OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anacroneuria oculatila

Anacroneuria oculatila és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: la província argentina de Misiones i l'estat brasiler de Santa Catarina.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jewett, 1959. Am. Midl. Nat. 61(1):152.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Some Stoneflies from Santa Catarina, Brazil (Plecoptera) (anglès)
* ↑ Froehlich, Claudio Gilberto, 2010. Catalogue of Neotropical Plecoptera. Illiesia, 6(12):118-205. «PDF».

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2002. Proc.Biol.Soc.Wash. 115(1):83.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:320.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 23 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Lori de Josephine

El lori de Josephine (Charmosyna josefinae) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos del centre i oest de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Collar, Nigel. «Josephine's Lorikeet (Charmosyna josefinae)». A: Handbook of the Birds of the World. volum 4 Sandgrouse to Cuckoos, p. 259.
# Dimecres Negre

Dimecres Negre, en política i economia, es refereix als fets del 16 de setembre del 1992, quan el govern conservador britànic es veié obligat a retirar la lliura esterlina del Mecanisme Europeu de Canvi (conegut per les sigles angleses ERM) després de mostrar-se incapaç de mantenir-la per sobre del seu límit inferior acordat. George Soros, el més destacat dels inversors del mercat de divises, obtingué més de 1.000 milions de dòlars en guanys per la venda de lliures esterlines a curt termini.
El cost del Dimecres Negre s'ha estimat a entre 13.000 i 27.000 milions d'euros. El 1997, El Tresor de sa Majestat feu una anàlisi i estimà el cost del Dimecres Negre a 3.300 milions d'euros, xifra llunyana d'altres estimacions i que fou revelada l'any 2005 gràcies la Llei de Llibertat d'Informació.
Les pèrdues comercials a l'agost i setembre foren estimades a 800 milions d'euros, però la principal pèrdua pels contribuents sorgí perquè la devaluació els podria haver donat guanys. Els documents mostren que, si el govern hagués mantingut 24.000 milions de dòlars en reserves de moneda estrangera i la lliura hagués caigut per la mateixa quantitat, el Regne Unit hauria obtingut un guany de 2.400 milions d'euros a causa de la devaluació de la lliura esterlina.

## Referències

* ↑ Matthew Tempest. «Treasury papers reveal cost of Black Wednesday» (en anglès), 09-02-2005. [Consulta: 15 juliol 2012].
# Filament proteic

Un filament proteic en biologia és una llarga cadena de subunitats de proteïna com les que es troben en el músculs i en els flagels. Sovint estan empaquetades juntes per a ser més resistents i rígides. Alguns exemples inclouen:
* Filament d'actina
* Microtúbuls
* Filament intermedis
Els filaments són de naturalesa altament dinàmica i més que com una estructura estàtica actuen com una "bastida" per a la cèl·lula. Alguns fenòmens dinàmics en els quals actuen són:
* Treadmilling (en el citosol)
* Nucleació

## Enllaços externs

* UCMP Glossary: Cell biology (anglès)
# Diner (desambiguació)

«Diner» té aquests significats:
* Diner, cabals, forma genèrica de designar els mitjans de pagament convencionals.
* Diner (moneda), antiga moneda concreta que derivava del denari i que era 1/240 part de la lliura.
* Diner (llei), una de les dotze parts en que es dividia la puresa de l'argent.
* Diner (unitat de massa), antiga unitat de pes de les 24 que conformaven una unça, al seu torn 12 unces formaven una lliura, o 8 unces un marc
# Moviment Independentista Martiniquès

El Moviment Independentista Martiniquès (Mouvement Independentiste Martiniquais o Mouvman Endépendantis Matinitjé, MIM) és un partit polític fundat el 16 de juliol de 1978 i dirigit per Alfred Marie-Jeanne, partidaris de la descolonització i independència de Martinica.

## Història

Té el seu origen en el grup La Parole au Peuple, fundat el 1973 per Alfred Marie-Jeanne, Garcin Malsa, Lucien Veilleur i Marc Pulvar. Durant els anys vuitanta patiren una escissió radical dirigida per Luc Reinette, qui formà l'Aliança Revolucionària Caribenya (ARC) amb grups similars de Guadeloupe i la Guaiana Francesa.
Durant els anys 1990 va substituir la radicalitat i el suport a la lluita armada per la participació en les eleccions. A les eleccions regionals de 1990 va obtenir 7 escons al Consell Regional de Martinica, que augmentaren a 9 el 1992. Alfred Marie-Jeanne aconseguí un dels escons martiniquesos a l'Assemblea Nacional Francesa. A les eleccions municipals de 2001 assolí ser el principal grup de l'oposició a Fort-de-France. A les eleccions regionals franceses de 1998 va obtenir el 24,6% dels vots i 13 escons al Consell Regional de Martinica, i Alfred Marie-Jeanne fou nomenat president del Consell gràcies als vots dels partits d'esquerra contra el candidat de la dreta, Pierre Petit.
A les eleccions regionals franceses de 2004 va formar la llista « Patriotes » MIM - CNCP, que va obtenir 74.860 vots i 28 escons de 41 al Consell Regional, una còmoda majoria.

## Resultats de les eleccions regionals i cantonals de 2008

Després de les eleccions de 2008 compta amb dos diputats al Consell General de Martinica (Lucien Adenet i Jean-Philippe Nilor) i un alcalde (Lucien Veilleur, de Rivière-Pilote). Alhora, té 2 regidors a l'ajuntament de Fort-de-France (MIM/CNCP/Palima), 4 al de Le Lamentin (MIM/CNCP/PCM), 6 al de Sainte-Luce, 5 a Le François, 7 a Rivière-Salée, 5 a Saint-Esprit, 6 a Les Trois-Îlets, 3 a La Trinité, 2 a Le Vauclin i un a Le Robert, Le Morne-Rouge, Le Marin i Le Gros-Morne.

## Enllaços externs

* Web oficial del Mouvement indépendantiste martiniquais Arxivat 2009-05-04 a Wayback Machine.
* Wenb oficial d'Alfred Marie-Jeanne Arxivat 2009-02-17 a Wayback Machine.
# Hosszú alkony

Hosszú alkony (hongarès: Llarg crepuscle) és una pel·lícula dramàtica hongaresa del 1997 dirigida per Attila Janisch amb un argument basat en la narració The Bus de Shirley Jackson. Es va projectar a la secció Contemporary World Cinema del Festival Internacional de Cinema de Toronto de 1997 i a la secció oficial del XXX Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya.

## Argument

Una anciana arqueòloga que torna a casa seva viu un malson que dificulta aquest viatge. La pel·lícula, inicialment en color, es convertirà gradualment en blanc i negre. Seqüències somiades o experimentades? Sembla difícil saber, com a espectador, on rau la realitat i la ficció.

## Repartiment

* Mari Törőcsik com a öregasszony
* Imre Csuja com a Buszsofõr
* András Fekete com a Sofõr
* János Katona com a Teherautósofõr
* Gábor Máté com a Múzeumigazgató
* József Szarvas com a editors

## Referències

* ↑ «Long Twilight Review». Variety, 23-02-1997. [Consulta: 15 novembre 2015].
* ↑ Hosszú alkony a port.hu

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# El Llancís

El Llancís és una masia de l'Esquirol (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia molt reformada, de planta rectangular (12 x 9 m), coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana, situada a migdia. Consta de planta i pis i presenta un cos modern adossat a la façana Nord. La façana principal presenta a la planta un portal rectangular amb barbacana i tres finestres amb llinda de roure; al primer pis dues finestres. La façana Est presenta tres finestres a la planta i està propera al marge lateral. La façana Nord presenta un cos rectangular (9 x 4 m), cobert igualment a dues vessants, una part del qual s'utilitza com a garatge. La façana Oest presenta a la planta baixa un antic portal, segurament el principal originàriament, convertit ara en finestra amb una bonica llinda de roure corbada i dues finestres; al primer pis hi ha dues petites finestres.

## Història

Masia modesta anomenada també el Llancís del Vilar per la seva proximitat del coll del Vilar, que apareix citada en el Diari de Joan de la Guàrdia.
Apareix al "Nomenclator de la Provincia de Barcelona. Partido Judicial de Vich. 1860" com a casa de pagès.

## Referències

* 1 2 3 «El Llancis 13». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Mètode Ogino-Knaus

El mètode Ogino-Knaus és un mètode dit «natural» de control de natalitat, fonamentat en l'abstinència periòdica. Va ser desenvolupat quasi simultàniament, l'any 1924 pel ginecòleg japonès Kyusaku Ogino, i el metge austríac Hermann Knaus el 1928.
Consisteix a comptar els dies del cicle menstrual de la dona i triar els dies apropiats de les relacions sexuals per aconseguir o evitar quedar embarassada. «Atesa, però, la irregularitat que sovint presenta el cicle de moltes dones, resulta un mètode força atzarós, i hom en discuteix l'eficàcia fins i tot en el cas que sigui meticulosament dut a la pràctica». «Els mètodes naturals no són exactament mètodes anticonceptius, ja que en la major part dels casos no aconsegueixen evitar l'embaràs no desitjat i són poc fiables».
Tot i la poca fiabilitat, només mètodes basats en abstinència són acceptats per l'Església Catòlica.

## Descripció

El mètode Ogino-Knaus consisteix en comptar el nombre de dies en la fase infèrtil preovulatòria. Primer s'ha de registrar durant sis mesos la durada dels cicles menstruals, i després es procedeix al càlcul matemàtic: com el dia d'ovulació és el catorzè abans del primer dia de menstruació i es donen «quatre dies de gràcia», es resta 18 al nombre de dies del cicle més curt de la dona. Per trobar l'inici de la fase infèrtil que s'inicia després que hagi ovulat, es donen «tres dies de gràcia», per tant es resta 11 al nombre de dies del cicle més llarg. Aquest rang és el període fèrtil i no es pot tenir relacions en aquests dies, és a dir, durant el període d'ovulació, si es vol evitar l'embaràs.
Per a una dona el cicle menstrual de la qual s'estengui entre 25 i 32 dies, s'estima que és infèrtil els primers 7 dies del seu cicle (25-18 = 7), és fèrtil entre els dies 8 i 20, i torna a ser infèrtil el dia 21 (32-11 = 21). Quan es tracta d'evitar l'embaràs, aplicat amb rigor, aquest mètode té una taxa d'error del 20-25% segons els estudis.

## Referències

* 1 2 «Mètode Ogino-Knaus». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Anticoncepció». Granollers: Centre de Ginecologia i Obstetrícia. [Consulta: 30 juny 2019].
* ↑ Singer, Katie. Avery. The Garden of Fertility (en anglès), 2004, p. 226–7. ISBN 1-58333-182-4.
* ↑ Ordinas Vaquer, Margalida. «Guia bàsica d'anticoncepció» p. 30-31. Govern de les Illes Balears - Conselleria de Salut i Consum, 2011. Arxivat de l'original el 2013-06-13. [Consulta: 30 juny 2019].
* ↑ Fajula Colom, Sara. Centres de planificació familiar a Barcelona (1977-1983). Barcelona: Universitat autònoma de Barcelona, p. 33.
* ↑ Quevauvilliers Jacques; Perlemuter, Léon; Diccionario de enfermería. 2004, Elsevier, España. ISBN 84-458-1251-3
* ↑ Hilgers T.W.: A multi-component análisis of the different natural methods of family planning. Pope Paul VI Institute, Omaha, Nebrasca

## Bibliografia

* Vessey, M. «Efficacy of different contraceptive methods» (en anglès). Lancet, 1, 1982, pàg. 841-842. DOI: 10.1016/s0140-6736(82)91885-2.
# Dimenhidrinat

El dimenhidrinat és un principi actiu antihistamínic i antiemètic, químicament és una sal, un compost de Difenidramina i 8-Cloroteofilina. S'utilitza sobretot en medicaments per prevenir i tractar les nàusees i els vòmits associats als viatges, avui dia ja no és emprat per prevenir les al·lèrgies.

## Referències

* ↑ «New Dramamine Ads Take Aim at Summer Vacationers». The New York Times, 21-06-2012. [Consulta: 26 juny 2023].
* ↑ «Hopkins History Moments: Neil A. Grauer explains how Hopkins expertise helped prevent seasickness». Johns Hopkins Medicine, 12-02-2019. [Consulta: 27 juny 2023].
# Creu Monumental de Freixenet de Segarra

La Creu Monumental de Freixenet de Segarra és una creu de Sant Guim de Freixenet (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una creu situada a l'entrada del poble, vora el costat dret de la carretera d'accés, en una zona de jardí. Aquesta s'estructura a partir de graonada, sòcol, fust, nus i creu. Tres graons de planta quadrada disposats en progressió decreixent forment el bassament de la creu. Damunt seu s'aixeca el sócol de secció octogonal motllurat amb un collar superior des d'on arrenca un fust vuitavat. En seu nus, també vuitavat, es sobreposa al fust mitjançant una estructura motllurada des d'on arrenca la creu. A l'anvers d'aquesta creu, apareix una inscripció en relleu amb el nom "SANTA MISSIÓ", situada als seus brancals, així com, la data "1954" situada al llarg de la tija de la creu.

## Història

Les creus de la Santa Missió són el testimoni de la predicació de la fe cristiana per part dels Pares Claretians a molts llocs de la comarca de la Segarra. La seqüència d'aquest acte podia variar però durava d'un a tres dies. Durant aquest període dos pares s'encarregaven de reunir la gent d'un poble, la fe de la qual volien reafirmar i feien diversos actes de prèdica. Les cerimònies acabaven amb una missa, un viacrucis, una processó i la construcció d'una creu en un lloc ben visible del poble com podia ser l'entrada

## Referències

* 1 2 «Creu Monumental de Freixenet de Segarra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Festival de la Cançó d'Eurovisió 1962

El VII Festival de la Cançó d'Eurovisió fou retransmés el 18 de març de 1962 en Luxemburg. La presentadora era Mireille Delannoy, i la victòria va ser per al representant de França Isabelle Aubret amb la cançó "Un premier amour".
A partir d'aquesta edició es va determinar que cada cançó duraria com a màxim tres minuts, sota pena de desqualificació.
Setze països van participar en el concurs, el mateix que va participar l'any anterior.
El guanyador va ser França amb la cançó "Un premier amour", interpretada per Isabelle Aubret, escrita per Roland Valade i composta per Claude Henri Vic. Aquesta va ser la tercera victòria de França al concurs en només cinc anys, després d'haver guanyat també el 1958 i el 1960. També va ser la tercera cançó guanyadora consecutiva interpretada en francès. Per primera vegada en la història del concurs, Àustria, Bèlgica, Països Baixos i Espanya van anotar nuls punts.

## Ubicació

El Festival de la Cançó d'Eurovisió de 1962 es va celebrar a la ciutat de Luxemburg. El lloc escollit per acollir el concurs de 1962 va ser la Villa Louvigny. L'edifici va servir com a seu de la Compagnie Luxembourgeoise de Télédiffusion, precursora de RTL Group. Es troba al parc municipal, al barri de Ville Haute del centre de la ciutat.

## Format

Després que s'hagués realitzat l'entrada de França, es va produir una breu fallada elèctrica que va fer fosques les pantalles. També semblava haver-hi una fallada elèctrica encara més curta durant l'entrada dels Països Baixos, quan els espectadors d'arreu d'Europa només veien la foscor a les seves pantalles de televisió quan els Països Baixos actuaven. La fallada elèctrica semblava afectar la puntuació dels Països Baixos durant la votació. No obstant això, la cançó va resultar ser popular a Europa després del concurs.

## Final

| Núm. | País | Intèrpret(s) | Cançó | Posició | Pts |
| 01 | Regne Unit | Ronnie Carroll | Ring-a-ding Girl | 5 | 10 |
| 02 | Noruega | Inger Jacobsen | Kom Sol, Kom Regn | 10 | 2 |
| 03 | Àustria | Eleonore Schwarz | Nur in der Wiener Luft | 13 | 0 |
| 04 | Suïssa | Jean Philippe | Le Retour | 10 | 2 |
| 05 | Mònaco | Francois Deguelt | Dis rien | 2 | 13 |
| 06 | Iugoslàvia | Lola Novaković | Ne pali svetlo u sumrak | 4 | 10 |
| 07 | Alemanya Occidental | Conny Froboess | Zwei kleine Italiener | 6 | 9 |
| 08 | Espanya | Víctor Balaguer | Llámame | 13 | 0 |
| 09 | Bèlgica | Fud Leclerc | Ton nom | 13 | 0 |
| 10 | Suècia | Inger Berggren | Sol och var | 7 | 4 |
| 11 | Luxemburg | Camillo Felgen | Petit bonhomme | 3 | 11 |
| 12 | França | Isabelle Aubret | Un premier amour | 1 | 26 |
| 13 | Finlàndia | Marion Rung | Tipi-tii | 7 | 4 |
| 14 | Països Baixos | De Spelbrekers | Katinka | 13 | 0 |
| 15 | Itàlia | Claudio Villa | Addio, addio | 9 | 3 |
| 16 | Dinamarca | Ellen Winther | Vuggevise | 12 | 2 |

## Enllaços externs

* Eurovision Song Contest
# Torre de Can Calau

La Torre de Can Calau és una obra de Montmeló (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de tres plantes formada per tres volums prismàtics dedicats a habitatge i un quart que fa la funció de garatge, tots ells imbricats entre ells sense cap separació. El cos central té a la façana sud un acabament en forma de torre.
A la façana est trobem l'entrada principal de l'habitatge des d'un jardí, precedit per un porxo fet d'obra format per una arcada de tres arcs el·líptics. La façana està recoberta per una capa de pintura blanca i té un sòcol de pedra de riu. Al segon pis hi ha una balconada de fusta al llarg de tota la façana. La part inferior del sostre d'aquesta balconada està revestida amb planxes de fusta fosca.
El jardí està organitzat en terrasses.

## Referències

* 1 2 3 «Torre de Can Calau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2017].
# Moviment Internacional dels Falcons

El Moviment Internacional dels Falcons (MIF) (en anglès: International Falcon Movement) és una organització internacional sense ànim de lucre amb seu en la ciutat de Brussel·les, a Bèlgica, que lluita pels drets dels infants.
El MIF és una organització fraternal de la Internacional Socialista i treballa en estreta col·laboració amb la Unió Internacional de les Joventuts Socialistes i els Joves Socialistes Europeus.
El MIF és un membre de ple dret del Fòrum Europeu de la Joventut, una organització que funciona en el Consell d'Europa i en la Unió Europea, i que col·labora estretament amb tots dos organismes.
El MIF en Amèrica Llatina, és un membre de ple dret del Fòrum Llatinoamericà de la Joventut, i forma part de la Reunió Internacional de Coordinació de les Organitzacions Juvenils, una organització que consisteix en associacions juvenils actives a tot el món, i en plataformes juvenils regionals, que coordinen les seves activitats amb les Nacions Unides i amb les seves agències.

## Referències

* ↑ http://www.ulb.ac.be/ceese/OCDE/OCDE_275.htm
* ↑ http://www.socialistinternational.org/viewArticle.cfm?ArticlePageID=931
* ↑ http://youthforum.org/index.php?option=com_content&view=article&id=294%3A-international-falcon-movement-socialist-educational-international-&catid=58%3Amember-organisations&Itemid=58&lang=en
* ↑ http://scout.org/en/about_scouting/partners/youth_platforms/icmyo/icmyo_members Arxivat 2012-03-26 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Moviment Internacional dels Falcons (anglès)
# Lothier

Lothier és el nom donat a la part del ducat de Baixa Lotaríngia sota autoritat del duc de Brabant des de 1190 i fins al 1796. Aquestos territoris tot i que diferents del ducat de Brabant (que n'era només una de les components) fou més conegut de fet com ducat de Brabant. El 1190 la dieta de Hall a l'abadia de Comburg, en presència de l'emperador Enric VI, va decidir que el duc de Baixa Lotaríngia en aquest moment, Enric I de Brabant, només tindria autoritat ducal sobre els seus propis territoris de Lotaríngia, o sigui el comtat de Lovaina, i els feus imperials (marquesat d'Anvers, landgraviat de Brabant, i l'abadia de Nivelles). Enric va rebre ell títol de duc de Lothier, que era purament honorífic sense cap jurisdicció diferent de la que Enric ja tenia abans de rebre el títol. Es van celebrar algunes corts però només van decidir sobre afers feudals.
Lothier no s'ha de confondre amb el gran ducat de Baixa Lotaríngia quedant reduït als següents feus:
* Comtats de Lovaina i Brussel·les, béns alodials
* Landgraviat de Brabant amb títol ducal des de 1183, feu imperial
* Marcgraviat o marquesat d'Anvers, feu administratiu
* Abadia de Nivelles, feu imperial
* Abadia de Gembloux, feu imperial

## Referències

* Wikipèdia en anglès.
# Buthus ibericus

Buthus ibericus, o alacrà ibèric, és una espècie d'escorpí de la família Buthidae.

## Distribució

Es troba en la península ibèrica, tant a Espanya (Andalusia Occidental i Extremadura), com a Portugal (Alentejo i Algarve).

## Hàbitat

Habita en zones àrides i pedregoses. En general defuig les zones humides.

## Descripció i comportament

Fan uns 60-65 mm de longitud.
Té grans capacitats trepadores: se'l pot trobar per les parets i els sostres.
És normalment actiu en els mesos calorosos. S'oculta durant el dia sota pedres, fullaraca o en esquerdes. De nit surt a caçar i té una certa afinitat per la llum, probablement a causa dels insectes que allí pot trobar.

## Picada

La seva picada normalment no és mortal, encara que pot resultar perillosa en animals petits, nens, ancians i persones al·lèrgiques. El tractament per a la seva picada consisteix a aplicar un torniquet suau al més aviat possible i prendre antihistamínics, després de la qual cosa cal visitar al més aviat possible a un metge, que pot administrar un sèrum per evitar l'atròfia cel·lular de la zona afectada.

## Referències

* ↑ Sousa, Froufe, Célio Alves & Harris, 2010: «Genetic diversity within scorpions of the genus Buthus from the Iberian Peninsula: mitochondrial DNA sequence data indicate additional distinct cryptic lineages.» Journal of Arachnology, vol. 38, nº 2, p. 206-211.
* ↑ «Escorpión amarillo (Buthus occitanus)» (en castellà). Fauna Ibérica. [Consulta: 12 abril 2022].
# Musaranya de muntanya de Sri Lanka

La musaranya de muntanya de Sri Lanka (Suncus montanus) és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae). Viu a l'Índia i Sri Lanka. Té una llargada de cap a gropa de 9–11 cm i la cua d'aproximadament 7 cm.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al. (2006). Suncus montanus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 18 desembre 2007 (en anglès).
# Dinòmenes de Siracusa

Dinòmenes (en llatí Deinomenes, en grec antic Δεινομένης) fou un dels guàrdies personals de Jerònim de Siracusa, que es va incorporar a un complot contra la vida del seu cap.
Quan Jerònim va marxar contra Leontins amb 15.000 homes amb la intenció de conquerir-la i ocupar tota l'illa de Sicília, en el moment en què va arribar prop del lloc on els conspiradors l'esperaven, Dinòmenes, amb una excusa, va separar al rei de la guàrdia, i així ell i els altres els assassins el van poder matar (215 aC). Alguns guàrdies es van llençar contra Dinòmenes però es va escapar amb ferides lleus i poc després va ser elegit un dels generals pels siracusans, juntament amb Sòpater, un altre conspirador.

## Referències

* ↑ 2.Deinomenes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 952