OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wilfried Nelissen

Wilfried Nelissen (Tongeren, 5 de maig de 1970) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1991 i 1998, durant els quals aconseguí una setantena de victòries.
Nelissen era un especialista en els esprints, sent els seus majors èxist esportius una etapa del Tour de França de 1993 i dos campionats nacionals en ruta.
Durant la disputa de la Gant-Wevelgem 1996 patí una greu caiguda que li provocà una doble fractura a la cama dreta. El juliol de 1997 tornà a la competició, però en no poder recuperar el nivell previ a la lesió acabà retirant-se del ciclisme professional el 1998, amb 28 anys.

## Palmarès

* 1990
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Limburg amateur
* 1991
** 1r al Tour de l'Oise i vencedor d'una etapa
** 1r a la Fletxa Hesbignonne
* 1992
** 1r a la París-Bourges i vencedor d'una etapa
** 1r al Grote Scheldeprijs
** 1r al Circuit Mandel-Lys-Escaut
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Suïssa
** Vencedor de 2 etapes del Critèrium del Dauphiné Libéré
** Vencedor d'una etapa de la Volta als Països Baixos
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Andalusia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Irlanda
* 1993
** 1r a l'Omloop Het Volk
** 1r a Le Samyn
** Vencedor de 3 etapes de la Volta als Països Baixos
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Andalusia
* 1994
** Campió de Bèlgica en ruta
** 1r a l'Omloop Het Volk
** 1r al Gran Premi d'Isbergues
** 1r al Circuit Mandel-Lys-Escaut
** 1r a la Binche-Tournai-Binche
** 1r a la Fletxa de Liederkerke
** Vencedor de 2 etapes dels Quatre dies de Dunkerque
** Vencedor de 2 etapes de l'Étoile de Bessèges
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Astúries
** Vencedor d'una etapa del Tour del Mediterrani
* 1995
** Campió de Bèlgica en ruta
** 1r a l'Omloop van de Vlaamse Scheldeboorden
** 1r a la Gullegem Koerse
** Vencedor de 3 etapes de l'Étoile de Bessèges
** Vencedor de 3 etapes de la Ruta del Sud
** Vencedor de 2 etapes de la París-Niça
** Vencedor de 2 etapes del Tour de l'Oise
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Andalusia
** Vencedor d'una etapa del Midi Libre
** Vencedor d'una etapa dels Quatre dies de Dunkerque
** Vencedor d'una etapa de la Volta als Països Baixos
* 1996
** 1r a la Clàssica d'Almeria
** Vencedor de 3 etapes de l'Étoile de Bessèges
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Andalusia
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça

### Resultats al Tour de França

* 1992. Abandona (10a etapa)
* 1993. Abandona (11a etapa). Vencedor d'una etapa. Porta el mallot groc durant 5 etapes
* 1994. No surt (2a etapa)
* 1995. Abandona (5a etapa)

## Referències

* ↑ «Steels gana en Wevelgem y grave lesión de Nelissen». El Mundo Deportivo, 11-04-1996, p. 52 [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ Jean-François Lauwens. «Wilfried Nelissen ne sera plus jamais coureur». lesoir.be, 29-06-1998. [Consulta: 18 abril 2011].

## Enllaços externs

* Fitxa de Wilfried Nelissen a sitiodeciclismo.net
# Zálesie (Prešov)

* No s'ha de confondre amb Zálesie (Bratislava).
Zálesie és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1520.
# Wytheville

Wytheville és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 7.804 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wytheville tenia 7.804 habitants, 3.504 habitatges, i 2.112 famílies. La densitat de població era de 211,2 habitants per km².
Dels 3.504 habitatges en un 22,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,4% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 39,7% no eren unitats familiars. En el 36,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,11 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,72.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,3% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 25,6% de 45 a 60 i un 22,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.043$ i la renda mediana per família de 41.513$. Els homes tenien una renda mediana de 28.160$ mentre que les dones 21.282$. La renda per capita de la població era de 20.223$. Entorn del 10% de les famílies i el 14,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wytheville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wytheville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Wyoming (Ohio)

Wyoming és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 8.261 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wyoming tenia 8.261 habitants, 3.047 habitatges, i 2.404 famílies. La densitat de població era de 1.107,5 habitants/km².
Dels 3.047 habitatges en un 42,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,3% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 21,1% no eren unitats familiars. En el 19,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,6% tenia menys de 18 anys, un 4% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 26,2% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 88.241 $ i la renda mediana per família de 103.089 $. Els homes tenien una renda mediana de 71.851 $ mentre que les dones 40.601 $. La renda per capita de la població era de 38.180 $. Aproximadament el 0,7% de les famílies i l'1,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wyoming». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wyoming». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Wyomissing

Wyomissing és un borough situat al comtat de Berks a l'estat de Pennsilvània, establert el 2 de juliol de 1906. Segons el cens de l'any 2010 tenia 10.461 habitants i una densitat de població era de 867.2 persones per km². Wyomissing és el borough més poblat del comtat de Berks.

## Geografia

Wyomissing està situat en les coordenades 40 ° 19'58 "N 75 ° 57'53" O. Està envoltada per la ciutat de Reading al nord-est i sud-est, per West Reading a l'est, pel borough de Shillington i el Municipi de Cumru al sud, pel Municipi de Spring a l'oest i nord-oest, i per Municipi de Bern al nord. De sud a nord, al costat oest de Wyomissing està envoltat per les comunitats no incorporades de Montrose Manor, Lincoln Park, West Wyomissing, West Lawn, Whitfield i Colony Park.
D'acord amb l'Oficina del Cens dels Estats Units, aquest borough té una àrea total de 4.50 milles quadrades (11.65 km²), dels quals 4.48 milles quadrades (11.60km) són terra i 0.019 milles quadrades (0.05 km²), o 0.47 %, és agua.

## Referències

* ↑ «Borough of Wyomissing» (en anglès). [Consulta: 25 juny 2019].
* ↑ Bureau, U. S. Census. «American FactFinder - Results» (en anglès). Arxivat de l'original el 2017-12-03. [Consulta: 25 juny 2019].
# Zarama

Zarama va ser un grup basc de música rock i punk procedent de Santurtzi. La seva primera etapa va ser del 1977 al 1994. El seu primer enregistrament data de 1980, la cançó «Bildur naiz» de l'LP Euskal Musika 80, i el seu primer senzill el van publicar el 1982.
Van ser dels primers grups que més tard formarien part de l'anomenada escena del rock radical basc. També van ser un dels primers grups de rock amb lletres escrites íntegrament en èuscar. El febrer del 2009 van anunciar la seva tornada als escenaris després de 15 anys d'aturada.

## Discografia
### Àlbums

* Indarrez (Discos Suicidas, 1984)
* Gaua apurtu arte (Discos Suicidas, 1985)
* Dena ongi dabil (Elkar, 1987)
* Bostak bat (Elkar, 1989)
* Zaramaren erdian (Discos Suicidas, 1991, recopilatori)
* Sexkalextrik (Elkar, 1992)
* Binilo bala (Elkar, 1994)
* Zarama zuzen! (Elkar, 2009, CD-DVD en directe)
* Sinestezina (Elkar, 2013, EP de tres cançons)

### Senzills

* «Nahiko» / «Ezkerralde» (Discos Suicidas, 1982)
* «Zaramaren erdian» / «Gasteizko gaua» (Discos Suicidas, 1983)
* «Gaua apurtu arte» (Discos Suicidas, 1985, conté les cançons «Oianone» i «Bidea eratzen»)

### Discos compartits

* Altos Hornos de Vizcaya, (Zarama y Antonio el Curi Curiel, Discos Suicidas, 1985)

### Aparicions en recopilatoris

* Euskal Musika 80 (inclou la cançó «Bildur naiz»)
* Sintonía independente (Discos Suicidas, 1983, inclou el tema «Soinu krudelak»)

## Referències

* ↑ «Biografía de Zarama» (en castellà). La Fonoteca. [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ «Zarama, Euskal Rock Erradikalaren euskarazko aitzindaria» (en basc). EiTB, 19-09-2013. [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ «La Conquista del Punk: Zarama», 09-02-2012. [Consulta: 12 novembre 2021].
# Zaraisk

Zaraisk - Зарайск (rus) - és una ciutat de l'óblast de Moscou, a Rússia. Es troba a la vora dreta del riu Ossiotr, un afluent de l'Okà, a 136 km al sud-est de Moscou.

## Història

A l'edat mitjana la vila pertanyia als prínceps de Riazan i era coneguda amb el nom de Kràsnoie al segle xiii i de Novogorodok de l'Ossiotr (segles xiv i xv). A partir del 1528 la ciutat s'anomenà Zarazski Górod, d'on prové el seu nom actual. Abans del segle xx la vila era part de la gubèrnia de Riazan.
A la Rússia moscovita, Zaraisk era una de les fortaleses d'una línia fronterera constituïda per arbres caiguts, barricades, fortaleses i fossats, construïts pels russos per protegir-se dels tàtars de Crimea i de Kazan. El 1531 es construí un kremlin de pedra per substituir l'antiga ciutadella de fusta. Els tàtars no aconseguiren apoderar-se de la fortalesa en les seves expedicions del 1533, 1541 i 1570. Fou breument capturada per la Lisowczycy durant la inestabilitat del Període Tumultuós, a principis del segle xvii. El 1777 rebé l'estatus de ciutat de Caterina II.
Al segle xix la ciutat depenia sobretot del comerç de productes agrícoles. El seu declivi començà després de l'obertura d'una nova via comercial el 1847 i del ferrocarril el 1864, atès que totes dues passaven lluny de la localitat. Tanmateix, a finals del segle es desenvolupà la indústria tèxtil i de calçat. El 1870, sis anys després que es creés el ferrocarril Moscou-Riazan, quedà connectada ferroviàriament. Des del 1929 pertany a l'óblast de Moscou.

## Patrimoni

El kremlin de Zaraisk ha sobreviscut i es conserva en bon estat. La ciutadella és petita i té una forma rectangular, amb només sis torres, de les quals dues són obertes com a portes. Zaraisk té cinc esglésies, la més antiga de les quals és la catedral de Sant Nicolau, consagrada el 1681. Hi ha dues estàtues del príncep Pojarski, qui dirigí la defensa de la ciutadella el 1611, i de Dostoievski, la família del qual posseïa una casa d'estiu prop de la vila.

## Ciutats agermanades

* Popovo, Bulgària
# Zaranik

Els zaranik són una tribu del Iemen originada en els Maʿaziba i suposats descendents dels Akk, centrada a Bayt al-Fakih a la governació d'al-Hudayda, a l'antiga ruta de peregrins a la Tihama, entre al-Hudayda I Taizz, La tribu, ferotgement independent i amb 10000 guerrers, va refusar durant molt de temps acceptar cap autoritat (segles XVII i XX). El 1914 la tribu va cobrar dret de pas a la infanteria otomana. El 1925 el seu xeic va enviar un telegrama a la Societat de Nacions reclamant el reconeixement de l'estat Zaraniq. Mil guerrers de la tribu foren tancats per l'imam a la famosa presó Nafi d'Hadjadj on en van morir uns 800. Encara el 1947 els zaranik van destruir un exèrcit de l'imam enviat a sotmetre la tribu i no va acabar del tot sotmesa fins al temps de la República als anys setanta.
Modernament són els únics que practiquen la competició de salts de camell.

## Referències

Daniel McLaughlin, Yemen: The Bradt Travel Guide, a
# Zinat

Zinat (en àrab زينات, Zīnāt; en amazic ⵣⵉⵏⴰⵜ) és una comuna rural de la província de Tetuan, a la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.669 persones.

## Fills il·lustres

* Ahmed al-Raisuli, (1871-1925), fou un polític molt actiu.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Zosterop de Calabarzon

El zosterop de Calabarzon (Sterrhoptilus affinis) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i clars de les terres baixes del sud de Luzon, a les Filipines.

## Taxonomia

Fins fa poc s'ha considerat una subespècies del zosterop de coroneta negra (Sterrhoptilus nigrocapitatus). Actualment el Congrés Ornitològic Internacional versió 11.2, 2021, els considera espècies diferents.

## Referències

* ↑ PA Hosner, LC Campillo, MJ Andersen, LA Sánchez‑González, CH Oliveros, RC Urriza i RG Moyle. 2018. An integrative species delimitation approach reveals fine[1]scale endemism and substantial unrecognized avian diversity in the Philippine Archipelago. Conservation Genetics 19:1153–1168.
# Waterpolo al Campionat del Món de natació de 1998

La competició de waterpolo al Campionat del Món de natació de 1998 es realitzà al Centre Aquàtic de l'Estadi Challenge de la ciutat de Perth (Austràlia).

## Resum de medalles

| Event | Or | Plata | Bronze |
| competició masculina | Espanya | Hongria | Iugoslàvia |
| competició femenina | Austràlia | Països Baixos | Austràlia |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Espanya | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1 | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Hongria | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Països Baixos | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Itàlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5 | Iugoslàvia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Enllaços externs

* HistoFINA Volume VIII, WATER POLO MEDALLISTS AND STATISTICS
# Waterpolo al Campionat del Món de natació de 2001

La competició de waterpolo al Campionat del Món de natació de 2001 es realitzà al Centre Hakata-no-Mori (categoria masculina) i el Complex Nishi Civic Pool (categoria femenina) de la ciutat de Fukuoka (Japó).

## Resum de medalles

| Event | Or | Plata | Bronze |
| competició masculina | Espanya | Iugoslàvia | Rússia |
| competició femenina | Itàlia | Hongria | Canadà |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Espanya | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1 | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Hongria | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Iugoslàvia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Canadà | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5 | Rússia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |
# Çalıkuşu

Çalıkuşu és una sèrie de televisió turca de 2013, produïda per Tims Productions i emesa per Kanal D. Està protagonitzada pels actors turcs Burak Özçivit i Fahriye Evcen i és una adaptació del llibre homònim de l'escriptor turc Reşat Nuri Güntekin, publicat el 1922. Ha estat venuda a diversos països com Israel, l'Iran, Sèrbia, Bulgària, Rússia, Ucraïna i Kazakhstan.
Feride (Fahriye Evcen), una noia òrfena que queda sota la protecció dels seus oncles des de molt petita, entre la seva innocència i alegria es troba que el món no és sempre tan innocent com ella. A pesar que ella vol viure un amor extraordinari mai imagina que acabarà enamorant-se de la persona amb la qual va compartir les seves aventures de nena, el seu primer Kamran Burak Özçivit), un respectat metge que és l'orgull de la família. Un amor innocent però alhora bell.

## Repartiment

* Burak Özçivit com Kamran.
* Fahriye Evcen com Feride.
* Mehmet Özgür com Seyfettin.
* Elif İskender com Besime.
* Ebru Helvacıoğdl. com Necmiye.
* Deniz Celiloğdl. com Selim.
* Begüm Kütük Jaşllauroğdl. com Neriman.
* Güneş Hayat com Gülmisal Kalfa.
* Hülya Gülşen com Dilber Kalfa.
* Elif Sümbül Sert com Nuriye.
* Alptekin Serdengeçti com Levent.
* Aslı İçözü com Sra. Aleksi

## Projecció Internacional

| País | Canal | Emissió |
| Bulgària | Diema Family | 17 de desembre de 2015 |
| Sèrbia | Prva TV | 25 de gener de 2016 |
| Ucraïna | Канал Бігуді | 24 d'octubre de 2016 |
| Uzbekistan | Milli TV | 18 de setembre de 2018 |

## Premis

| Any | Premis | Categoria | Nominat | Resultat |
| 2014 | 12º Premis YTÜ Estels de l'Any | Actor de televisió més volgut | Burak Özçivit | Guanyador |
| 2014 | 14º Magazinci.com Internet Mitjana (millors) | Millor actor de televisió | Burak Özçivit | Guanyador |
| 2014 | 4º Premis Doble ela Style | Actor d'estil Doble ela de l'any | Burak Özçivit | Guanyador |
| 2014 | Premis potser de la Universitat Haliç en 2014 | Millor actor | Burak Özçivit | Guanyador |

## Referències

* ↑ «Lovebird (Calikusu)» (en anglès). turkishdrama.com. [Consulta: 23 novembre 2017].

## Enllaços externs

* Canal en Youtube
# Ça n'arrive qu'aux autres

Ça n'arrive qu'aux autres (en francès Només els passa als altres), estrenada amb el títol italià Tempo d'amore és una pel·lícula de coproducció franco-italiana del 1971 dirigida per Nadine Trintignant. La pel·lícula es va fer en homenatge a Pauline, la filla de Nadine i Jean-Louis Trintignant morta el 1969. La banda sonora fou composta per Michel Polnareff.

## Sinopsi

Catherine i Marcello formen una parella unida. La seva filla, Camille, de nou mesos, representa per a ells l'eix al voltant del qual gira el seu món. Catherine i Marcello admeten que són feliços i no veuen més enllà de la seva felicitat. Però un dia, el que passa als altres recau en ells: la petita Camille mor. Catherine i Marcello es neguen a acceptar aquest destí: trenquen amb la seva vida passada, els seus amics, els seus éssers estimats i es tanquen al seu apartament. Hi viuen retirats, passant per períodes d'incomprensió. Marcello renuncia a la seva feina; Catherine, quan surt al carrer, passa els seus dies exponent els mèrits de la seva filla a les mares que passegen els seus fills als parcs ... I llavors una nit, cansats d'aquesta decoració que no canvia mai, Catherine i Marcello decideixen marxar lluny, a l'aventura. En un poble on s'aturen, es troben amb un casament. A poc a poc, la vida recupera els seus drets: Catherine i Marcello beuen, ballen, riuen. La seva alegria, al principi artificial, es fa més real. Però a primera hora del matí, la memòria de Camille reapareix en forma de foto antiga oblidada.

## Repartiment

* Catherine Deneuve - Catherine
* Marcello Mastroianni - Marcello
* Serge Marquand - El germà
* Dominique Labourier - Marguerite
* Danièle Lebrun - Sophie
* Catherine Allégret - Dona jove
* Marc Eyraud
* Rosa Chiara Magrini
* Benoît Ferreux
* Marie Trintignant
* Catherine Hiegel
* Edouard Niermans
* Andrée Damant

## Recepció

Fou projectada com a part de la selecció oficial al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1971.

## Referències

* ↑ «NY Times: It Only Happens to Others». NY Times.com. Arxivat de l'original el 21 octubre 2012. [Consulta: 24 març 2009].
* ↑ Das passiert immer nur den anderen, Lexikon des internationalen Films
* ↑ Ça n'arrive qu'aux autres, a discogs
* ↑ Un nivel medio de poca calidad, La Vanguardia, 14 de juliol de 1971
# Ángel Marcos Salas

Ángel Marcos Salas (Madrid, 1904 - Tolosa de Llenguadoc, 1988) va ser un sindicalista espanyol.

## Biografia

Va néixer a Madrid en 1904, en el si d'una família obrera. Ferroviari de professió, Marcos Salas va ser membre de la Confederació Nacional del Treball (CNT).
El juliol del 1936, després de l'esclat de la Guerra civil, va ser nomenat membre del Comitè Confederal en l'Estació Central de Madrid i poc després es va fer càrrec d'una centúria de la columna «Del Rosal». Posteriorment va passar a formar part del comissariat polític de l'Exèrcit Popular de la República. Va arribar a exercir com a comissari de les brigades mixtes 30a, 80a i 140a, prenent part en la batalla de l'Ebre. Després del final de la contesa va marxar a l'exili a França, on va ser internat en un camp de concentració.
Va passar a viure a Tolosa de Llenguadoc, on continuaria desenvolupant diverses activitats en el si de la CNT fins a la seva defunció en 1988.

## Referències

* ↑ Tagüeña, 2005, p. 152.
* ↑ Engel, 1999, p. 78.
* ↑ Tagüeña, 2005, p. 140.
* ↑ Engel, 1999, p. 42, 78, 122.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 184, 386.

## Bibliografia

* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Tagüeña, Manuel. Testimonio de dos guerras. Barcelona: Planeta, 2005.
# Joan Massià i Prats

Joan Massià i Prats (Barcelona, 22 de febrer de 1890 - 11 de juny de 1969) va ser un compositor i violinista català.

## Biografia

Va començar els seus primers estudis de música amb la seva mare i va manifestar la seva precocitat donant una audició pública amb el piano als set anys. Als onze va començar l'estudi del violí i a l'any següent ja va aconseguir un notable èxit com a concertista. Després es va traslladar a Brussel·les i va ingressar al seu Conservatori, on va cursar els estudis musicals i va aconseguir importants guardons, entre elles el premi Van Hal. De retorn a Barcelona, el 1906 va fer un memorable concert amb l'Orquestra Simfònica, dirigida pel mestre Joan Lamote de Grignon, i va continuar amb diversos concerts més per Espanya, i després per França, Suïssa, Bèlgica i Luxemburg amb gran èxit de públic i crítica.
En 1911 amb l'Orfeó Català va col·laborar en els grans festivals Bach. El 1918 va fundar un quartet de corda amb el violinista Alfred Quer, el viola José Garangon i el violoncel·lista Gaspar Cassadó, oferint diversos concerts, entre ells, anualment, un concert al Casal del Metge barceloní, amb gran èxit. Va continuar després la seva carrera com a concertista, amb audicions en diverses agrupacions artístiques, entre elles la Société Bach, de Brussel·les; la Gran Harmonie, d'Anvers i París, juntament amb el pianista Ricard Viñes.
En 1924, la pianista Blanca Selva, després d'un concert en el qual va interpretar junts una sonata de Beethoven, apreciant la bona sintonia i conjunció, va proposar a Massià associar-se amb ella per a fer concerts. A partir de llavors es van multiplicar els concerts de tots dos, tant a Espanya com en molts altres països, amb importants èxits, sobretot en les interpretacions de Bach i Beethoven. En la temporada 1926-1927, durant en el centenari de la mort de Beethoven, van arribar a fer dins a disset concerts a Barcelona.
Es va casar amb la pianista María Carbonell, col·laboradora seva i antiga deixebla de Blanca Selva. Durant els seus últims anys va ser també catedràtic de música de cambra al Conservatori Superior de Música de Barcelona, així com professor i un dels fundadors de l'Acadèmia de Música de Barcelona. Entre els seus deixebles destaquen els violinistes Xavier Turull, Ricard Miralles, Jaume Llecha, Montserrat Cervera, Gonçal Comellas, els germans Gerard i Lluís Claret, Martín Cabús i Matamala i Santiago Cervera.

## Obres

A més d'altres peces per a quartet i orquestrals, se'n destaquen aquestes.
* Notes d'estiu
* Preludi arcaic
* Dansa catalana
* Ocell de pedra
* Libèl·lula

## Referències

* ↑ «Joan Massià i Prats». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Suplemento 1969-1970, pág. 224 de la Enciclopedia Espasa (ISBN 84-239-4599-5)
* ↑ Apéndice nº. 7. pág. 114, de la Enciclopedia Espasa (ISBN 84-239-4577-4)