OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Licor 43

Licor 43, o simplement Quaranta-tres, és un licor espanyol, de color daurat, elaborat a partir de quaranta-tres diferents cítrics, fruites i espècies mediterrànies. De sabor dolç, és un licor molt versàtil, que varia dramàticament de sabor segons la mescla que l'acompanya. Conté un 31% de volum d'alcohol etílic. És distribuïda des de 1946 per l'empresa Diego Zamora Conesa, y Cia S.R.C. més tard denominada Diego Zamora S.A., i té la seu principal a Cartagena.
Se sol prendre acompanyat amb glaç, llet, o mesclat amb taronja, beguda de cola, llima o amb còctels. Un ús molt estès és mesclat amb cafè espresso o amb un cafè bombó per endolcir.
Va estar lligat al món de l'esport mitjançant l'esponsorització d'un important equip de ciclisme professional als anys 1950, a la participació en el Campionat del Món de Motociclisme, La Volta al Món a Vela 1981/82 i equips de basquet, com el Círcol Catòlic de Badalona i el Licor 43 Santa Coloma.

## Referències

* ↑ Licor 43 a lacasadeloslicores.es
* ↑ Licor 43, el licor español más vendido en el mundo, per Daniel Donaire
* 1 2 «Badalona, el bàsquet com a estil de vida». El Punt, 10-08-2001. [Consulta: 7 gener 2012].

## Enllaços externs

* Licor 43 - Lloc web oficial
* Pàgina oficial espanyola de Licor 43
* "Diego Zamora: la proyección empresarial de una familia" Arxivat 2009-06-16 a Wayback Machine. Entrevista publicada a La Verdad a Emilio Restoy Zamora, gerent del Grupo Diego Zamora S.A
# Edwin Clark

Edwin Clark (1814 - Marlow, Berkshire, 1894) era un enginyer hidràulic anglès. El seu magnum opus és l'ascensor naval Anderton Boat Lift (1875) a prop de Northwich al Cheshire, que enllaça la part navegable del riu Weaver amb el Trent and Mersey Canal.

## Ascensors navals de Clark

Clark era un expert a la societat Clark, Stansfield & Clark quan el 1870 Edward Leader Williams li va demanar de dissenyar un ascensor per superar un desnivell de 15,24 m entre el Weaver i el Trent and Mersey Canal. La instal·lació hidràulica va inaugurar-se el 1875 i va funcionar fins al 1908 quan van reemplaçar-la per a un sistema funicular. El 2002 l'ascensor restaurat tornà a un funcionament hidràulic.
El 1879 Clark va presentar al govern belga un projecte amb quatre ascensors per a superar el desnivell al canal del Centre, que va ser aprovat el 1881.

## Memorials

Hom troba Clark al quadre Conference of Engineers at the Menai Straits Preparatory to Floating one of the Tubes of the Britannia Bridge de John Lucas. Van donar el seu nom al vaixell turístic utilitzat al siti museal del Anderton Boat Lift.

## Referències

* ↑ Carden, David. «Chapter 3». A: The Anderton Boat Lift. Black Dwarf Publications, 2000. ISBN 0953302865.
* ↑ «Web del canal del Centre». Arxivat de l'original el 2008-11-07. [Consulta: 1r desembre 2007].
# Mikhaïl Kukuixkin

Mikhail Aleksandrovich Kukushkin (en rus: Михаил Александрович Кукушкин; Volgograd, 26 de desembre de 1987) és un tennista professional kazakh d'origen rus. Va participar en els Jocs Olímpics de 2012.

## Palmarès
### Individual: 3 (1−2)

* Llegenda
* Grand Slams (0−0)
* ATP Finals (0−0)
* ATP World Tour Masters 1000 (0−0)
* ATP World Tour 500 (0−0)
* ATP World Tour 250 (1−2)
* Títols per superfície
* Dura (1−2)
* Gespa (0−0)
* Terra batuda (0−0)
| Resultat | V-D | Data | Torneig | Superfície | Oponent | Marcador |
| Guanyador | 1-0 | 31 d'octubre de 2010 | St. Petersburg, Rússia | Dura (i) | Mikhaïl Iujni | 6–3, 7–6$^{(7–2)}$ |
| Finalista | 1-1 | 20 d'octubre de 2013 | Moscou, Rússia | Dura (i) | Richard Gasquet | 6–4, 4–6, 4–6 |
| Finalista | 1-2 | 17 de gener de 2015 | Sidney, Austràlia | Dura | Viktor Troicki | 2–6, 3–6 |

## Referències

* ↑ «Mikhail Kukushkin Bio, Stats, and Results» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-04-18.

## Enllaços externs

* Mikhaïl Kukuixkin a l'ATP (anglès)
* Mikhaïl Kukuixkin a la Federació Internacional de Tennis (anglès)
* Mikhaïl Kukuixkin a la Copa Davis (anglès)
# Darryl Middleton

Darryl Middleton (21 de juliol de 1966, Queens (Nova York), Estats Units) és un jugador de bàsquet que juga a la posició d'aler-pivot o de pivot. El 2011 va fitxar a mitja temporada pel Power Electronics Valencia, convertint-se setmanes després en el partit del seu debut amb l'equip, en el jugador més veterà de la història de l'ACB en jugar un partit, amb 44 anys, 8 mesos i 6 dies. L'estiu de 2011 es va fer oficial la seva reincorporació al CB Sant Josep de Girona, que és la ciutat on ha desenvolupat la major part de la seva carrera esportiva.
Té doble nacionalitat, l'americana i l'espanyola.

## Carrera esportiva

Es va formar a la Universitat de Baylor i va ser seleccionat pels Atlanta Hawks a la tercera ronda (68è lloc) del draft de l'NBA del 1988, tot i que mai va arribar a debutar a l'NBA. Comptant la temporada 2011/12 haurà estat en actiu 25 temporades a Europa.

## Clubs

* Universitat de Baylor, NCAA (1984-1988)
* Escollit pels Atlanta Hawks en el 68è lloc del draft de l'NBA (1988)
* Çukurova, Lliga turca de bàsquet) 1988-1989
* Teorema Tour Arese, LEGA (1989-1991)
* Valvi Girona, ACB (1991-1992)
* Caja San Fernando, ACB (1992-1994)
* Secció de bàsquet del FC Barcelona, ACB (1994-1996)
* Valvi Girona, ACB (1996-1998)
* Pintures Bruger Badalona, ACB (1998-1999)
* Casademont Girona, ACB (1999-2000)
* Panathinaikos, A1 Ethniki (2000-2005)
* Dinamo Sant Petersburg, Lliga russa de bàsquet (2005-2006)
* Akasvayu Girona, ACB (2006-2008)
* CB Sant Josep Girona, LEB Bronze (2008-2009)
* CB Sant Josep Girona, LEB Or (2009 - març 2011)
* Power Electronics Valencia, (Març 2011 - juliol 2011)
* CB Sant Josep Girona, LEB Or (Agost 2011 - 2012)
* Lucentum Alacant, LEB Or (2012 - 2013)
* CB Benidorm (2013 - 2014)

## Palmarès
### Club

* 2 lligues ACB amb el F.C Barcelona
* 3 lligues gregues amb el Panathinaikos
* 1 Eurolliga amb el Panathinaikos
* 2 copes gregues amb el Panathinaikos
* 1 FIBA EuroCup amb l'Akasvayu Girona
* 1 copa de subcampió de l'Eurolliga amb el Panathinaikos

### Individual

* 3 MVP de l'ACB: (1991-1992, 1992-1993 i 1999-2000).

## Referències

* ↑ «Middleton ja és el més veterà que ha jugat en l'ACB». elpunt.cat, 28-03-2011. [Consulta: 3 agost 2012].
* ↑ «Darryl Middleton, el més veterà en la història de l'ACB». valencianoticias.com, 28-03-2011. Arxivat de l'original el 2012-01-11. [Consulta: 3 agost 2012].
* ↑ «Darryl Middleton serà avui amb la plantilla del Girona», 08-08-2011. [Consulta: 3 agost 2012].

## Enllaços externs

* Darryl Middleton jugador a l'ACB
* Bloc de Darryl Middleton a SoloBasket.com Arxivat 2010-06-18 a Wayback Machine. (castellà)
# Ewing (Missouri)

Ewing és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 464 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ewing tenia 464 habitants, 197 habitatges, i 130 famílies. La densitat de població era de 284,4 habitants per km².
Dels 197 habitatges en un 29,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,8% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 34% no eren unitats familiars. En el 29,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 19,2% de 45 a 60 i un 20% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.000 $ i la renda mediana per família de 39.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.071 $ mentre que les dones 23.906 $. La renda per capita de la població era de 14.115 $. Entorn del 8,6% de les famílies i el 13,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ewing». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ewing». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Lluís Bohigas i Vidal

Lluís Bohigas i Vidal, (Aiguaviva 5 de gener de 1923 - Salt 7 d'agost de 2013), era treballador a la RENFE entre 1942 i 1963 i va participar activament en l'organització del sistema d'Assegurança Obligatòria de Malaltia dels treballadors de l'empresa.

## Biografia

L'any 1963 va entrar a l'empresa Transports Berga, amb l'encàrrec de reestructurar i modernitzar el servei de transport urbà de viatgers entre Salt i Girona. El 1970 es va produir la fusió definitiva de Transports Berga amb TEISA i va incorporar-se a l'empresa, primer com a Gerent i més endavant com a Director Gerent fins a la seva jubilació.
En el marc de la seva trajectòria professional, destaca, entre les seves múltiples aportacions al desenvolupament i creixement d'aquesta empresa, la seva decidida participació en l'adquisició i la posada en marxa de la concessió de transport de viatgers per carretera entre Olot i Girona per Amer. També va protagonitzar la fundació de l'Empresa Guerrero S.A., que inicià el servei de línia regular de transport de viatgers entre Besalú i Barcelona, de la qual fou Administrador Únic fins a la posterior fusió de l'empresa amb TEISA. Igualment va ser partícip de l'adquisició de la Companyia del Ferrocarril de Sant Feliu de Guíxols a Girona S.A., i fou secretari del consell d'administració fins que va fusionar-se amb TEISA.
Lluís Bohigas es dedicà plenament a treballar, no només en l'administració de l'empresa, sinó també en el foment de l'associacionisme en el seu àmbit sectorial, per tal de fomentar-ne la modernització i l'adaptació als nous temps. Fou fundador i primer president de l'Associació Empresarial de Transports de Girona (ASETRANS), vocal del ple de la Cambra d'Indústria, Comerç i Navegació de Girona i vocal del ple de la Comissió de Transports de Catalunya. A banda d'això ha estat regidor de l'Ajuntament de Salt i fundador de l'Associació de Veïns de Salt.

## Reconeixements

En totes les activitats en que participà, fou molt remarcable el seu caràcter conciliador i dialogant. El 1995 la Federació Nacional de Transport d'Autobús va concedir-li la Medalla al Mèrit en el Transport de Viatgers i l'any 2002, la Generalitat de Catalunya li concedí la Medalla del President Francesc Macià.

## Referències

* ↑ Bohigas Vidal, Lluís MEDALLA I PLACA PRESIDENT MACIÀ - 2002, 20-02-2003, pàg. 76.
# Edwin Chapin Starks

Edwin Chapin Starks (nascut a Baraboo, Wisconsin el 25 de gener de 1867; mort el 29 de desembre de 1932) va ser un ictiòleg més associat a la Universitat Stanford. Era conegut com a autoritat en osteologia dels peixos. També va fer estudis de peixos de l'estret de Puget.

## Referències

* ↑ McFarland, F.M.; Browne, Joseph G.; Mirrielees, Edith R. «Memorial Resolution: Edwin Chapin Starks» (pdf) (en anglès). Hopkins Marine Station, s.d. Arxivat de l'original el 2017-04-04. [Consulta: 28 octubre 2019].
* ↑ Pietsch, Theodore W.; Anderson, William D. Collection building in ichthyology and herpetology (en anglès). Lawrence: American Society of Ichthyologists and Herpetologists, 1997, p. 593. ISBN 0935868917.
# Museu Isabella Stewart Gardner

El Museu Isabella Stewart Gardner (en anglès Isabella Stewart Gardner Museum, ISGM) és un museu de Boston (Massachusetts, Estats Units) amb una col·lecció de més de 2.500 obres d'art europeu, asiàtic i americà, que inclou pintures, tapissos i arts decoratives. Es va fundar amb la col·lecció privada d'Isabella Stewart Gardner, a la mansió anomenada Fenway Court, que era la seva residència habitual. El museu també acull exposicions temporals d'art històric i contemporani, un tipus d'exposicions que a partir del 2012, gràcies a la inauguració de nous edificis annexos dissenyats per Renzo Piano, són més habituals.
Aquest museu és tristament famós per un robatori sofert el 1990, en què va perdre diverses de les seves pintures més valuoses, entre elles, obres mundialment famoses de Vermeer i Rembrandt. Aquest cas segueix sense resoldre i és considerat el més greu en matèria artística per part del FBI.

## Referències

* ↑ «exposiciones especiales». Arxivat de l'original el 2011-02-10. [Consulta: 15 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Web del Museu Isabella Stewart Gardner
* Web del FBI sobre el cas i informació del 2013.
# Danville

* No s'ha de confondre amb Dansville.
«Danville» té aquests significats:
* Danville (Arkansas)
* Danville (Califòrnia)
* Danville (Geòrgia)
* Danville (Illinois)
* Danville (Indiana)
* Danville (Iowa)
* Danville (Kansas)
* Danville (Kentucky)
* Danville (Nova Hampshire)
* Danville (Ohio)
* Danville (Pennsilvània)
* Danville (Vermont)
* Danville (Virgínia de l'Oest)
# Eó (desambiguació)

«Eó» té aquests significats:
* Eó, període
* Eó o Aion, déu de la mitologia romana equivalent al déu grec Urà
# Titanic (desambiguació)

«Titànic» té aquests significats:
* RMS Titanic, transatlàntic de la companyia anglesa White Star Line
* Cinema:
** Saved from the Titanic, pel·lícula muda estatunidenca de 1912 dirigida per Étienne Arnaud
** Titanic (pel·lícula de 1943), pel·lícula alemanya de 1943 dirigida per Herbert Selpin
** Titanic (pel·lícula de 1953), pel·lícula estatunidenca dirigida per Jean Negulesco i interpretada per Clifton Webb, Barbara Stanwyck i Robert Wagner
** SOS Titanic, pel·lícula per a la televisió de 1979
** Titanic (pel·lícula de 1997), pel·lícula estatunidenca de 1997 dirigida per James Cameron i interpretada per Leonardo DiCaprio, Kate Winslet i Billy Zane
* Altres:
** Titanic (musical), musical amb música i lletres de Maury Yeston i llibret de Peter Stone estrenat el 1997
# Alfonso I de Tui

Alfonso va ser un religiós del regne de Lleó, bisbe de Tui vers l'any 1022.
Aquest bisbe va viure en un moment en què la diòcesi i ciutat de Tui havien patit atacs dels musulmans per la seva proximitat al riu Miño, i després de Viliulfo se sap que hi hagué altres bisbes, com Pelayo, però el millor documentat és Alfonso. Un document de 1012 esmenta que va donar en préstec la vila de Vinea, atorgada per Alfons IV de Lleó, a Nuño Suárez, un familiar seu, que la va guardar per a sí i els seus descendents en quedar vacant la seu de Tui a la mort d'Alfonso; no seria recobrada fins al 1112, durant l'episcopat d'Alfons II.
S'esmenta que durant un atac dels normands, aquests es van endur captius el bisbe i altres prelats, alguns dels quals van ser executats i altres venuts. Tot i que no s'esmenta qui, Enrique Flórez creu que el captiu va ser Alfonso, perquè és el darrer abans d'esdevenir seu vacant. Així, amb la seva mort, s'inicia un període de seu vacant, que s'estendria fins al 1071. No obstant això, hi ha documents que esmenten a Suero Bermúdez, bisbe de Dume, com a bisbe de Tui el 1022, de fet, l'actual episcopologi de la diòcesi així ho recull, però probablement només com a titular, perquè la ciutat no comptava aleshores amb prelats residents a la localitat. A més, duraria molt poc, perquè el rei va acabar agregant la diòcesi de Tui a la de Santiago.

## Referències

* 1 2 «Episcopoloxio da Diocese de Tui-Vigo» (en gallec). Diòcesi de Tui-Vigo. Arxivat de l'original el 2015-06-24. [Consulta: 29 juny 2015].
* ↑ Flórez, 1798, p. 49-50.
* ↑ Flórez, 1798, p. 59.
* 1 2 Flórez, 1798, p. 60-61.

## Bibliografia

* Flórez, Enrique. España sagrada: theatro geographico-histórico de la Iglesia de España (en castellà). Tom XXII. Madrid: Oficina de la Viuda e Hijo de Marín, 1798.
# Herbassars de Castelldans

Els herbassars de Castelldans eren un conjunt de 3 tolls, d'origen semi-natural i d'inundació temporal, que formaven una zona de mulladius de gairebé 3 hectàrees. Actualment (juny de 2006), diverses actuacions realitzades a la zona (rebliments i esplanacions amb terres, obertura de rases, etc.) han provocat la destrucció de la major part de la zona humida. Resta només la bassa de l'extrem oest. Aquests herbassars es localitzen al terme de Castelldans, a 300 metres de la cruïlla del camí de Matxerri amb la pista de Castelldans a Aspa.
L'espai estava cobert en la seva pràctica totalitat pel canyís (Phragmites australis), i per bogues (Typha sp.) en menor quantitat. De forma aïllada hi havia peus de tamariu (Tamarix sp.) i pollancres (Populus nigra). Actualment aquestes comunitats i espècies apareixen només, com ja s'ha comentat, al sector més occidental.
Pel que fa als ocells aquàtics, hi apareix la gallineta (Gallinula chloropus) i la fotja (Fulica atra), entre altres espècies. S'hi havia constatat també nidificació de balquer (Acrocephalus arundinaceus). La fauna amfíbia era abundant gràcies a la inexistència de peixos, però podria haver-se vist molt afectada negativament per les actuacions realitzades, que han malmès l'espai.
Aquesta zona humida ha sofert diversos rebliments i moviments de terres i s'ha vist afectada per l'obertura de rases al sector sud, potser relacionades amb el pas d'alguna conducció hidràulica. Aquestes rases han modificat la hidrodinàmica de la zona i semblen haver afavorit la contaminació de les aigües, pel vessament d'una canonada anteriorment soterrada. Més de la meitat de la zona humida ha estat pràcticament destruïda. S'ha realitzat l'enjardinament (per plantació d'espècies arbòries) d'un petit sector situat al límit sud de l'única bassa actualment existent.
Els herbassars de Castelldans formen part de l'espai de la Xarxa Natura 2000 ES0000021 "Secans de Mas de Melons - Alfés.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Herbassars de Castelldans». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). Arxivat de l'original el 2015-02-04. [Consulta: 4 febrer 2015].
# Rafael Poveda i Bernabé

Rafael Poveda i Bernabé (Monòver, Vinalopó Mitjà, 1958) és un enòleg valencià, especialista tècnic en Viticultura i Enologia i master en Enologia per Dijon. Dirigeix l'empresa familiar Salvador Poveda S.A. dedicada a la producció i exportació de vins.
La seua activitat empresarial no li ha impedit participar activament en la vida social i cultural. És membre de la junta directiva d'Acció Cultural del País Valencià i president de la Fundació Francesc Eiximenis. El 2000 va rebre el Premi d'Actuació Cívica de la Fundació Jaume I.

## Obres

* Recetario de Cocina de la Madre de Azorín
* Els Dietaris de Bernando Rico i José Rico 1894-1932
* Els llibres de Claveria de Monòver
* Apunts sobre la vinya i el vi a Petrer

## Referències

* ↑ Alberola, Miquel «"Soy un diletante consciente"» (en castellà). El País [Madrid], 27-12-2003. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «“La gastronomía de Santa Pola es la que mejor nivel tiene» (en castellà). Periódico Santa Pola, 06-03-2020. [Consulta: 11 setembre 2022].
# Museu Cusí de Farmàcia

El Museu Cusí de Farmàcia és un museu de titularitat privada que es troba a les instal·lacions dels laboratoris Alcon (Laboratoris Cusí), al Masnou (Maresme). El museu és propietat de la Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya.

## Història

El museu Cusí de Farmàcia va ser creat pel farmacèutic, Joaquim Cusí i Fortunet, fundador d'una empresa familiar de productes farmacèutics que tingué el seu origen, l'any 1902, en la seva farmàcia del carrer Ample de Figueres.
Secundat per Rafael i Carles Cusí, el laboratori farmacèutic prosperà i l'any 1925 es traslladà al poble del Masnou. L'any 1995 els Laboratoris Cusí passaren a ser propietat del grup Alcon amb el nom d'AlconCusí, i l'any 1997 el Museu Cusí de Farmàcia fou cedit per la família Cusí a la Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya que, amb l'ajuda de l'empresa actual, té cura del seu manteniment i difusió.

## Col·leccions

El nucli central del museu és una instal·lació farmacèutica benedictina del segle del segle xviii procedent de l'abadia de Santa Maria la Real de Nájera, La Rioja. Aquesta va ser comprada per Joaquim Cusí l'any 1921 i instal·lada amb la intenció de reproduir amb la major fidelitat aquest recinte. D'estil barroc, va ser construïda durant la segona meitat del segle xviii.
Cal destacar també la biblioteca, amb més de 10.000 volums, i diferents col·leccions relacionades amb la farmàcia i la medicina.
Al Museu, també s'hi apleguen diferents col·leccions d'objectes i complements de procedència diversa relacionats amb la farmàcia i la medicina, que, pel seu valor, originalitat i varietat, augmenten la importància d'aquest conjunt museístic. Destaquem una col·lecció de recipients ceràmics procedents de diverses zones d'Espanya dels segles xviii i xix.

## Referències

* ↑ «Museu Cusí - Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya». Arxivat de l'original el 2016-09-19. [Consulta: 7 agost 2016].

## Enllaços externs

* Museu Cusí de Farmàcia - Costa de Barcelona Maresme
# Districte de Metuge

El Districte de Metuge és un districte de Moçambic, situat a la província de Cabo Delgado. Fins Té una superfície 1.612 kilòmetres quadrats. En 2015 comptava amb una població de 82.113 habitants. Limita al nord al districte de Quissanga, a l'oest amb el districte d'Ancuabe, al sud amb el districte de Mueda i amb el districte de Mecúfi i a l'est amb el municipi de Pemba i l'oceà Índic. El nom del districte fou canviat de Pemba-Metuge a Metuge en març de 2013.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en quatre postos administrativos (Metuge i Mieze), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Metuge:
** Messanja
** Metuge,
** Nacuta
* Posto Administrativo de Mieze:
** Mieze,
** Nanlia

## Referències

* ↑ Instituto Nacional de Estatística
* ↑ Criação de novos distritos por província visa melhorar a administração do País Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine., 21 de març de 2013
# Hexacrobílids

Els hexacrobílids (Hexacrobylidae) eren una família de tunicats bentònics, l'única de l'ordre dels sorberacis (Sorberacea) i de la classe dels aspiraculats (Aspiraculata). En la revisió taxonòmica dels Tunicata del 2007, el nom Hexacrobylidae va ser declarat invàlid i els membres de la família es van incloure a la família Molgulidae dins la classe Ascidiacea.
S'alimenten d'invertebrats com els nematodes i els petits crustacis. Viuen exclusivament en aigües profundes i tenen una mida que va entre 2 cm i 6 cm de llargada. Són animals solitaris.

## Taxonomia

Ordre Aspiraculata
* Família Hexacrobylidae
** Gènere Gasterascidia - acceptat com a Oligotrema Bourne, 1903
*** Gasterascidia lyra - acceptat com a Oligotrema lyra Monniot C. & Monniot F., 1973
*** Gasterascidia sandersi - acceptat com a Oligotrema sandersi (Monniot C. & Monniot F., 1968)
** Gènere Hexadactylus - acceptat com a Asajirus Kott, 1989
*** Hexadactylus arcticus - acceptat com a Asajirus indicus (Oka, 1913)
*** Hexadactylus eunuchus - acceptat com a Asajirus indicus (Oka, 1913)
*** Hexadactylus ledanoisi - acceptat com a Asajirus ledanoisi (Monniot C. & Monniot F., 1990)
** Gènere Oligotrema - actualment inclòs dins la família Molgulidae
*** Oligotrema lyra
*** Oligotrema psammites
** Gènere Sorbera - acceptat com a Oligotrema Bourne, 1903
*** Sorbera unigonas -acceptat com a Oligotrema unigonas (Monniot C. & Monniot F., 1974)
*** Sorbera digonas - acceptat com a Oligotrema psammites Bourne, 1903

## Referències

* ↑ World Register of Marine Species. «Ascidiacea» (en anglès). WoRMS, 2012. [Consulta: 9 abril 2013].
* ↑ Sanamyan, K. (2007). Database of extant Ascidiacea. Version of 2 November 2007
* ↑ Barnes, Robert D.. Invertebrate Zoology. Philadelphia, PA: Holt-Saunders International, 1982, p. 1042. ISBN 0-03-056747-5.