OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juillé (Deux-Sèvres)

Juillé és un municipi francès situat al departament de Deux-Sèvres i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 98 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Juillé era de 98 persones. Hi havia 38 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 15 parelles sense fills i 15 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 52 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 9 estaven desocupats. Tots els 52 habitatges eren cases. Dels 39 habitatges principals, 37 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Juillé el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 16 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 8 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 12 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 60 persones, 44 eren actives i 16 eren inactives. De les 44 persones actives 41 estaven ocupades (22 homes i 19 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 16 persones inactives 8 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 2 d'empreses de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Juillé hi havia 12 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 408 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Juillé a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Juillé a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# José Minguilló Boluda

José Minguilló Boluda fou un comerciant i polític valencià. En la dècada del 1840 era un dels principals propietaris de l'horta d'Alacant. Militant del Partit Moderat, el 1836 fou capità de granaders i en 1840 del Primer Batalló de la Milícia Nacional. Regidor d'Alacant des de 1835, fou tinent d'alcalde en 1843 però fou destituït en 1844 arran del pronunciament de Pantaleón Boné. En 1852-1853 va ocupar l'alcaldia d'Alacant, i durant el seu mandat va intentar posar fre al frau en les vendes al Mercat Central, i també va suprimir la sopa pels pobres a causa de la manca de pressupost. El 1854 fou escollit diputat a la Diputació d'Alacant pel districte de Novelda, però va renunciar.

## Referències

* ↑ Mercedes Pascual Artiaga i Eva María Trescastro López El desarrollo del municipio liberal y el reto de la alimentación en el Alicante de la primera mitad del siglo XIX, p. 110-111 i 160
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.371. ISBN 9788495484802.
Càrrecs públics :
| Precedit per: Tomás de España Sotelo | Alcalde d'Alacant 1852-1853 | Succeït per: Rafael Pascual del Pobil Estellés |
# Juli Vila i Prades

Juli Vila i Prades (València, 9 d'abril de 1873 - Barcelona, 9 de juliol de 1930) va ser un pintor.

## Biografia

Va estudiar a la Reial Acadèmia de Belles arts de Sant Carles de València. Allà va ser deixeble de Francesc Domingo Marqués, Juan Peyró Urrea i de Joaquim Agrassot, a Madrid, i va assistir al taller de Joaquim Sorolla.
Un cop finalitzats els estudis, un dels primers premis rebuts va ser amb la seva pintura Sobre l'arròs, que va obtenir un segon premi l'any 1904. Vila i Prades es va establir a Buenos Aires i estant a l'Argentina va pintar diverses obres com Conduint hisenda i Primera Junta. Va deixar obres seves en diversos països llatinoamericans, tal és el cas de Xile, on es troba la seva pintura El pas de l'Exèrcit Llibertador per la serralada dels Andes (1909, Museu Històric i Militar de Xile).
A Espanya, es pot veure obra seva en museus com el Museu de la Reial Acadèmia de Belles arts de Sant Ferran, que conserva un retrat masculí datat en 1904, al Museu del Prado, propietari de Conduint hisenda, oli presentat a l'Exposició nacional de 1906, dipositat en la Capitania General de Sevilla, i Espígols 8 de setembre de 1925. Al Museu Carmen Thyssen Màlaga s'exposa el quadre Valencians (1908), que és una còpia de Retrats d'Elena i María amb vestits valencians antics (1908) de Sorolla, obra costumista que retrata a les filles de Sorolla. També hi ha obra seva al Círculo Ecuestre.
El seu germà va ser el periodista Baldomero Vila Prades, nascut el 1870.

## Referències

* ↑ «Juli Vila i Prades». Museo del Prado.
* ↑ «Julio de Vila y Prades | Real Academia de la Historia». [Consulta: 27 octubre 2023].
* ↑ Julio Vila Prades fue el pintor que decoró los techos del Casino Kursaal de San Sebastián inaugurado en 1923. txtSimpleSearch=Vila%3Cb%3E%20Prades,%3C/b%3E%20Julio&simpleSearch=0&hipertextSearch=1&search=advanced&MuseumsSearch=&MuseumsRolSearch=1&listaMuseos=null Red Digital de Colecciones de Museos de España
* ↑ Voz «Vila Prades, Julio» en la Enciclopedia online del Museo del Prado
* ↑ Moreno, Lourdes (2014) Museo Carmen Thyssen Málaga Colección. p. 398
* ↑ «Repertori de col·leccionistes i col·leccions d'art i arqueologia de Catalunya - Institut d'Estudis Catalans». [Consulta: 27 octubre 2023].

## Bibliografia

* Julio Vila y Prades, 1873-1930, cat. exp., Madrid, Ministerio de Educación y Ciencia, 1974.
# Júkovo

«Júkovo» té aquests significats:
* Júkovo (Tomsk), localitat de l'óblast de Tomsk, a Rússia
* Júkovo (Penza), localitat de l'óblast de Penza, a Rússia
* Júkovo (Sverdlovsk), localitat de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia
* Júkovo (Riazan), localitat de l'óblast de Riazan, a Rússia
# Júkovo (Riazan)

* Per a altres significats, vegeu «Júkovo».
Júkovo (en rus: Жуково) és un poble de l'óblast de Riazan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 16 habitants.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Касимовского муниципального района Рязанской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Akapovo». GeoNames.
* ↑ Приказ Министерства природных ресурсов Российской Федерации от 28 марта 2007 г. № 68 «Об утверждении Перечня лесорастительных зон и лесных районов Российской Федерации»
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»».
# Jurvièla

Jurvièla (francès Jurvielle) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Jérôme Moïso

Jérôme Moïso (París, 15 de juny de 1978) és un jugador de bàsquet de nacionalitat francesa. Amb 2.08 metres d'alçada, jugava en la posició d'aler pivot.

## Carrera esportiva

Moïso va estudiar a la prestigiosa Universitat de Califòrnia-Los Angeles (UCLA) durant dos anys. Va ser triat en la primera ronda del Draft de l'NBA del 2000, en l'onzena posició pels Boston Celtics. Després del seu pas per Boston va jugar les següents 4 temporades a Charlotte i New Orleans Hornets, Toronto Raptors, New Jersey Nets i Cleveland Cavaliers, encara que en cap d'ells va disposar de minuts per demostrar la seva vàlua.
El 2006 decideix iniciar la seva aventura europea, recalant en les files de la Virtus de Roma, i posteriorment en la Fortitudo Bologna, abans d'arribar al maig de 2007 al Reial Madrid, amb el qual es proclamaria Campió de la Lliga ACB davant el Barça.
A l'estiu del 2007 signa contracte amb el DKV Joventut per una temporada, per intentar suplir Robert Archibald. Després d'una excel·lent temporada a Badalona, on aconsegueix guanyar la Copa del Rei i la Copa ULEB, se'n va d'Espanya per fitxar pel Khimki BC de la lliga russa on coincidiria amb jugadors com Carlos Delfino o Jorge Garbajosa.
L'experiència a Rússia no arriba a quallar a causa dels problemes d'adaptació que des d'un primer moment pateix el jugador, de manera que a mitjans de la temporada 2008-09 torna a Espanya per reforçar novament el DKV Joventut de cara a la segona volta de la lliga ACB. Durant l'estiu de 2009 el jugador es va desvincular del Joventut i va fitxar per una temporada pel Bilbao Basket. Després de finalitzar el seu contracte el Bilbao Basket decideix no renovar-lo després de la seva rendiment.

## Referències

* ↑ «ACB Outside: Moiso, Charles Smith y Gary Neal ya tienen nuevo equipo en el extranjero». Solobasket, 19-06-2008 [Consulta: 2 juny 2018].
* ↑ «El nuevo fichaje del DKV Jerome Moiso ya se entrena con el equipo» (en castellà). ACB, 22-12-2008 [Consulta: 2 juny 2018].
* ↑ «El Bilbao Basket ficha a Jerome Moiso». Marca, 16-07-2009 [Consulta: 2 juny 2018].

## Enllaços externs

* Jérôme Moïso jugador a l'ACB
# Jérôme Savary

Jérôme Savary, (Buenos Aires, 27 de juny de 1942 - Levallois-Perret, 4 de març de 2013) és un actor, director de teatre i autor dramàtic, trompetista, i també guionista i director de cinema, de nacionalitat argentina i francesa, trilingüe (francès, castellà i anglès), conegut internacionalment i reconegut com a expert en arts escèniques.
A partir del 1965, resident a París (anteriorment havia viscut a Nova York i Buenos Aires). El 1968 va fundar una companyia de cabaret d'avantguarda anomenada Le Grand Magic Circus et Ses Animaux Tristes (el gran circ màgic i els seus animals tristos). El 1975 va dirigir la pel·lícula, burlesque, La filla del guardabarrera (La fille du garde-barrière), protagonitzada per l'actriu Mona Mour. Va fer una adaptació per al teatre d'Astèrix el Gal el 1988. Va dirigir i escriure (amb Quim Monzó) l'obra dramàtica El tango de Don Joan, que es va estrenar al teatre Romea. També ha estat director de comèdia musical: Cabaret, 1988, la Révolution Française, 1989, Metropolis, 1989, i Zazou, 1990, entre d'altres. El 1996 va ser nomenat director del Téâtre National de Chaillot de París. Posteriorment, va ser director de l'Teatre Nacional de l'Opéra-Comique, també a París, 2000-2007.

## Condecoracions

Jérôme Savary va ser condecorat com a Chevalier de la Légion d'Honneur (cavaller de la Legió d'Honor) i de l'Ordre des Arts et des Lettres (orde de les arts i les lletres).

## Audio

* Looking for/à la recherche de Josephine. New Orleans for ever (CD+3 videoclips), comèdia musical de Jérôme Savary (enregistrament en directe a Madrid, Espanya. Lrn Production, 2006.

## Video

* Mistinguett. La dernière revue, comèdia musical. Amb Liliane Montevecchi. Direcció: Jérôme Savary. Sony Music Video. 2002.

## Filmografia

* La Fille du garde-barrière, França, 1975.

## Referències

* ↑ «Décès du metteur en scène Jérôme Savary» (en francès). Liberation, 05-03-2013. [Consulta: 3 maig 2020].

## Bibliografia

* Els 100 millors films eròtics de la Història del Cinema, Luis Miguel Carmona i Tomás Pérez Niño. Cacitel. Madrid, 2004. ISBN 84-87754-77-5.
* Album du Grand Magic Circus, Jérôme Savary. Pierre Belfond. París, 1974.
* Dictionnaire amoureux du Spectacle, Jérôme Savary. Plon. 2004. ISBN 2-259-19898-8.
* Le Grand Magic Circus et ses animaux tristes. 30 ans d'aventures et d'amour, Jérôme Savary. Théâtre national de Chaillot - BC Éditions. París, 1996.
* Jérôme Savary, l'enfant de la fête, Colette Godard, Éditions du Rocher, 1996. ISBN 2-268-02303-6
* Ma vie commence à 20h30, Jérôme Savary. Stock/Laurence Pernoud. 1991. ISBN 2-234-02344-0
* La Vie privée d'un magicien ordinaire, Jérôme Savary, Éditions Ramsay, 1985. ISBN 2-85956-428-4

## Enllaços externs

* Web oficial (francès)
* «Jérôme Savary». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Khebdib

Khebdib (en rus: Хебдиб) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 33 habitants. Pertany al districte rural de Gunib.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Katina Paxinú

Katina Paxinú (El Pireu, 17 de desembre de 1900 - Atenes, 22 de febrer de 1973) va ser una actriu de cinema i de teatre grega.

## Primers anys

Nascuda Ekaterini (Catherine) Konstandopulu al Pireu, Grècia, va començar com a cantant d'òpera però va canviar de carrera i va anar al Teatre Reial Grec el 1929. Quan va esclatar la segona Guerra Mundial, estava actuant a Londres. Incapaç de retornar a Grècia, va emigrar als Estats Units.

## Carrera

Va ser seleccionada per interpretar "Pilar" a la pel·lícula de 1943 For Whom the Bell Tolls, guanyant un Oscar a la millor actriu secundària i un Globus d'Or a la millor actriu secundària. Va continuar apareixent en pel·lícules de Hollywood fins al 1949. Va fer una pel·lícula britànica també, la versió de pel·lícula de 1947 de Uncle Silas, protagonitzada per Jean Simmons. Ella va fer de mare de Tyrone Power a Prince of Foxes el 1949. Després de 1949, Paxinú retornava a Hollywood només una vegada més, per interpretar, una altra vegada, una dona gitana, aquesta vegada en el film èpico–religiós de 1959, The Miracle.
El 1950, Paxinú continuava la seva carrera al teatre. En la seva nadiua Grècia, formava el Teatre Reial d'Atenes amb Alexis Minotis, el seu director principal i el seu marit Ioannis Paxinós, des de 1940.
Paxinú feia unes quantes aparicions al teatre de Broadway i també a la televisió, incloent-hi el paper principal en la primera producció en anglès de Federico Garcia Lorca La casa de Bernarda Alba, a l'Anta Playhouse a Nova York el 1951, i una producció de la BBC de l'obra de Lorca Bodas de sangre, emesa el 2 de juny de 1959.

## Mort

Paxinú va morir de càncer a Atenes, Grècia el 1973 a l'edat de 72 anys. Li van sobreviure el seu marit, i els seus dos fills del seu primer matrimoni amb Ioannis Paxinós, el cognom del qual havia estat utilitzant després del seu divorci. Les seves restes estan enterrades a Primer Cementiri d'Atenes.

## Filmografia

| Any | Pel·lícula | Paper | Notes |
| 1943 | For Whom the Bell Tolls | Pilar | Oscar a la millor actriu secundària Globus d'Or a la millor actriu secundària |
| 1943 | Hostages | Maria | |
| 1945 | Confidential Agent | Mrs. Melandez | |
| 1947 | Mourning Becomes Electra | Christine Mannon | |
| 1947 | Uncle Silas | Madame de la Rougierre | |
| 1949 | Prince of Foxes | Mona Constanza Zoppo | |
| 1955 | Mr. Arkadin | Sophie | |
| 1959 | The Miracle | La Roca | |
| 1960 | Rocco e i suoi fratelli | Rosaria Parondi | |
| 1961 | Morte di un bandito | | |
| 1965 | To Nisi tis Afroditis | Lambrini | |
| 1968 | Tante Zita | Aunt Zita | |
| 1970 | Un Été Sauvage | Marya | |
| 1970 | The Martlet's Tale | Orsetta | |
# Katiu

Katiu és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa. Administrativament és una comuna associada a la comuna de Makemo. Està situat a 25 km al nord-est de Makemo i a 13 km al nord de les illes Raevski.

## Geografia

L'atol té una forma ovalada de 27 km de llarg i 12,5 km d'ample. La superfície emergida és de 27 km². La llacuna interior, de 235 km², té un pas navegable anomenat Pakata.
La vila principal és Hitianau, situada al nord al costat del pas. La població total és de 375 habitants (cens del 2002), que viuen principalment del cultiu de perles negres i de copra. Disposa d'una església catòlica i d'un aeroport regional inaugurat el 2001.

## Història

Va ser descobert el 1820 per Fabian von Bellingshausen que el va anomenar Osten-Saken o Saken.
# José Rodríguez

* No s'ha de confondre amb Josep Rodríguez.
José Rodríguez és el nom dels següents personatges:
* José Rodríguez Carracido (Santiago de Compostel·la, 1856 - Madrid, 1928), farmacèutic i químic espanyol
* José Rodríguez Vázquez (Vigo, 1889 - Melipilla, Xile, 1972), futbolista gallec
* José Rodríguez de la Borbolla (Sevilla, 1947), segon president de la Junta d'Andalusia
* José Rodríguez Reza (Ourense, 1922), advocat i polític gallec
* José Rodríguez Losada (1797, Iruela - 1870, Londres), rellotger espanyol
* José Ángel Rodríguez de la Peña (Los Corrales de Buelna, 1975) futbolista càntabre
* José Antonio Rodríguez Ferrer (L'Havana, Cuba, 1864 - 1935), compositor cubà
* José Antonio Rodríguez Saavedra (O Porriño, 1968), futbolista gallec
* José Carlos Rodríguez Sedano (Puebla de los Infantes, Sevilla, 1903 - ?), violinista espanyol
* José Gaspar Rodríguez de Francia (1766 - 1840), primer dirigent del Paraguai després de la independència d'Espanya
* José Luis Rodríguez Aguilar (1994), ciclista xilè
* José Luis Rodríguez García (Loeches, 1966), ciclista madrileny
* José Luis Rodríguez Loreto (Sevilla, 1971), futbolista andalús
* José Luis Rodríguez Zapatero (Valladolid, 1960), cinquè President del Govern espanyol (2004-2011)
* José Manuel Rodríguez Méndez (A Caridá, Astúries, 1945), mestre asturià establert a Catalunya
* José Manuel Rodríguez Ortega (Almeria, 1972), futbolista andalús
* José Manuel Rodríguez Portela (La Corunya, 1962), futbolista gallec
* José María Rodríguez Barberá (Daia Nova, 1947), polític valencià establert a Mallorca
* José Ramón Rodríguez Gómez (Huelva, 1987), futbolista andalús
# Kniahínivka

Kniahínivka (en ucraïnès Княгинівка, en rus Княгиневка, Kniaguínevka) és una vila de la província de Luhansk a Ucraïna. Fins al 2020 era part de l'àrea municipal de Khrustalni, però avui dia és part del districte de Rovenkí i del municipi (hromada) de Khrustalni. Tanmateix, segons el sistema administratiu rus que controla la regió, Kniaguínevka continua pertanyent a l'àrea municipal de Khrustalni. El 2022 tenia 816 habitants.
La vila està ocupada per Rússia des de la Guerra al Donbàs, i és administrada com a part de la República Popular de Luhansk.

## Història

La vila es fundà el 1784. Rebé l'estatus d'assentament de tipus urbà el 1960.
L'estiu del 2014, durant la Guerra al Donbàs, les forces prorusses prengueren el control de Kniahínivka i des d'aleshores està controlada per la República Popular de Luhansk.

## Referències

* 1 2 «Численность населения по состоянию на 1 октября 2015 года по Луганской Народной Республ ике» (en rus). Luhansk People's Republic. Arxivat de l'original el 2016-02-04. [Consulta: 21 desembre 2015].
# Kismet (Kansas)

Kismet és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 484 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kismet tenia 484 habitants, 159 habitatges, i 123 famílies. La densitat de població era de 812,5 habitants/km².
Dels 159 habitatges en un 54,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 22,6% no eren unitats familiars. En el 19,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,51.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 37,8% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 17,1% de 45 a 60 i un 7,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.531 $ i la renda mediana per família de 38.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.729 $ mentre que les dones 29.583 $. La renda per capita de la població era de 15.600 $. Entorn del 10,5% de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kismet». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kismet». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mas Puig Rafegut

El Mas Puig Rafegut és una masia d'Olost (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular orientat a migdia, teulada a dos vessants amb el carener perpendicular a la façana principal, més estreta que les laterals. La façana principal es compon de dues arcades rebaixades, de pedra treballada, a cada planta. Les arcades inferiors formen un petit porxo que dona entrada a la casa mitjançant un portal adovellat.
A la primera planta hi ha una galeria i al pilar que sosté les dues arcades hi trobem un rellotge de sol. La majoria de finestres tenen un dintell monolític.
Al davant de la façana principal hi ha una gran era encerclada per un emmurallat fet de pedra.
La masia ha estat molt reformada i ampliada en diferents dates que van del 1631 al 1808. Actualemtn ha estat molt ben restaurada.

## Història

La llista d'hereus d'aquesta masia, començà el segle xiii.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mas Puig Rafegut». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 agost 2021].
# Pomacea lineata

Pomacea lineata és una espècie de mol·lusc gastròpode d'aigua dolça de la família Ampullaridae originària del Brasil. El gènere conté els caragols d'aigua dolça més grans de la terra. A Àsia i Europa és considerada com una espècie invasora. A la Unió Europea el seu transport, comerç i tinença són prohibits.

## Descripció

La conquilla petita i relativament allargassada és de color blanquinós o groc amb moltes bandes espirals fines i definides, de mida mitjana. Aquestes bandes li van valdre el nom lineata. L'espira és obtusa, bastant elevada amb voltes arrodonides i sutura obtusa. L'obertura és ampla, i semicircular. El cargol és d'un ample de 40 a 60 mm i una alçada de 45 a 75 mm. El cos tou és de color gris brunenc, amb taquetes fosques. Els ous de color blanquinosa es posen en rams centenars d'unitats ben enganxats amb un diàmetre de 3 mm. Són herbívors.
La forma exterior, l'hàbitat i l'anatomia interna de la Pomacea lineata s'assemblen molt al cargol poma acanalat i es distingeixen pel color dels ous, la glàndula albugínia i l'aparell reproductor masculí. Altres sòsies són P. sordida, P. haustrum i P. maculata.

## Distribució

És originari del Brasil.

## Ús

La Pomacea lineata s'utilitza en la medicina tradicional de la Regió Nord-est del Brasil contra asma, esquinços, furóncols i úlceres.

## Bibliografia

* Altaba, Christian R. Identificació de diferents espècies del gènere Pomacea (pdf). Generalitat de Catalunya, Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural, 2012.

## Referències

* 1 2 3 4 Ghesquiere, Stijn A. I. «Pomacea (pomacea) lineata» (en anglès i altres llengües). Applesnail.net, 2007. [Consulta: 24 agost 2015].
* ↑ Dawes, John «International Waters: EU Finally Bans Apple Snail Imports». Pet Product News, 01-01-2013. Arxivat de l'original el 2016-03-04 [Consulta: 24 agost 2015]. Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ Alves, R. R. N. «Fauna used in popular medicine in Northeast Brazil». Journal of Ethnobiology and Ethnomedicine, 5, 1, 2009. DOI: 10.1186/1746-4269-5-1.