OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pont de Can Pasqual

El Pont de Can Pasqual és una obra d'Arbúcies (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pont de dos arcs, de pedra i maons, pla i amb baranes de pedra. Comunica la carretera d' Arbúcies amb la masia de Can Pascual. Sota el primer arc hi ha una font.
Passa per sobre de la riera d'Arbúcies, afluent per l'esquerra del riu Tordera

## Referències

* 1 2 «Pont de Can Pasqual». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 agost 2021].
# Piskorovce

Piskorovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1408.
# Pont ferroviari de Jonava

El Pont ferroviari Jonava (en lituà: Jonavos geležinkelio tiltas, Jonavos geležinis tiltas) és un pont per a ferrocarrils sobre el riu Neris, a Jonava (Districte municipal de Jonava), la novena ciutat més gran de Lituània amb una població d'aproximadament 35.000 persones.
L'antic pont de ferrocarril a Jonava va ser construït el 1914. L'autor del projecte va ser Petras Vileišis (1851-1926), però durant la Segona Guerra Mundial, el pont va ser destruït. Un nou pont va ser construït 20 metres més avall, en direcció a Kaunas. Un dels vells molls de l'antic pont del ferrocarril va ser abandonat al riu Neris.
L'any 2008 es va plantejar la construcció d'una escultura dedicada a Žemyna.

## Referències

* Industrial Monuments in Lithuania // Eligijus Juvencijus Morkunas. Technikos paminklai Lietuvoje. Kulturos paveldo centro leidykla „Savastis". Vilnius, 2000.
* Bridges of Jonava // Darius Klibavicius. Jonavos tiltai. In: Jonavos rajono laikraštis „Naujienos“. – 2000 m. liepos 11 d., p. 4.

## Enllaços externs

* Senoji geležinkelio tilto atrama Neries upeje Arxivat 2008-11-10 a Wayback Machine.
* Photo in the night
# Premi de Narrativa Curta

El Premi de Novel·la Curta de Benissa és un premi literari de novel·la en català editat per Viena Edicions, amb una dotació econòmica de 2.000 €, quantitat sufragada per l'Ajuntament de Benissa (Marina Alta). Els premis s'atorguen des de l'any 1979 i formen part dels Premis 25 d'abril Vila de Benissa.

## Llistat de premiats

| Any | Edició | Títol | Premiat |
| 2010 | 30 | Memòries del paradís | Francesc Belda |
| 2011 | 31 | Roder | Juan Elías Andrés y Serer |
| 2012 | 32 | Creixen malgrat tot les tulipes | Sònia Moll Gamboa |
| 2013 | 33 | Masculí plural | Vicent Pallarés |
| 2014 | 34 | L´amor també mata | Josep Franco |
| 2015 | 35 | A Trenc d’Alba | Agustí Colomer Belda i Agustí Colomer Ferràndiz |
| 2016 | 36 | La lluna quan tots sants | Ivan Carbonell i Iglesias |
| 2017 | 37 | L’home victòria | Josep Jorge i Fernández |
| 2018 | 38 | Circ de puces | Josep Igual Febrer |
| 2019 | 39 | Tocs personals | Joan-Lluís Moreno Congost |
| 2020 | 40 | Negocis de guerra | Enric Lluch Girbés |
| 2021 | 41 | Althaia | Juli Capilla i Fuentes |
| 2022 | 42 | Memòries d'una borda | Miquel Borrell i Sabater |
| 2023 | 43 | El sol de l’hivern | Lourdes Toledo |

## Referències

* ↑ Tro i Molines, Francesc Xavier. «30 anys dels Premis 25 d'abril a Benissa». [Consulta: 18 novembre 2021].
* ↑ «Benissa lliura els guardons del Certamen de Pintura S. Soria i dels Premis Literaris 25 d’Abril». [Consulta: 18 novembre 2021].
* ↑ «Aquest dijous se celebren els Premis literaris ‘25 d’abril’ i Certamen de pintura Salvador Soria». [Consulta: 18 novembre 2021].
* ↑ [Consulta: 18 novembre 2021].
* ↑ «Benissa anuncia los ganadores de los premios literarios «25 de abril 2020»». [Consulta: 18 novembre 2021].
* ↑ «Los premios literarios ‘25 de abril 2021’ de Benissa ya conocen las obras ganadoras». [Consulta: 18 novembre 2021].
* ↑ Labrado, Víctor «Premis 25 d’abril, a Benissa». Diari La Veu, 23-04-2022 [Consulta: 29 novembre 2023].
* ↑ «Lourdes Toledo, Francesc Llopis, Marta Pérez Sierra i Joan Nave, guanyadors dels premis 25 d’Abril de Benissa». Diari La Veu, 18-03-2023 [Consulta: 29 novembre 2023].
# Portales

Portales és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 11.131 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Portales tenia 11.131 habitants, 4.188 habitatges, i 2.659 famílies. La densitat de població era de 627,4 habitants per km².
Dels 4.188 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,3% hi vivien parelles casades, en un 14,2% dones solteres, i en un 36,5% no eren unitats familiars. En el 27,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 20,1% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 15,9% de 45 a 60 i un 12,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.658 $ i la renda mediana per família de 30.462 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.080 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 12.935 $. Aproximadament el 18,8% de les famílies i el 24,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Portales». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Portales». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Praza do Obradoiro

La praza do Obradoiro és la plaça més coneguda de Santiago de Compostel·la, a Galícia. Es troba en el centre monumental de la ciutat. El seu nom sembla que deriva dels tallers (en gallec obradoiros) de picapedrers que van treballar en la construcció de la façana barroca de la catedral, que domina la plaça. Pot ser que fins i tot el nom vingui de la construcció de l'antiga façana romànica. Cal destacar la riquesa d'estils arquitectònics en una sola plaça, sorgits de més de 700 anys de construcció.

## Monuments

A la plaça estan representats els principals pols de vida de la capital gallega: la religió, l'educació universitària, l'atenció als pelegrins i turistes, i l'administració. Està rodejada per:
* L'Hostal dos Reis Católicos, actualment parador de turisme. Està situat al nord de la plaça.
* El Col·legi de San Xerome, actual rectoria de la Universitat. Està al sud de la plaça.
* La Catedral de Santiago de Compostel·la, amb la façana de l'Obradoiro i el museu de la catedral. Es troba a la cara est de la plaça.
* El Pazo de Xelmírez, situat al costat de la catedral.
* El Pazo de Raxoi, seu de l'Ajuntament i de la Xunta de Galícia. Es troba a l'oest.

## Importància social

És el punt de trobada dels pelegrins que fan el Camí de Sant Jaume. A la plaça se celebra la crema de la façana (focs artificials) durant les Festes de l'Apòstol Santiago la nit del 24 de juliol. També s'han celebrat aquí diversos actes religiosos, com les misses de les visites dels diferents Papes.
A més, és lloc habitual de manifestacions i reivindicacions ciutadanes com les que es van produir el 2009 a favor de la llengua gallega.
Després de l'accident ferroviari d'Angrois el 2013, turistes, ciutadans i pelegrins van manifestar la seva solidaritat amb diferents mostres reivindicatives a la plaça, com per exemple col·locant flors i notes a les reixes de l'escalinata d'entrada a la catedral.

## Galeria d'imatges

* Vista del Pazo de Raxoi cap a la praza do Obradoiro.
* El col·legi de San Xerome.
* L'Hospital Reial (hostal dos Reis Católicos).
* Músic tocant l'arpa a la nit a la vora del col·legi de San Xerome.

## Referències

* ↑ http://www.santiagoturismo.com/rutas/praza-do-obradoiro
* ↑ "Accidente en Santiago: «Este pobo non merecía isto»" La Voz de Galicia.

## Enllaços externs

* Informació turística a SantiagoTurismo.com (castellà)
# Prenafeta

Prenafeta és una entitat de població del municipi de Montblanc, Conca de Barberà. L'any 2005 tenia 24 habitants. La majoria d'habitatges actuals són segones residències.
Es troba aproximadament a 5 km a l'est del nucli urbà de Montblanc, a uns 470 m d'altitud de mitjana, i s'hi arriba per la carretera del mateix nom (TV-2421), o per algun dels nombrosos senders i camins que s'hi entrecreuen, el més important dels quals és el sender de gran recorregut GR 7. Està situada al peu de la serra de Miramar, a l'extrem oriental del terme municipal, just a sota del Tossal Gros de Miramar.
Documentada des del 1060, es va fundar un segle després en ser conquerida per Ramon Berenguer IV. Posteriorment, va formar la baronia de Prenafeta juntament amb Figuerola del Camp, Miramar, el Mas de l'Amill i Montornès. La ubicació actual del poble és del segle xviii, quan es creà també la Barceloneta, avui depenent també de Montblanc. S'agregà a Lilla el segle xix.

## Vegeu també

* Castell de Prenafeta
* Antiga església de Sant Salvador de Prenafeta
* Església de Sant Salvador de Prenafeta

## Referències

* 1 2 «Montblanc - Pedanies - Prenafeta». Ajuntament de Montblanc, 05-08-2008. Arxivat de l'original el 2008-08-05. [Consulta: 12 desembre 2023].
* ↑ «Institut Cartogràtic i Geològic de Catalunya». [Consulta: 12 desembre 2023].
* ↑ «Xarxa de carreteres de la Diputació | Diputació de Tarragona». [Consulta: 12 desembre 2023].
* ↑ «GR® 7 Etapa 14 - FEEC - Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya». [Consulta: 12 desembre 2023].
* ↑ «[https://web.archive.org/web/20090412220836/http://www.montblancmedieval.org/niv2.php?id=22 Montblanc Medieval - Web turística de Montblanc Conca de Barberà]», 12-04-2009. Arxivat de l'original el 2009-04-12. [Consulta: 12 desembre 2023].
# Premi APM al periodista jove de l'any

El Premi APM al periodista jove de l'any és un premi de periodisme que concedeix l'Associació de la Premsa de Madrid. Creat el 1999, es concedeix com a reconeixement a la millor tasca periodística durant l'any realitzada per un professional menor de 30 anys. Fins al 2013 s'anomenà Premi Mariano José de Larra fent honor amb el seu nom a l'escriptor i periodista romanticista.

## Guanyadors

* 1999: Inés Abril Fernández
* 2000: Letizia Ortiz Rocasolano i Javier Mayoral Sánchez
* 2001: Desert
* 2002: Desert
* 2003: Desert
* 2004: Teresa Bo
* 2005: Cristina Ónega Salcedo
* 2006: Cristina Villanueva
* 2007: Sergio Martín
* 2008: Beatriz García Fernández
* 2009: Alfonso Merlos
* 2010: Ángel Sastre i Idoia Sota
* 2011: Daniel Campos
* 2012: Mar Cabra
* 2013: Francisco Carrión
* 2014: Pilar Cebrián

## Enllaços externs

* Palmarès del Premi APM al periodista jove de l'any (castellà)
# Polliniopsis

Polliniopsis és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Polliniopsis somai
# Portada/article novembre 1
## Arqueta de Sant Cugat

L'Arqueta de Sant Cugat és un reliquiari d'orfebreria de principis del segle xiii. Està realitzada amb plaques d'argent repujat i cisellat en part daurades i sobreposades sobre una arqueta de fusta, que representen escenes de la vida i mort del màrtir sant Cugat. Els seus autors van ser Joan de Gènova i Arnau Campredon. Durant el segle xvii es va procedir al seu desmuntatge i se'n va construir una nova de mida més petita.
# Prgomet

Prgomet és un poble de Croàcia situat al comtat de Split-Dalmàcia. El 2011 tenia 105 habitants.

## Referències

* ↑ «County of Split-Dalmatia» (en anglès). Central Bureau of Statistics. [Consulta: 22 febrer 2020].
# Priabona

Priabona és una frazione del municipi de Monte di Malo, a la província de Vicenza, regió del Veneto, a Itàlia, es troba en un pas a 253 metres d'altitud entre la Vall de l'Agno i la plana vicentina de Schio i Thiene. La parròquia té 745 habitants.
Áquest lloc dona nom al període geològic Priabonià dins l'Oligocè pels estrats de roca que afloren en aquest indret.

## Història

Priabona a l'antiguitat era coneguda com a Petra mala, i sembla que s'hi van erigir dos castells.
L'origen del castell anomenat antigament castrum S. Victoris s'identifica amb el castell de Malo que passà del bisbat de Vicenza al Comte Savino di Malo, l'any 1222, i successivament destruït per Ezzelino il Tiranno. El castell era la lloc de l'actual Església de San Vittore, sobre un coll que dominava el pas homònim.
No és tan clar on estava situat el segon castell.

## Notes

* ↑ http://www.chiesacattolica.it sito della CEI

## Bibliografia

* AA.VV. Malo e il suo monte - Storia e vita di due comunità 1979, edito dalle Amministrazioni Comunali di Malo e Monte di Malo.
* Antonio Canova, Giovanni Mantese I castelli medioevali del vicentino, 1979, Accademia Olimpica di Vicenza
# Priaires

Priaires és un municipi francès situat al departament de Deux-Sèvres i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 115 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Priaires era de 115 persones. Hi havia 49 famílies de les quals 19 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 11 dones vivint soles), 15 parelles sense fills i 15 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 56 habitatges, 49 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 53 habitatges eren cases. Dels 49 habitatges principals, 43 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 19 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Priaires el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 8 | 75 a 79 | 16 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 12 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 71 persones, 46 eren actives i 25 eren inactives. De les 46 persones actives 42 estaven ocupades (25 homes i 17 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 25 persones inactives 9 estaven jubilades, 9 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 2 d'empreses de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Priaires hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Priaires a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Priaires a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Priantes

Els priantes (en llatí priantae) eren un poble de Tràcia de la regió del riu Hebros. Els menciona Plini el Vell (Naturalis Historia, IV 11 s. 18). S'ha conjecturat que podrien ser els tracis que Heròdot diu que vivien a la Βριαντική ("Briantiké").

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Priantae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 22 gener 2021].
# Priabonià

| Període | Època | Estatge | Edat (Ma) | Edat (Ma) |
| Neogen | Miocè | Aquitanià | (més recent) | (més recent) |
| Paleogen | Oligocè | Catià | 28,4 | 28,4 |
| Paleogen | Oligocè | Rupelià | 33,9 | 33,9 |
| Paleogen | Eocè | Priabonià | 37,2 | 37,2 |
| Paleogen | Eocè | Bartonià | 40,4 | 40,4 |
| Paleogen | Eocè | Lutecià | 48,6 | 48,6 |
| Paleogen | Eocè | Ipresià | 55,8 | 55,8 |
| Paleogen | Paleocè | Thanetià | 58,7 | 58,7 |
| Paleogen | Paleocè | Selandià | 61,6 | 61,6 |
| Paleogen | Paleocè | Danià | 66,0 | 66,0 |
| Cretaci | Superior | Maastrichtià | (més antic) | (més antic) |
| Comissió Internacional d'Estratigrafia (2020) |||||
El període Priabonià és l'últim estatge faunístic de l'Eocè. Coincideix aproximadament amb el Ludià. Començà fa 37,2 ± 0,1 milions d'anys. És l'últim estatge faunístic de l'Eocè, i la Grande Coupure, un episodi d'extincions, de canvis faunístics i d'abundant especiació, tingué lloc a finals del període. Estratigràficament, el seu inici queda marcat per una de les aparicions més inferiors del nanofòssil calcari Chiasmolithus oamaruensis. El seu final queda marcat per foraminífers planctònics i l'extinció del gènere Hantkenina. S'acabà fa 33,9 ± 0,1 milions d'anys i deu el seu nom a la localitat de Priabona (Itàlia).

## Definició estratigràfica

L'estatge priabonià va ser introduït per Ernest Munier-Chalmas i Albert de Lapparent el 1893. La seva base és la primera aparició de l'espècie de nanoplàncton calcària Chiasmolithus oamaruensis (la qual forma la base de la biozona de nanoplàncton NP18).
La part de dalt del pis priabonià (la base del pis Rupelià i les sèries de l'Oligocè) és a l'extinció del gènere de foraminífers Hantkenina.
El Priabonià, per exemple, s'encavalca amb els pisos Johannià superior i l'Aldingà d'Austràlia o el Nanzià superior i el Refugià inferior a califòrnia.
En bioestratigrafia, el Priabonià té la mateixa edat (fora d'Europa) que el Chadronià, el Headonià, parts del Barrancà i Mustersà, el Ulangochuià i l'Ergilià.

## Fauna
### Artròpodes

* Dorytomus electrinus
* Oxycraspedus poinari
* Palaeodexipeus kirejtshuki
* Succinalophus attenboroughi

### Mamífers

* Basilosaure

## Referències

* ↑ «Taula Cronostratigràfica Internacional v. 2020/01» (PDF). Comissió Internacional d'Estratigrafia. [Consulta: 15 maig 2020].
* ↑ Rohde, Robert A. «Priabonian ICS Stage». GeoWhen Database. International Commission on Stratigraphy, 2005. [Consulta: 1r març 2008].
* ↑ Alroy, John. «Mammal Paleogene zones» p. The Paleobiology Database. Arxivat de l'original el 12 d’octubre 2012. [Consulta: 15 juliol 2009].
# Província de Verbano-Cusio-Ossola

La Província de Verbano-Cussio-Ossola (piemontès Provincia dël Verban-Cusio-Òssola) és una província que forma part de la regió del Piemont dins Itàlia. La seva capital és Verbania.
Situada al nord de la regió, limita al nord, oest i est amb Suïssa (cantó de Valais i del Ticino), a l'est amb la Llombardia (província de Varese) i al sud amb les províncies de Novara i Vercelli. El territori de la província està a la zona nord-occidental de l'Insúbria i l'ens provincial és membre de la comunitat Regio Insubrica.
Té una àrea de 2.255 km², i una població total de 159.714 hab. (2016). Hi ha 76 municipis a la província, després de la fusió dels municipis de Seppiana i Viganella formant Borgomezzavalle.

## Referències

* ↑ Dades ISTAT

## Enllaços externs

* Portale del Lago Maggiore
# Província de Vibo Valentia

La Provincia de Vibo Valentia és una província que forma part de la regió de Calàbria a Itàlia. La seva capital és Vibo Valentia.
Limita a l'oest, amb el mar Tirrè, al nord-est amb la província de Catanzaro i sud-est amb la ciutat metropolitana de Reggio de Calàbria.
Té una àrea de 1.861,12 km², i una població total de 397.524 hab. (2016). Hi ha 50 municipis a la província.

## Referències

* ↑ Dades ISTAT

## Enllaços externs

* Notícies Arxivat 2007-06-29 a Wayback Machine. (italià)
* Pàgina web de la província de Vibo Valentia Arxivat 2005-01-21 a Wayback Machine. (italià)
# Província d'Ararat

Ararat és una de les deu províncies (marz) d'Armènia. És al sud del país, fronterera amb Turquia i l'Azerbaidjan. La capital n'és Artaxata. Té una superfície de 2.090 km², i l'any 2013 tenia 261.400 habitants.

## Geografia

Ararat ocupa l'oest de la part central de l'actual Armènia. Pel nord, fa frontera amb les províncies d'Armavir, Erevan i Kotayk. Per l'est, amb Geghark'unik i Vaiotx Dzor. Per l'oest, limita amb la província de Tsolakert, de Turquia, i pel sud amb la República Autònoma de Nakhtxivan, de l'Azerbaidjan.
La província és situada al sud-oest de la plana d'Ararat, envoltada de les muntanyes de Yeranos, al nord, les muntanyes de Geghama, Dahnak i Mzhkatar per l'est, les muntanyes d'Urts pel sud i el riu Araxes per l'oest. Al centre de la província hi ha les muntanyes de Yerakh. Només el 30% de la província és pla.
El punt més alt n'és el cim Spitakasar, de les muntanyes de Geghama, amb 3.560 m. El punt més baix es troba a 801 m, a la vall de l'Araxes. La hidrografia està marcada pels rius Araxes, Hrazdan, Azat i Vedi.
És formada pels districtes o raions d'Ararat, Artshat i Masis.

## Cultura
### Fortaleses i jaciments arqueològics

* Jaciment d'Artaxata, capital del Regne d'Armènia entre 185 ae i 120 de
* Jaciment de Dvin, antiga ciutat del s. IV de la dinastia nakharar
* Fortalesa de Kakavaberd, del segle iv, amb vista sobre el riu Azat.
* Fortalesa de Tapi, del s. X, prop d'Urtsazdor
* Mausoleu dels emirs de Qara Qoyunlu a Argavand, construït el 1413. Els Qara Qoyunlu, turcs, governaren Armènia entre 1375 i 1468

### Esglésies i monestirs

* Monestir d'Aghjots Vank, del s. XIII
* Monestir d'Hovhannes Karapaet, prop de Shaghap, del s. XIII
* Monestir de Khor Virap, del segle XVII

## Vegeu també

* Urartu.

## Referències

* ↑ «Statistical yearbook of Armenia. General Description» (pdf). [Consulta: l'1 maig 2014].
* ↑ «Tapi Berd Fortress». Ministry of culture of the Republic of Armenia, 01-05-2014. Arxivat de l'original el 2017-05-22. [Consulta: 20 juny 2017].
* ↑ «Hovhannes Karapet Monastery». hushardzan.am/en/, 01-02-2012. Arxivat de l'original el 2017-08-24. [Consulta: 20 juny 2017].
* ↑ «Khor Virap Monastery». Armenian Travel Bureau. [Consulta: 20 juny 2017].

## Enllaços externs

* Sitio web oficial.
* Mapes d'Ararat
# Psychoda maculosa

Psychoda maculosa és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Centreamèrica: Panamà.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Rapp, W. F., 1945. New Psychodidae from Barro Colorado Island. Journal of the New York Entomological Society 53:309–311.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Duckhouse, D. A., 1974. Redescription of the neotropical Psychodidae (Diptera, Nematocera) described by Knab, Dyar and Coquillet. Journal of Entomology Series B, Taxonomy, 42: 141-152.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* ION (anglès)
# Quartarius

Quartarius (plural quartarii) era una unitat de mesura de líquids romana equivalent a 0,137 litres. El quartari era equivalent a un quart d'un sextari.
Es troba tanmateix entre les mesures de líquids a Grècia sota el nom de τέταρτον (quartà, quarta part).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed,). «Quartarius». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 29 març 2022].

## Bibliografia

Schulzki, Heinz-Joachim (Mannheim). " Quartarius." Brill's New Pauly. Antiquity volumes editat per: Hubert Cancik i, Helmuth Schneider. Brill Online, 2012. Referència. 19 d'abril de 2012