OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pere Fernández

Pere Fernández, també conegut com a Pseudo-Bramantino, (Múrcia, segle XVI) fou un pintor renaixentista. Fins a finals del segle xx, autors italians creien que Pseudo-Bramantino podia ser un pintor d'origen ibèric anomenat Pietro, Pietro Ispano, Pietro Frangione o també Pietro Sardo.
És considerat un pintor de tendència italianitzant, actiu a Roma, al nord d'Itàlia i a Nàpols. És un artista que figura entre els principals introductors del llenguatge renaixentista a Catalunya. Està documentat a Girona entre 1519 i 1521 com a autor del retaule de Santa Helena de la Catedral de Girona, juntament amb Antoni Norri. El 1519 va ser requerit amb Gabriel Pou per pintar el retaule de l'església de Sant Cebrià de Flaçà, avui perdut.

## Obres destacades

* Sant Blai (cap a 1517)
* Retaule de Santa Helena

## Referències

* 1 2 Sureda 2008: p. 4
* ↑ M.M.C.. «Renaixament i Barroc». A: MNAC. Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. 2012. Barcelona: MNAC, p. 150. ISBN 978-84-8043-136-1 [Consulta: 9 agost 2012].
* ↑ «Pere Fernández». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Sureda, Joan «Pere Fernández, pintor fronterer del Manierisme». ACAF/ART, 2008.
* Freixas i Camps, Pere «El pintor Pere Fernández a Girona». Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, 1993, pp. 79 – 95. ISSN: 0213-6228.
# Mandrinadora

Una mandrinadora és una màquina eina que s'utilitza bàsicament per a la mecanització (mandrinatge) de forats de peces cúbiques quan cal que aquests forats tinguin una tolerància molt estreta i una qualitat de mecanització bona. La necessitat d'haver d'aconseguir aquestes toleràncies tan estretes fan que la mandrinadora exigeixi una gran perícia i experiència als operaris que la fan servir.
Bàsicament aquest tipus de màquines està compost per una bancada on hi ha una taula giratòria per fixar les peces que es van a mecanitzar, i una columna vertical per la qual es desplaça el capçal motoritzat que fa girar a la claveguera portaeines on se subjecten les barres de mandrinar.
L'eina de mandrinar té unes connotacions especials: per una banda ha de ser el més robusta possible, per evitar vibracions, i d'una altra ha de tenir un mecanisme d'ajust molt precís per poder aconseguir la tolerància precisa del forat, on de vegades cal aconseguir toleràncies IT7 i fins i tot IT6.

## Bibliografia

* Millán Gómez, Simón. Procedimientos de Mecanizado. Madrid: Editorial Paraninfo, 2006. ISBN 84-9732-428-5.
* Sandvik Coromant. Guía Técnica de Mecanizado. AB Sandvik Coromant 2005.10, 2006.
* Larbáburu Arrizabalaga, Nicolás. Máquinas. Prontuario. Técnicas máquinas herramientas.. Madrid: Thomson Editores, 2004. ISBN 84-283-1968-5.

## Vegeu també

* Mandrinatge
* Torn CNC

## Enllaços externs

* Museu de màquina eina Arxivat 2011-03-16 a Wayback Machine.
* Descripció de la mandrinadora universal Arxivat 2009-10-07 a Wayback Machine.
# Riu Escopes

* Per a altres significats, vegeu «Escopes».
Skopas (Scopas, Σκόπας) fou un riu tributari per la part oriental del Sangari a Galàcia, al que desaiguava a uns 15 km de Juliopolis.
El seu nom modern és Aladan.

## Referències

* ↑ The River-Names of Europe by Robert Ferguson (en anglès).
# Antena de Oro 2005

La XXXIII Edició dels Premis Antena de Oro, entregats el 9 de juliol de 2005 al Cigarral del Santo Ángel Custodio (Toledo) encara que corresponents a 2004 foren els següents:

## Televisió

* Inés Ballester per Por la mañana.
* Augusto Algueró per l'ambientació musical a Telecinco.
* Núria Roca Granell per La isla de los famosos.
* Albert Castillón Goni, per Castillón y Compañía.
* Irma Soriano, per Irma de tarde.

## Ràdio

* Pepa Fernández per No es un día cualquiera de RNE.
* La Brújula d'Onda Cero.
* El mirador del deporte de Punto Radio.
* Juanma Ortega per Anda ya.
* César Vidal Manzanares per La linterna.

## Trajectòria professional

* Menchu Álvarez del Valle.
* César Gil.
* María Eugenia Yagüe
* Javier Fernández Arribas

## Altres categories

* Antena Extraordinaria: José Bono Martínez.
* José María Barreda Fontes, President de Castella-La Manxa.
* Cinema: Alejandro Amenábar.
* Música: Presuntos Implicados.
* Teatre: Ana María Vidal.

## Referències

* ↑ BARREDA RECOGE MAÑANA EL PREMIO "ANTENA DE ORO" EN RECONOCIMIENTO A LA PROMOCIÓN EXTERIOR web del govern de Castella la Manxa, 8 de juliol de 2005
* ↑ Antena de Oro 2005 a IMDB
* ↑ Juanma Ortega, galardonado con la Antena de Oro de radio, los40.com

## Vegeu també

* TP d'Or 2005
* Premis ATV 2005
* Premis Ondas 2005
# Walther Bothe

Walther Wilhelm Georg Bothe (Oranienburg, Brandenburg, 8 de gener de 1891 - Heidelberg, 8 de febrer de 1957) fou un físic, matemàtic, químic i professor universitari alemany. Va rebre el Premi Nobel de Física l'any 1954, juntament amb Max Born, per la invenció del mètode de les coincidències en l'ocupació del comptador Geiger.

## Biografia

Va néixer el 8 de gener de 1891 a la ciutat alemanya d'Oranienburg, prop de Berlín. Va estudiar física, química i matemàtiques a la Universitat de Berlín, on va tenir com a professor Max Planck, i s'hi doctorà l'any 1914. Després de la Primera Guerra Mundial, en què fou fet presoner per l'Imperi rus i deportat a Sibèria, col·laborà amb Hans Geiger en el Physikalisch-Technische Reichsanstalt de Berlín. El 1930, fou nomenat professor de la Universitat de Giessen i el 1934 va esdevindre director de l'Institut de Física de la ciutat de Heidelberg.
Va morir el 8 de febrer de 1957 a la ciutat de Heidelberg.

## Recerca científica

Al costat de Hans Geiger, descobrí que si una sola partícula és detectada per dos o més comptadors Geiger, la detecció serà pràcticament coincident en el temps. Usant aquesta observació, va construir el circuit de coincidència que permet que diversos comptadors en coincidència determinin l'ímpetu angular d'una partícula. Bothe va estudiar l'efecte Compton usant aquest sistema, establint així l'anàlisi moderna dels processos de dispersió i establint una porta lògica.
El 1930 va demostrar, juntament amb H. Becker, que mitjançant el bombardeig del beril·li amb partícules alfa s'aconseguia una radiació penetrant, formada pel que posteriorment James Chadwick anomenaria neutrons. El 1943 finalitzà el primer ciclotró alemany.
El 1954, li fou concedit el Premi Nobel de Física, que compartí amb Max Born, per la invenció del mètode de les coincidències en l'ús del comptador Geiger, i per l'estudi de les radiacions.

## Reconeixements

En honor seu, s'anomenà l'asteroide (19178) Walterbothe descobert el 9 de setembre de 1991 per Freimut Börngen i Lutz D. Schmadel.

## Enllaços externs

* «Walther Bothe» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Serguei Guennàdievitx Karassiov

Serguei Guennàdievitx Karassiov (Moscou, Rússia, 12 de juliol de 1979) és un àrbitre de futbol rus que pertany a la FIFA i la UEFA. Arbitra partits de la Premier League russa i ha arbitrat partits de les màximes competicions internacionals de futbol.
Karassiov va començar la seva carrera professional arbitrant partits a lliga russa de futbol el 2008. És membre del comitè d'àrbitres russos de la FIFA des del 2010 i de la UEFA des del 2013. Ha arbitrat partits de la Lliga Europa de la UEFA i de la Lliga de Campions de la UEFA, de l'Eurocopa 2016 i de la Copa del Món de 2018.

## Referències

* 1 2 3 «Sergei Karasev - Profile» (en anglès). transfermarkt.de. [Consulta: 18 juny 2018].
* ↑ «El árbitro ruso Sergei Karasev será el encargado de dirigir el Atlético-Sporting» (en castellà). Marca, 03-04-2018. [Consulta: 18 juny 2018].
* ↑ «Sergei Karasev arbitrará el FC Barcelona - Borussia Mönchengladbach» (en castellà). Sport, 05-12-2016. [Consulta: 18 juny 2018].
* ↑ «Los mejores árbitros de Europa» (en castellà). Marca, 11-06-2016. [Consulta: 18 juny 2018].
* ↑ Sheridan, Jim. «HOME WHISTLER Who is Russian referee Sergei Karasev and how many World Cups has he officiated at?» (en anglès). The Sun, 23-04-2018. [Consulta: 18 juny 2018].
# Serra de la Caseta

«Serra o Serrat de la Caseta» té aquests significats:
* Serra de la Caseta: serra del terme municipal d'Àger, a la comarca de la Noguera
* Serra de la Caseta: serra a cavall dels termes municipals de Granera, a la comarca natural del Moianès i administrativa del Vallès Oriental, i de Gallifa, de la del Vallès Occidental
* Serrat de la Caseta: serra del terme municipal de Navès, a la comarca del Solsonès
# Sincronització de trames

En telecomunicacions, la sincronització de trames és el procés pel qual, mentre es reben un flux de dades entramades, els senyals d'alineació de trama entrants (és a dir, seqüències de bits distintes o paraules de sincronització) s'identifiquen (és a dir, es distingeixen dels bits de dades), permetent les dades. bits dins del marc que s'extreuen per a la descodificació o la retransmissió.

## Entramat

Si la transmissió s'interromp temporalment o es produeix un esdeveniment de lliscament de bits, el receptor s'ha de tornar a sincronitzar.
L'emissor i el receptor han d'acordar amb antelació quin esquema de sincronització de trames utilitzaran.
Els esquemes de sincronització de trama comuns són:

### Bit d'enquadrament

    Una pràctica habitual en telecomunicacions, per exemple en T-carrier, és inserir, en un interval de temps dedicat dins de la trama, un bit de no informació o bit de trames que s'utilitza per a la sincronització de les dades entrants amb el receptor. En un flux de bits, els bits d'enquadrament indiquen l'inici o el final d'un fotograma. Es produeixen en posicions especificades del marc, no porten informació i solen ser repetitius.

### Enquadrament de paraules sincronitzades

    Alguns sistemes utilitzen una paraula de sincronització especial al començament de cada fotograma.

### Enquadrament basat en CRC

    Alguns maquinari de telecomunicacions utilitzen un marc basat en CRC.

## Sincronitzador de fotogrames

A les aplicacions de telemetria, s'utilitza un sincronitzador de trama per alinear un flux binari modulat per codi de pols sèrie (PCM).
El sincronitzador de trama segueix immediatament el sincronitzador de bits a la majoria d'aplicacions de telemetria. Sense la sincronització de fotogrames, la descommutació és impossible.
El patró de sincronització de trama és un patró binari conegut que es repeteix a un interval regular dins del flux PCM. El sincronitzador de fotogrames reconeix aquest patró i alinea les dades en fotogrames menors o submarcs. Normalment, el patró de sincronització de fotogrames va seguit d'un comptador (ID de subframe) que dicta quin subframe o subframe s'està transmetent de la sèrie. Això esdevé cada cop més important en l'etapa de descommutació on es desxifra totes les dades sobre quin atribut es va mostrejar. Les diferents commutacions requereixen una consciència constant de quina secció del fotograma principal s'està descodificant.

## Referències

* ↑ «[https://www4.comp.polyu.edu.hk/~comp2322/Bit%20and%20Frame%20Synchronization%20Techiques.pdf Bit and Frame Synchronization Techniques]» (en anglès). [Consulta: 8 novembre 2023].
* 1 2 «Frame Synchronization» (en anglès). [Consulta: 8 novembre 2023].
* ↑ «Detect Valid Transmission Data by Using Frame Synchronization - MATLAB & Simulink» (en anglès). [Consulta: 8 novembre 2023].
* ↑ «PressSynchronization in Digital Communication Systems» (en anglès). [Consulta: 8 novembre 2023].
# Sinibotys

Sinibotys és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Sinibotys butleri (South in Leech & South, 1901)
* Sinibotys evenoralis (Walker, 1859)
* Sinibotys hoenei (Caradja, 1932)
* Sinibotys mandarinalis (Leech, 1889)
* Sinibotys obliquilinealis Inoue, 1982

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 30 desembre 2018].
# Set (nomós)

Seth en jeroglífic :
Set (també escrit Seth), "l'animal associat amb Seth", és una de les 42 regions o nomós en què es dividia l'antic Egipte, concretament la número XI de l'Alt Egipte. La capital fou Shashotep, també anomenada Hypselis i Apotheke durant l'època clàssica, avui és Shutb. La necròpolis de l'antiga capital es va trobar a l'actual ciutat de Rifeh, situada a uns cinc quilòmetres al sud-oest del primer jaciment. Els déus protectors de la regió foren Horus i Set.
Està situat aproximadament a mig camí entre Amarna i Abidos, a la ribera oest del riu Nil. Destaca el port de Deir Rifa. La regió fa unes 8 hectàrees d'amplada (d'est a oest) i uns 21 quilòmetres de llargada (de nord a sud). Avui dia pertany a la Governació de Qena.
A Deir-Rifeh Petrie (entre el 1905 i el 1907) va descobrir la tomba dels germans Khnum-Nakht i Nekht-Ankh, residents de Shashotep, amb uns dels millors exemples dels Textos dels Sarcòfags de l'Imperi Mitjà.

## Vegeu també

* Llista de nomos de l'Antic Egipte.
* Nomarca

## Referències

* ↑ Rosalie David Religion and Magic in Ancient Egypt (Apèndix "A": The Coffin Texts), Penguin UK, 2003 ISBN 0140262520 (anglès)
* ↑ W. M. Flinders Petrie Gizeh and Rifeh Arxivat 2013-01-29 a Wayback Machine. British School of Archaeology in Egypt, Londres, 1907 (2 volums). (anglès)

## Bibliografia

* Helck, Wolfgang; Westendorf, Wolfhart (1977). Lexikon der Ägyptologie. Wiesbaden: Harrassowitz. ISBN 3-447-01876-3 (alemany)

## Enllaços externs

* Els nomós egipcis (anglès)
* Digital Egypt for Universities (anglès)
* Faszination Ägypten (alemany)
Viccionari
# Skovorodinó

Skovorodinó (en rus Сковородино) és una ciutat de la província d'Amur, a Rússia. Es troba al riu Bolxoi Néver, a 481 km al nord-oest de Blagovésxensk.
La seva estació és una important cruïlla ferroviària, perquè forma part de la línia transsiberiana i a més està connectada amb Tinda a través del tram anomenat petita BAM que també suposa l'inici de la línia Amur-Iakutsk.

## Història

Skovorodinó fou fundada el 1908 amb el nom de Zmeini (rus: Змеи́ный) durant les obres del Transsiberià. Més endavant va prendre el nom de Néver-I (Невер-1). El 1911 fou rebatejada amb el nom de Rukhlovo (Рухлово), i ja el 1927 va rebre l'estatus de ciutat. El 1938 Rukhlovo va canviar de nom i va prendre el de Skovorodinó en honor d'A. Skovorodín, president del soviet local, assassinat el 1920 durant la Guerra Civil Russa.
# Skoura M'Daz

Skoura M'Daz (en àrab سكورة مداز, Skūra Mdāz; en amazic ⵙⴽⴽⵓⵔⴰ ⵎⴷⴰⵣ) és una comuna rural de la província de Boulemane, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.462 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2017. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Skoura Ahl El Oust

Skoura Ahl El Oust (en àrab سكورة أهل الوسط, Skūrat Ahl al-Wusṭ; en amazic ⵙⴽⵓⵔⴰ) és una comuna rural de la província de Ouarzazate, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 24.055 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2017. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Sit pardalenc de sabana

El sit pardalenc de sabana o sit pardalenc de canyar (Ammodramus humeralis) és un ocell de la família dels passerèl·lids (Passerellidae).

## Descripció

El sit pardalenc de sabana és una espècie robusta amb un cap gros i una cua curta, amb una longitud total d'uns 13 cm. Les ales també són curtes i les potes força llargues. Les parts superiors són de color gris marronós amb vetes de negre. El pit i els flancs són grisencs o rosats i les parts inferiors són de color blanc apagat. Té un anell ocular blanc estret i una taca groga a la brida i una altra a la corba de l'ala. El cant és una sèrie aguda però fina de “frases” llastimoses, "iii, telii, tiiiiiii". Aquest ocell és semblant en aparença al sit pardalenc caragroc, però té més groc a la cara i la vocalització és força diferent.

## Distribució i hàbitat

Aquest pardal és originari de la meitat occidental d'Amèrica del Sud. Habita les praderies altes de sabana, però també habita pastures, cerrados, clarianes dels boscos de les terres baixes i turons d'Argentina, Bolívia, Brasil, Colòmbia, Guaiana Francesa, Guyana, Paraguai, Perú, Surinam, Uruguai i Veneçuela. És present a les zones baixes i a altituds de fins a 1.100 m, possiblement més altes al sud de Veneçuela.

## Comportament

Un ocell "secret", aquesta espècie s'alimenta a terra i s'esmuny entre la vegetació si se'l molesta. Es pot observar quan canta des d'una perxa elevada o bé s'alimenta en espais lliures a primera hora del matí o vespre. La dieta consisteix en herba i altres llavors i també es mengen petits insectes, sobretot durant l'època de reproducció. El niu té forma de copa i construït a terra amb una pista a través del fullatge que hi condueix.

## Taxonomia

Es reconeixen quatre subespècies:
* A. h. humeralis (Bosc, 1792) des de Colòmbia (excepte nord-est) i Veneçuela (excepte nord-oest) fins les Guaianes i l'est de Brazil.
* A. h. pallidulus (Wetmore, 1949) nord-est de Colòmbia i nord-oest de Veneçuela.
* A. h. xanthornus (Gould, 1839) des del sud-est de Perú i nord-est de Bolívia al centre sud de Brasil, Uruguai i centre d'Argentina.
* A. h. tarijensis (Bond & Meyer de Schauensee, 1939) se Bolívia.

## Referències

* ↑ «Sit pardalenc de sabana». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/02/2023(català)
* ↑ «Master Lists – Multilingual Version - IOC World Bird List v14.1» (en anglès americà). IOC. [Consulta: 19 febrer 2024].
* 1 2 Jaramillo, Alvaro «Grassland Sparrow (Ammodramus humeralis), version 1.0» (en anglès). Birds of the World, 2020. DOI: 10.2173/bow.graspa1.01species_shared.bow.project_name. ISSN: 2771-3105.
* 1 2 3 4 Ridgely, Robert S.; Tudor, Guy; Brown, William L. The birds of South America (en anglès). 1st ed. Austin: University of Texas Press, 1989, p. 465–466. ISBN 978-0-292-70756-6.
* ↑ «Ammodramus humeralis» (en anglès). Llista vermella de la IUCN 2018, 09-08-2018. DOI: 10.2305/iucn.uk.2018-2.rlts.t22721147a132007785.en.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Sparrows – IOC World Bird List v13.2g» (en anglès americà). IOC, 2023. [Consulta: 9 gener 2024].
# Solon Springs

Solon Springs és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 576 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Solon Springs tenia 576 habitants, 268 habitatges, i 157 famílies. La densitat de població era de 139 habitants per km².
Dels 268 habitatges en un 23,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,6% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 41,4% no eren unitats familiars. En el 34,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,15 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,4% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 27,4% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.250 $ i la renda mediana per família de 46.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.500 $ mentre que les dones 23.438 $. La renda per capita de la població era de 16.807 $. Aproximadament el 3,7% de les famílies i el 10,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Solon Springs» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Solon Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Shafranovskita

La shafranovskita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom per Ilarion Ilarionovich Shafranovsky (Иларион Иларионович Шафрановского) (Sant Petersburg, Imperi Rus, 24 de març de 1907 - 1 de juliol de 1994), professor de mineralogia i cristal·lografia de l'Institut de mines de Sant Petersburg, Rússia.

## Característiques

La shafranovskita és un silicat de fórmula química Na₃K₂(Mn,Fe,Na)₄[Si$_9$(O,OH)$_{27}$](OH)₂·nH₂O. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la shafranovskita pertany a «09.EE - Fil·losilicats amb xarxes tetraèdriques de 6-enllaços connectades per xarxes i bandes octaèdriques» juntament amb els següents minerals: bementita, brokenhillita, pirosmalita-(Fe), friedelita, pirosmalita-(Mn), mcgil·lita, nelenita, schal·lerita, palygorskita, tuperssuatsiaïta, yofortierita, windhoekita, falcondoïta, loughlinita, sepiolita, kalifersita, girolita, orlymanita, tungusita, reyerita, truscottita, natrosilita, makatita, varennesita, raïta, intersilita, zakharovita, zeofil·lita, minehil·lita, fedorita, martinita i lalondeïta.

## Formació i jaciments

Va ser descrita amb mostres obtingudes en dos indrets de l'óblast de Múrmansk, a Rússia: el mont Rasvumtxorr, situat al massís de Khibini, i a la pegmatita Yubileinaya, al mont Karnasurt, dins el districte de Lovozero. També ha estat descrita als monts N'orkpakhk, Koaixva i Koaixkar, tots tres dins també del massís de Khibini. Aquests indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Shafranovskite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 febrer 2020].
# Casòliba

Casòliba és una masia situada al municipi de Capolat a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Pere Faura

Pere Faura (Barcelona, 1980) és un coreògraf català.
El 2017 va presentar el programa "Ballar" a Televisió de Catalunya, que es va començar a rodar l'abril del mateix any.

## Referències

* ↑ «Un tirà a la disco». Ara.cat.
* ↑ «TV3 prepara 'Ballar', un programa per difondre la dansa entre diversos col·lectius». Ara.cat.

## Enllaços externs

* Pere Faura, a Alacarta.cat
# Mandres-les-Roses

Mandres-les-Roses és un municipi francès, situat al departament de la Val-de-Marne i a la regió de l'Illa de França.
Forma part del cantó de Plateau briard i del districte de Créteil. I des del 2016, de la divisió Grand Paris Sud Est Avenir de la Metròpoli del Gran París.
# Can Sitjar Xic

Can Sitjar Xic fou una antiga casa pairal al barri d'Horta, Barcelona, actualment enderrocada. Era davant de Can Sitjar Gran, terreny de l'actual parc de la Unitat, on hi havia el CEIP Mare Nostrum. Era la casa de camp dels Macaya, que vivien al Palau Macaya (passeig de Sant Joan). El fill del senyor Macaya, Jordi, llogà la casa a Alejandro Lerroux que, en les seves visites a Barcelona feia nit a la casa d'Horta. A finals de la dècada de 1970 els terrenys passaren a dependre de l'Ajuntament de Barcelona, i seran destinats a la construcció d'un parc públic per al barri.

## Vegeu també

* Can Sitjar Gran
* Can Sitjar (Vilapicina)

## Referències

* ↑ «Can Sitjar Xic». Carta Arqueològica de Barcelona. Servei d'Arqueologia de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS).
* ↑ DÍEZ QUIJANO, D., 2003. Les masies d'Horta. El Tinter, Barcelona.
* ↑ GIMÉNEZ COMPTE, C., 2009. Rutes de l'aigua als barris d'Horta-Guinardó. Ajuntament de Barcelona. Districte d'Horta-Guinardó, Barcelona.