojaponesa entre la Xina i l'Imperi Japonès:
* Primera Guerra Sinojaponesa (1894-1895), coneguda en xinès com a Guerra Jiawu pel control de la península de Corea.
* Segona Guerra Sinojaponesa (1937-1945), coneguda en xinès com a Guerra de Resistència anti-japonesa del Poble de la Xina o Guerra de Resistència, que formà part de les accions bèliques de la Segona Guerra Mundial.