OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Centcames

Centcames o centpeus (mare d'alacrà a Altea o mare centcames a Pego i Sanet) és el nom comú de diverses espècies de miriàpodes de la classe dels quilòpodes. El nom deriva d'una de les característiques més notables d'aquests animals, la possessió de nombrosos parells de potes, per bé que el nombre de potes no arriba mai a 100, sinó que oscil·la entre 15 i 23 parells, és a dir, entre 30 i 46 potes.
El terme centcames (o centpeus) no té cap validitat en taxonomia, ja que sota aquesta denominació s'agrupen diferents famílies de quilòpodes no relacionades entre si.
Existeix una denominació anàloga, la de milpeus, que s'aplica a les espècies de diplòpodes (uns altres miriàpodes) amb cos allargat i cilíndric.

## Morfologia externa

El cos dels centcames consta d'un cap petit seguit d'un tronc subdividit en molts segments. Al cap hi trobem les antenes sensorial, les peces bucals i, a vegades, els ulls simples, per bé que hi ha diverses espècies cegues. Les potes del primer segment del tronc estan molt modificades i transformades en dos forts ullals associats a una glàndula verinosa, de manera que els centpeus són animals verinosos; això no obstant, les espècies de casa nostra no representen cap perill per a les persones.

## El principals centpeus

Als Països Catalans, els centcames es reparteixen principalment en dos grups:
* Litobiomorfs. Inclou els centcames amb 15 parells de potes.
* Escolopendromorfs. Inclou els centcames amb 21 a 23 parells de potes. Dins aquest grup s'inclouen les escolopendres, els centcames més grans a casa nostra, que poden infringir una mossegada molt dolorosa, però en cap cas mortal, com de vegades s'exagera.

## Vegeu també

* Scutigera coleoptrata

## Referències

* ↑ Blas, M. et al., 1987. Artròpodes (II). Història Natural dels Països Catalans, 10. Enciclopèdia Catalana, S. A., Barcelona, 547 pp. ISBN 84-7739-000-2
# Chabab Riadhi de Belouizdad

El Chabab Riadhi de Belouizdad o CR Belouizdad (àrab: الشباب الرياضي لبلوزداد, ax-Xabāb ar-Riyāḍī li-Bilwizdād, ‘el Jovent Esportiu de Belouizdad') és un club de futbol algerià de la ciutat d'Alger, al districte de Mohamed Belouizdad.

## Història

El club nasqué l'any 1962 com a resultat de la fusió dels clubs locals Widad Riadhi Belcourt (WRB) i Club Athlétique Belcourt (CAB), adoptant el nom de Chabab Riadhi Belcourt. També ha rebut la denominació Chabab Mécanique Belcourt. Vesteix de blanc escapolat vermell.

## Palmarès

* Lliga algeriana de futbol:
** 1965, 1966, 1970, 1971, 2000, 2001, 2020, 2021, 2022
* Copa algeriana de futbol:
** 1966, 1969, 1970, 1978, 1995, 2009, 2017, 2019
* Copa de la Lliga algeriana de futbol: 1
** 2000
* Copa del Magrib de futbol: 3
** 1970, 1971, 1972

## Referències

* ↑ Colors del club a rsssf
* ↑ «Algeria - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Algeria - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* (francès) Web oficial Arxivat 2011-03-03 a Wayback Machine.
* (àrab) Web oficial
# Centre de Recerca en Sanitat Animal (IRTA-CReSA)

El Centre de Recerca en Sanitat Animal (IRTA-CReSA) és un centre de recerca veterinària situat al campus de Bellaterra de la UAB.

## Història

Va ser creat el 1999 com una fundació, però des del 2014 es va integrar en l'estructura científica de l'IRTA, i des del 2015, com a centre propi.

## Serveis

Des del 2001, ha treballat en estreta col·laboració amb diferents institucions públiques per a millorar la salut pública i animal. A Catalunya, té un contracte anual amb el DARP i el Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya, i també manté una col·laboració més esporàdica amb l'Agència Catalana de Seguretat Alimentària, adscrita al Departament.
A nivell estatal, el CReSA ha iniciat la col·laboració amb el Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente i ha realitzat alguns estudis per a altres governs autonòmics, com ara els d'Andalusia i Galícia. En el marc d'aquests contractes, ha treballat en epidemiologia, diagnòstic i estudis generals de les malalties com la tuberculosi, la Llengua blava ovina, la influenza aviària, la febre del Nil Occidental, l'encefalopatia espongiforme bovina, tremolor ovina (Scrapie), el virus de Schmallenberg, malaltia vesicular porcina, la pesta porcina clàssica i africana, malaltia de la frontera, i la brucel·losi en animals de granja. També forma part de la xarxa internacional Global Virus Network per la lluita contra els virus.

## Referències

* ↑ «Ressenya històrica». Facultat de Veterinària. Universitat Autonoma de Barcelona. Arxivat de l'original el 09-10-2014.
* ↑ «El Centre de Recerca en Sanitat Animal s'integra a l'IRTA». La Vanguardia, 16-12-2014.
* ↑ «El Govern estudia una "major implicació" amb el Centre de Recerca en Sanitat Animal de la UAB, un centre "d'excel·lència i prestigi internacional" Sala de premsa. Generalitat de Catalunya». premsa.gencat.cat. Arxivat de l'original el 2016-10-28. [Consulta: 27 octubre 2016].
* ↑ «Informe de Vigilància de l'encefalopatia espongiforme bovina i de la tremolor ovina. Informe de resultats 2013.». Agència de Salut Pública de Catalunya, 01-11-2014. Arxivat de l'original el 2016-10-29. [Consulta: 28 octubre 2016].
* ↑ «Spain». Global Virus Network.
# Erin

«Erin» té aquests significats:
* Erin o Ériu, en la mitologia irlandesa, filla d'Ernmas dels Tuatha Dé Danann, llevadora epònima deessa d'Irlanda
* Erin (cràter), cràter d'impacte en el planeta Venus
* Erin (Irlanda), personificació femenina de l'illa d'Irlanda
* Erin (Tennessee), població dels Estats Units a l'estat de Tennessee
* Érin, municipi al departament del Pas de Calais (regió dels Alts de França)
* Cascades Erin-Ijesha, cascades que es troben a Erin-Ijesha. És una atracció turística situada a la...
# Charles-Nicolas-Sigisbert Sonnini de Manoncourt

Charles-Nicolas-Sigisbert Sonnini de Manoncourt (Lunéville, 1 de febrer del 1751 – París, 9 de maig del 1812) va ser un naturalista francès. Entre 1799 i 1808 va escriure els 127 volums de la Histoire naturelle. Per a l'herpetologia va ser notable la seva Histoire naturelle des Reptiles, avec figures desinées d'après nature, en quatre volums, escrits junt amb Pierre André Latreille.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ Troelstra, Anne S. Bibliography of Natural History Travel Narratives. BRILL, 17 de gener de 2017, p. 411–412. ISBN 978-90-04-34378-8 [Consulta: 8 novembre 2017].
# Sersale

Sersale és un municipi italià, situat a la regió de Calàbria i a la província de Catanzaro. L'any 2023 tenia 4250 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 4.605 | 4.556 | 4.250 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |
# Escoles de Casavells

Les Escoles de Casavells és una obra modernista de Corçà (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat al centre del poble, i que dona nom al carrer on està ubicat. Està construït en façana per cinc mòduls, quatre dels quals (els laterals) estan formats per dues finestres, una a la planta baixa i l'altra al primer pis seguint un eix vertical, i el mòdul del centre, on en la planta baixa la finestra és substituïda per la porta d'accés a l'edifici. Així doncs és de dues plantes, i està construït amb pedra, les estructures portants, i amb teua àrab, la coberta que és a dues aigües. Les façanes estan arrebossades.

## Referències

* ↑ «Escoles de Casavells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
# Escoles d'Alpens

Les Escoles d'Alpens és una obra modernista d'Alpens (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció de planta rectangular i teulat a doble vessant lateral a la façana principal. Els murs són de pedra i estan arrebossats deixant solament a l'exterior els voltants de les obertures que són de maó combinat amb decoracions de vidre o de rajola policromes molt senzilles. L'organització de la façana és de planta i dos pisos, amb les obertures cada cop més petites i més simples segons guanyen alçada.

## Història

L'edifici havia estat construït per a les escoles d'Alpens; actualment és la seu de la Caixa de Manresa a Alpens.

## Referències

* 1 2 «Escoles d'Alpens». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 juny 2020].
# Escoles d'estiu de renovació pedagògica a Catalunya

Les escoles d'estiu, com a impulsores de la renovació pedagògica a Catalunya, són activitats de formació de docents per apropar la renovació dels mètodes pedagògics als mestres i a les aules.

## Història

Aquestes escoles d'estiu s'han vingut organitzant a Catalunya des de principi del segle xx.
El 1903 mestres d'escoles públiques de poblacions de l'Empordà organitzaren les Converses pedagògiques, una experiència de formació permanent autogestionada amb la doble finalitat: ajudar-se mútuament per millorar la seva feina professional i per prestigiar el magisteri públic i afavorir el reconeixement públic de la dimensió social de la seva feina. Es van celebrar converses pedagògiques fins al 1909. No va ser fins al 1914 que es va organitzar la Primera Escola d'Estiu amb la Mancomunitat de Catalunya.
Des del 1914, les escoles d'estiu foren impulsades per les administracions (inicialment la Mancomunitat) o bé directament pels col·lectius de mestres.

## Referències

* 1 2 Federació de Moviments de Renovació Pedagògica de Catalunya. Mia Balsells i Judith Surroca (coord.). 1914-2014. 100 anys d'Escola d'Estiu (CC-BY-SA-3.0). Barcelona: Graó, 2014 [Consulta: 13 desembre 2014]. pàg 9
# Epafrodit de Filipos

* Per a altres significats, vegeu «Epafrodit».
Epafrodit va ser un deixeble de Sant Pau de Tars i primer bisbe de Filipos. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes. La tradició l'ha fet també primer bisbe de Terracina i Andriana de Tràcia, però sembla que es tracta de persones diferents del mateix nom.

## Biografia

Epafrodit va ésser un cristià seguidor de Pau de Tars, esmentat a l'Epístola als Filipencs. El seu nom és grec significa estimat per Afrodita, i la versió llatina equivaldria a Venustus i era bastant freqüent en la zona. No és, però, la mateixa persona que Epafras, esmentat a l'Epístola als Colossencs.
Epafrodit va ésser el delegat de la comunitat cristiana de Filipos, enviat amb un regal per a Pau quan aquest era pres a Roma o a Efes. Pau l'anomena "el meu germà, treballador i soldat meu". El descriu com a delegat amb autoritat (αποsτολος, més que missatger). Podria haver estat una persona benestant que s'ocupés que Pau tingués recursos financers per desenvolupar el seu apostolat.
Es va dedicar, amb Pau, a l'"obra de Crist", com a ajudant seu. Va emmalaltir i, en recuperar-se, Pau l'envià a Filipos amb la seva carta. Com a cap de la comunitat cristiana de Filipos, se'n considera bisbe. A més, el Martirologi romà diu que després va ésser bisbe de Terracina, enviat allí per sant Pere apòstol des de Roma. No se sap del cert, però, si aquest Epafrodit de Terracina és la mateixa persona que el de Filipos. El més probable és que es tracti, com diu Cesare Baroni i tractadistes posteriors, de persones diferents: el bisbe de Filipos, el de Terracina i el d'Andriana (Tràcia).

## Epafrodit de Tarragona

El 1619 es va publicar la falsa crònica atribuïda a l'autor tardoromà Luci Flavi Dextre, escrita uns anys abans pel jesuïta Jerónimo Román de la Higuera; en ella, reescrivia la història de les esglésies hispàniques dels primers segles, amb la intenció de fer-les més antigues i de vincular-les a personalitats santes reals. Higuera va convertir Epafrodit en bisbe de Tarragona. Segons aquesta història, Sant Pere havia fet dos viatges a Hispània i en el segon d'ells va ordenar Epafrodit bisbe de Tarragona, vacant llavors per la mort del també llegendari bisbe Agatodor de Tarragona. Argumentava com a font, a banda de la crònica inexistent de Dextre, la similitud dels noms Tarracina (Terracina) i Tarraco (Tarragona), que haurien portat a confondre el bisbat d'un amb el de l'altra.
La història del sant vinculat a Tarragona té un abast local i mai no ha estat reconeguda per l'Església ni pels historiadors, per la qual cosa el pretès Epafrodit de Tarragona no figura al santoral ni al Martirologi romà, tot i que algunes obres l'han recollit i el llisten entre els bisbes de Tarragona en el mític període previ al primer bisbe realment existent. A més, l'aparició tardana de la llegenda va fer que no arrelés en la ciutat, on no ha tingut mai cap devoció popular ni un culte reconegut.

## Referències

* ↑ Filipencs 2:25
* ↑ Filipencs 4:18
# Ermila

Ermila (en àrab الرميلة, ar-Rmīla; en amazic ⵜⴳⴳⵓⵔ) és una comuna rural de la província de Boulemane, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.690 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Seymour (Missouri)

Seymour és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.834 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Seymour tenia 1.834 habitants, 711 habitatges, i 479 famílies. La densitat de població era de 270,3 habitants per km².
Dels 711 habitatges en un 35,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,4% hi vivien parelles casades, en un 13,1% dones solteres, i en un 32,5% no eren unitats familiars. En el 29,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 19,2% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.093 $ i la renda mediana per família de 30.048 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.938 $ mentre que les dones 16.481 $. La renda per capita de la població era de 12.486 $. Entorn del 13,7% de les famílies i el 18,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Seymour». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Seymour». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Selma (Virgínia)

Selma és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 485 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Selma tenia 485 habitants, 196 habitatges, i 135 famílies. La densitat de població era de 604,1 habitants per km².
Dels 196 habitatges en un 27,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,7% hi vivien parelles casades, en un 5,6% dones solteres, i en un 31,1% no eren unitats familiars. En el 26,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 19,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.250 $ i la renda mediana per família de 34.286 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 16.429 $. La renda per capita de la població era de 14.045 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Selma». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Selma». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Cheverny

Cheverny és un municipi francès, situat a la regió del Centre - Vall del Loira, al departament del Loir i Cher.
En aquesta localitat es troba el Castell de Cheverny, un dels castells del Loira famós per haver inspirat el Castell de Moulinsart de les aventures de Tintín.
# Chiktiabar

Chiktiabar fou un petit estat tributari protegit a l'agència de Bhopawar, Índia, governat per un bhúmia. L'estat tenia només una població de 415 habitants quasi tots ells de religió hindú.
El bhúmia Umed Singh va pujar al tron el 1864.

## Referències

* The Golden Book of India, per Sir Roper Lethbridge
# Estadi Armando Picchi

L'Estadi Armando Picchi és un estadi de futbol de la ciutat de Liorna. És propietat de l'AS Livorno.
Va ser inaugurat el 1935 amb el nom Edda Ciano Mussolini. Té una capacitat de 19.801 espectadors i unes dimensions de 107x68 m. El primer partit que va albergar va ser l'Itàlia B - Àustria B amb resultat de 0-0.
Després de la Guerra Mundial fou anomenat Stadio Comunale di Livorno. Fou renovat pels Jocs Olímpics de 1960, on fou seu de diversos partits de futbol.

## Referències

* ↑ «Livornocalcio». Arxivat de l'original el 2016-11-15. [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ Romagnoli, Stefano. «Stadio Aramando Picchi – AS Livorno Calcio», June 12, 2013.
* ↑ «Stadio Armando Picchi - A.S. Livorno Calcio». Football Tripper, August 16, 2014.

## Enllaços externs

* http://www.livornocalcio.it/
# Estadi Arosvallen

L'Estadi Arosvallen és un estadi de futbol de la ciutat de Västerås, a Suècia.
Va ser inaugurat l'any 1931 i va ser seu de la Copa del Món de Futbol de 1958.
Té una capacitat per a 10.000 espectadors, però el seu rècord de públic va ser el 18 de febrer de 1934 en un partit de bandy amb 11.231 espectadors veient el partit Västerås SK-IFK Uppsala (1–5).

## Referències

* ↑ «World Cup 1958». rsssf.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «VSK:s publikrekord i bandyallsvenskan» (en suec). VSK FOrum, 1998. [Consulta: 24 març 2018].
# Estadi Arnar

L'Estadi Arnar (en armeni Արնար Մարզադաշտ) és un estadi de la ciutat d'Ijevan, Armènia.

## Història

Fou construït per l'empresari armeni Artsruni Ghalumian l'any 2007. El primer partit disputat fou la final de la copa armènia de futbol de l'any 2008 entre Ararat Yerevan i Banants. Ararat Yerevan guanyà el títol per 2-1 després d'una pròrroga davant 2.500 espectadors.
Entre 2011 i 2012 fou utilitzat pels clubs F.C. Impulse de Dilijan i Shirak F.C. de Gyumri.

## Referències

* ↑ «Aravot:Football in Ijevan 15 juliol 2007». Arxivat de l'original el 4 de setembre 2011. [Consulta: 13 d’octubre 2013].
* ↑ «Armtown:Aravot 11 Novembre 2009». Arxivat de l'original el 8 de juny 2011. [Consulta: 13 d’octubre 2013].
# Estadi Artemio Franchi (Siena)

    No confondre amb l'Estadi Artemio Franchi de Florència.
L'Stadio Artemio Franchi és un estadi multiússos de Siena (Itàlia) construït l'any 1923, amb capacitat per 15.373 espectadors. Actualment acull els partits de futbol que disputa com a local l'AC Siena.
Rebé el nom d'Artemio Franchi en honor de l'antic president de la Federació Italiana de Futbol.
# Sibil·la (desambiguació)

«Sibil·la» té aquests significats:
* Antroponímia:
** Sibil·la (prenom), prenom femení català
* Biografies:
** Sibil·la de Barcelona (1035-1074), duquessa consort de Borgonya
** Sibil·la de Mataplana (s.XII), dona de Guilhem VI de Montpelier
** Sibil·la d'Anjou (1112 – 1165), va ser comtessa consort de Flandes
** Sibil·la de Jerusalem (c.1160 - 1190), reina de Jerusalem
** Sibil·la d'Armènia (1240-1290), comtessa de Trípoli
** Sibil·la de Saga (1240-1320), noble catalana
** Sibil·la de Castellvell (?-21 de febrer de 1329), abadessa del monestir de Santa Maria d'Alguaire
** Sibil·la I de Pallars Sobirà (1282 - 1330), comtessa de Pallars Sobirà
** Sibil·la d'Anglesola (s.XIV), abadessa del monestir de Santa Maria de Vallbona de les Monges
** Sibil·la de Fortià (c.1350 - 1406), reina consort de la Corona d'Aragó
** Sibil·la d'Anhalt (1564-1614), noble alemanya
** Sibil·la de Saxònia-Coburg Gotha (1908-1972), princesa de Suècia
* Història:
** Sibil·la de Cumes
* Mitologia:
** Sibil·la
* Música:
** Cant de la Sibil·la
# Sibil·la Augusta de Saxònia-Lauenburg

Sibil·la Augusta de Saxònia-Lauenburg (en alemany Franziska Sibylla Augusta von Sachsen-Lauenburg) va néixer a Ratzeburg (Alemanya) el 21 de gener de 1675 i va morir a Rastatt el 10 de juliol de 1733. Era filla del duc Juli Francesc (1641-1689) i de la comtessa Maria Hedwig de Sulzbach (1650-1681).
Les ocupacions militars del seu marit, com a general de l'exèrcit imperial, que passava llargues temporades fora en diverses campanyes militars, van fer que hagués d'ocupar-se en bona part de l'administració del ducat. Fins que el 1707, en quedar viuda exercí oficialment la regència de Baden-Baden fins al 1727. S'ocupà especial de reconstruir el país devastat i arruïnat amb les guerres contra França. Amb una política de control de les finances va poder emprendre la construcció de diversos palaus i esglésies, com els de Weißes, de Rastatt o Ettlingen.

## Matrimoni i fills

El 27 de març de 1690, amb només 15 anys, es va casar amb Lluís Guillem de Baden-Baden (1655-1707), fill de Ferran Maximilià (1625-1669) i de la princesa Lluïsa Cristina de Savoia-Carignan (1627-1689). El matrimoni va tenir nou fills, sis dels quals moriren prematurament:
* Leopold Guillem (1695-1696
* Carlota (1696-1700)
* Carles Josep (1697-1703]
* Guillemina [(1700-1702
* Lluïsa (1701-1707)
* Lluís Jordi (1702-1761), casat primer amb Maria Anna de Schwarzenberg, i després amb Maria Anna de Baviera.
* Guillem Jordi (1703-1709
* Augusta (1704-1726], casada amb el duc Lluís d'Orleans (III duc d'Orleans) (1703-1752).
* August Jordi (1706-1771), casat amb Maria Victòria d'Arenberg.

## Bibliografia

* Saskia Esser: Leben und Werk der Markgräfin Franziska Sibylla Augusta. Ausstellungskatalog, Stadt Rastatt, Rastatt 1983, ISBN 3-923082-01-0
* Clemens Jöckle: Maria-Einsiedeln-Kapelle Rastatt. Schnell & Steiner, Regensburg 1999, ISBN 3-7954-5971-0
* Hans-Georg Kaack: Markgräfin Sibylla Augusta. Die große badische Fürstin der. Barockzeit. Stadler, Konstanz 1983, ISBN 3-7977-0097-0
* Anna Maria Renner: Sybilla Augusta. Markgräfin von Baden. Die Geschichte eines denkwürdigen Lebens. 4. Auflage. Müller, Karlsruhe 1981, ISBN 3-7880-9665-9
* Gerlinde Vetter: Zwischen Glanz und Frömmigkeit. Der Hof der badischen Markgräfin Sibylla Augusta. Katz, Gernsbach 2006, ISBN 3-938047-19-4
* Rudolf Sillib: Schloß Favorite und die Eremitagen der Markgräfin Franziska Sibylla Augusta von Baden-Baden. Neujahrsblätter der Badischen Historischen Kommission, Neue Folge 17. Carl Winters Universitätsbuchhandlung, Heidelberg 1914.

## Enllaços externs

* Internetpräsenz der Stadt Rastatt
* Schloss Favorite
* Franziska Sibylla Augusta von Sachsen-Lauenburg, Markgräfin von Baden-Baden - Projekt des Albertus-Magnus-Gymnasiums Ettlingen Arxivat 2016-01-17 a Wayback Machine.
* Beitrag über Franziska Sibylla Augusta von Sachsen-Lauenburg