OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat d'Europa d'escacs universitari

El Campionat d'Europa d'escacs universitari és un torneig d'escacs de les universitats europees. El 28 de març de 2015 a Zagreb (Croàcia) l'Associació Europea d'Esports Universitaris (EUSA) i l'European Chess Union varen signar l'acord que incloïa el reconeixement dels escacs com a esport i així formar part dels esdeveniments oficials que l'EUSA organitza. L'esdeveniment són dos campionats separats entre nois i noies en el format de partides ràpides de 25 minuts per partida més 10 segons per jugada.

## Quadre d'honor (masculí)

| Any | Seu | Or | Argent | Bronze |
| 2015 | Erevan, Armènia | Sanan Siuguírov | Hovhannes Gabuzyan | Ivan Bukavxin |
| 2016 | Zagreb, Croàcia | Hovhannes Gabuzyan | Zavèn Andriassian | Maksim Chigaev |

## Quadre d'honor (femení)

| Any | Seu | Or | Argent | Bronze |
| 2015 | Erevan, Armènia | Daria Pustovoitova | Marta Bartel | Dinara Saduakassova |
| 2016 | Zagreb, Croàcia | Adela Velikic | Baira Kovanova | Jovana Eric |

## Referències

* ↑ «Chess an official sport with the European Universities Sports Association». chessdom.com. [Consulta: 14 octubre 2015]. (anglès)
* ↑ «30 teams in the 1st European Universities Chess Championship». chessdom.com. [Consulta: 14 octubre 2015]. (anglès)
* ↑ «Sjugirov and Pustovoitova win 1st European Universities Chess Championship». fide.com. [Consulta: 16 octubre 2015]. (anglès)
* 1 2 «Daria Pustovoitova and Sanan Sjugirov win European Universities Chess Championships». chessdom.com. [Consulta: 14 octubre 2015].
* 1 2 «Resultats i classificacions 1r Campionat Europeu Universitari». chess-results.com. [Consulta: 14 octubre 2015].
* 1 2 «Hovhannes Gabuzyan and Adela Velikic win European Universities Chess Games 2016». chessdom.com. [Consulta: 21 juliol 2016].
* ↑ «EUROPEAN UNIVERSITIES GAMES 2016 CHESS-MEN». http://chess-results.com.+[Consulta: 21 juliol 2016].
* ↑ «EUROPEAN UNIVERSITIES GAMES 2016 CHESS-WOMEN». http://chess-results.com.+[Consulta: 21 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Campionat d'Europa d'escacs universitari - Lloc web oficial
# Cantó de Mogins

El cantó de Mogins és un cantó francès del departament dels Alps Marítims, situat al districte de Grassa. Té 4 municipis i el cap és Mogins.

## Municipis

* Lo Canet
* Moans-Sartós
* Mogins
* La Roqueta de Sianha

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-2001 | Roger Duhalde | RPR |
| 2001-2008 | Claudine Laurière | RPR, després UMP |
| 2008- | Marie-Louise Gourdon | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | - | 42.178 | 47.692 |
# Ritort

El Ritort és un riu de Catalunya, afluent del Ter pel seu marge esquerre. La seva conca comprèn els municipis de Molló i Camprodon, a la comarca catalana del Ripollès. Neix als peus del Costabona en la seva cara sud-est i desemboca en el Ter just en el centre de la vila de Camprodon. És el primer afluent important del Ter.

## Afluents importants

* Torrent de Ginestosa
* Ritortell

## Poblacions que travessa

* Espinavell
* Molló
* Camprodon

## Referències

* ↑ «Ritort». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Riell

* No s'ha de confondre amb rail.
Un riell és una petita barra de metal fos no treballada, especialment de metalls preciosos. En l'encunyació de martell la fusió de riells era la fase preliminària a la fabricació de cospells. El motlle per fabricar-les es deia «pedra riellera» La paraula es un diminutiu de «riu».
| « | Ferrer, ab modos tant bells al metall terrestre obrau y tant son se li apurau que de barras feu riells: Ja son mes richs los joyells de ferro, que de or mes pur;. | » |
| — Rector de Vallfogona, segle XVI |||

## Referències

* ↑ «Riell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Pompeu, Fabra. «Riell». A: Diccionari Agullí. Tom VII Lletres R i S. Barcelona: Institut d'estudis catalans, 1931, p. 133.
* ↑ Ripoll i Roig, Maria Eugènia. «La Casa de la Moneda, organització i producció». A: La seca o casa de la moneda de Barcelona : dels precedents al segle XIX. Volum 9 de Complements d'Acta numismàtica. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2008, p. 111. ISBN 9788492583164.
* ↑ Bruguera i Talleda, Jordi; Fluvià i Figueras, Assumpta. «riu, 5. riell». A: Diccionari etimològic. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1996 (2004, 4a edició), p. 799. ISBN 9788441225169.
* ↑ Garcia i Torres, Francesc Vicent. «Decimas IV Elogis á un llibre de doctrina moral compost per lo canonge Ferrer». A: Poesias Jocosas y Serias. 9a edició. Barcelona: Josep Torner, 1820, p. 131.
# Rielves

Rielves és un municipi de la província de Toledo a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb Huecas, Villamiel de Toledo, Bargas, Toledo, Albarreal de Tajo, Gerindote i Barcience.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 493 | 493 | 508 | 516 | 542 | 537 | 545 | 567 | 601 | 626 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | David del Castillo Zamora | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Rafael Pérez Romojaro | AP/PDP/UL | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Rafael Pérez Romojaro | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Pedro Cabezas Ezquerra | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Pedro Cabezas Ezquerra | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Pedro Cabezas Ezquerra | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Pedro Cabezas Ezquerra | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Ángel Calvo Romojaro | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |
# Roger Piantoni

Roger Piantoni (Étain, 26 de desembre de 1931 - Nancy, 26 de maig de 2018) fou un futbolista francès. Destacà a les dècades de 1950 i 1960 i fou internacional amb la selecció francesa.

## Trajectòria

* 1950-57 : FC Nancy
* 1957-64 : Stade de Reims
* 1964-66 : OGC Nice

## Palmarès

* 3r al Mundial de 1958 amb França.
* Finalista de la Copa d'Europa el 1959 amb Stade Reims.
* Campió de la lliga francesa el 1958, 1960 i 1962 amb Stade Reims.
* Màxim golejador de la lliga francesa el 1951 amb Nancy i el 1961 amb Stade Reims.
* Campió de la Copa de França el 1958 amb Stade Reims.
* Campió de la Copa Mohamed V el 1962 amb Stade Reims.
* 37 partits i 18 gols amb França entre 1952 i 1961.

## Referències

* ↑ Taïeb, Eric. Immigrés: l'effet générations : rejet, assimilation, intégration d'hier à aujourd'hui. Editions de l'Atelier, 1998, p. 105.
* ↑ Pfei, Ulrich. Football et identité en France et en Allemagne. Presses Univ. Septentrion, 2010, p. 59.
# Riu Cantavella

El riu Cantavella és un afluent del riu Bergantes, i com el nom indica, neix a les proximitats de la població de Cantavella a l'Aragó, a uns 2 km, i desemboca a la població valenciana del Forcall, als Ports, al riu Bergantes.
Aquest riu neix en les proximitats de la Serra de Gúdar i travessa la província de Terol amb la de Castelló, que és on desemboca. Passa per les localitats de Mirambell, la Cuba, ambdues de la província de Terol i després entra en terres castellonenques passant per la població de La Mata de Morella, la Todolella i acaba en el riu Bergantes en la població de Forcall.
No sol portar grans quantitats d'aigua, sobretot a l'estiu, temps de sequera. Però a l'hivern, les contínues nevades i el clima de muntanya prou plujós, fa que aquest riu porte aigua durant l'hivern i primavera. L'altra estació on sol portar aigua és a la tardor, ja que als mesos de setembre i octubre solen ser molt plujosos.
Durant la Guerra de Successió en 1710, el pont sobre el riu a l'alçada de La Todolella va ser escenari d'una batalla, entre morellans botiflers i miquelets.
# Riu Kokolik

El riu Kokolik (en anglès Kokolik River) és un riu de 322 quilòmetres de llargada que es troba a l'oest de North Slope, a l'estat d'Alaska, als Estats Units. Neix a les muntanyes De Long, a l'oest de la serralada Brooks i discorre generalment cap al nord i nord-oest fins a la Llacuna Kasegaluk. La desembocadura es troba a poc més d'un quilòmetre a l'est de Point Lay, al mar dels Txuktxis, a l'oceà Àrtic.
El seu nom en inuit, Kokolik, fa referència al Polygonum viviparum, una planta comestible que es troba a la regió. Una variant del nom, Kepizetka (qipigsatqaq), es troba inscrit en un mapa inuit de finals del segle xix i significa "torça" o "torta".

## Referències

* 1 2 3 4 «[1404902 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Riu Kokolik (en anglès) Kokolik River]». Geographic Names Information System. United States Geological Survey, 01-01-2000. [Consulta: 24 setembre 2014].
* ↑ Orth, Donald J.; United States Geological Survey Dictionary of Alaska Place Names: Geological Survey Professional Paper 567 (PDF). University of Alaska Fairbanks, 1971, p. 537 [Consulta: 8 setembre 2013]. Arxivat 17-10-2013 a Wayback Machine.
# Never Gonna Give You Up

"Never Gonna Give You Up" és una cançó dance-pop escrita i produïda per Stock Aitken Waterman, i originalment interpretada per Rick Astley. Fou llançada com a senzill del disc d'Astley, Whenever You Need Somebody. La cançó, que fou el senzill més venut l'any 1987, va ser número u al Regne Unit durant cinc setmanes, i un número u a nivell mundial.
El rickroll és una broma d'Internet que consisteix en redirigir algú, que espera un altre contingut, cap al videoclip d'aquesta cançó.

## Referències

* ↑ «“Never Gonna Give You Up” de Rick Astley alcanza mil millones de visitas en YouTube: “Soy imporante”» (en castellà), 29-07-2021. [Consulta: 3 novembre 2021].
* ↑ Bonson, Fred. The Billboard Book of Number One Hits. Billboard Books, 1992, p. 693. ISBN 978-0823082988.
* ↑ Moore, Matthew «Rickrolling: Rick Astley named Best Act Ever at the MTV Europe Music Awards». , 07-11-2008. De subscripció o mur de pagament
* ↑ «What Does Rickroll Mean? - Meaning, Uses and More - FluentSlang» (en anglès americà), 19-09-2023. [Consulta: 5 maig 2024].
* ↑ «The History of Rickrolling: A Rickroll Retrospective» (en anglès americà), 05-10-2023. [Consulta: 5 maig 2024].
# Zabuló

«Zabuló» té aquests significats:
* Zabuló (fill de Jacob) personatge del Gènesi cap d'una tribu d'Israel
* Tribu de Zabuló, una de les dotze tribus de l'Antic Testament
* Zabuló (Israel), municipi d'Israel proper a Haifa
# Dolor pelvià

El dolor pelvià o dolor pelviana és una dolor a la zona de la pelvis. La dolor aguda és més comuna que la crònica. Si dura més de sis mesos, es considera una dolor pelviana crònica. Pot afectar tant a dones com a homes.
Les causes més freqüents són: endometriosi en dones, adherències intestinals, síndrome de l'intestí irritable i cistitis intersticial. La causa també pot ser una sèrie de trastorns no gaire entesos que poden representar una funció psiconeuromuscular anormal.

## Referències

* ↑ «Chronic pelvic pain». ACOG. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 11 juny 2014].
* ↑ Ortiz, DD «Chronic pelvic pain in women.». American Family Physician, 77, 11, Jun 1, 2008, pàg. 1535–42. PMID: 18581833.
# Shi Le

(Hou) Zhao Mingdi ((後)趙明帝) :
| nom familiar: | Shi (石; shí) |
| Nom atorgat: | Le (勒, lè) |
| Nom de temple: | Gaozu (高祖, gaō zǔ) |
| Nom a títol pòstum: | Ming (明, míng), significant literalment: "enteniment" |
Shi Le (石勒) (274–333), nom de cortesia Shilong (世龍), formalment Emperador Ming dels Zhao (posteriors) ((後)趙明帝), va ser l'emperador fundador de l'estat jie/xinès dels Zhao posteriors.

## Referències

* Llibre de Jin, vols. 104, 105 Arxivat 2008-02-10 a Wayback Machine..
* Llibre de Wei, vol. 95 Arxivat 2008-02-07 a Wayback Machine..
* Zizhi Tongjian, vols. 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94, 95.
* Annals de les Primaveres i Tardors dels Setze Regnes, vol. 2.
| Emperador Ming dels Zhao (posteriors)Casa de Shi Nascut: 274 Mort: 333 | Emperador Ming dels Zhao (posteriors)Casa de Shi Nascut: 274 Mort: 333 | Emperador Ming dels Zhao (posteriors)Casa de Shi Nascut: 274 Mort: 333 |
| Precedit per: Ell mateix | Emperador dels Zhao posteriors 330–333 | Succeït per: Shi Hong |
| Títols en pretensió |||
| Precedit per: Liu Yao | — TITULAR — Emperador de la Xina 319–333 Raó pel fracàs succeint: Setze Regnes | Succeït per: Shi Hong |
# Campanya del Sí

La Campanya del Sí és la campanya unitària a favor del «Sí» en el referèndum sobre la independència de Catalunya de 2017. Va ser presentada el 3 d'agost de 2017 a Barcelona.
La campanya estava impulsada per l'Assemblea Nacional Catalana i incloïa Òmnium Cultural, l'Associació de Municipis per la Independència, el Partit Demòcrata Europeu Català, Esquerra Republicana de Catalunya, la Candidatura d'Unitat Popular, Demòcrates de Catalunya, Moviment d'Esquerres i Solidaritat Catalana per la Independència.
Va realitzar l'acte d'inici de campanya el 14 de setembre de 2017 al Tarraco Arena Plaça de Tarragona.

## Vegeu també

* Independentisme català

## Referències

* ↑ «Referendum ‘yes' vote campaign to begin on September 15». Catalan News Agency, 03-08-2017 [Consulta: 3 agost 2017].
* ↑ «'Yes' campaign for referendum to start 15 September». El Nacional, 03-08-2017 [Consulta: 3 agost 2017].
* ↑ «Joint Yes campaign to kick off on September 15». Ara, 05-08-2017 [Consulta: 7 agost 2017].

## Enllaços externs

* Campanya del Sí Arxivat 2017-09-25 a Wayback Machine.
# Parc Ariel Sharon

Parc Ariel Sharon (també anomenat: Ayalon Park) és un gran parc urbà públic que està previst que es construirà al sud de la Gush Dan, al voltant d'algunes de les plana d'inundació del riu Ayalon. El Riu Azor i la Riu Kofer estan connectats al riu a la zona del parc. Autopista 1 i autopista 44 córrer per la zona prevista del parc. El parc està previst que es va obrir l'any 2020 al sud de Tel-Aviv i també entre les ciutats de Holon, Azor i Ramat Gan. El parc està previst per a ser connectat al terminal Begin Menachem Parc al sud de Tel-Aviv i el Mikve Israel escola agrícola a Holon. El parc va ser un dels parcs més gran d'Israel i un dels més grans de l'Orient Mitjà.
Ja hi ha senders per s de la Bicicleta al parc.

## Antic Bnei Brak

A l'àrea del parc hi ha la ciutat vella de Bnei Brak, que s'esmenta en el llibre Hagadà al jueva Vacances de Péssah.

## Parc de reciclatge

Entre els anys 1952 i 1998, l'àrea es va utilitzar un abocament de residus escombriaire anomenada Hiriya. El 2002, el governant israelià va decidir rehabilitar el lloc i construir un gran parc al voltant de l'abocador amb un centre de reciclatge. El 2004, un Alemanya paisatge Arquitecte va guanyar el lloc per al nou disseny del lloc. El 2007, el Centre d'Estudis Ecològics va obrir al parc de reciclatge. El 2010, el parc de reciclatge va guanyar un premi de la Centre Europeu d'Arquitectura en la categoria d'arquitectura del paisatge al millor disseny verd per a aquest any.

## Enllaços externs

* Ariel Sharon Park Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine.
* Hiriya website Arxivat 2010-07-15 a Wayback Machine.
# Capitoli de Texas

El Capitoli de Texas és la seu del govern de l'estat de Texas, ubicat en Downtown, Austin. El capitoli, construït el 1888, és d'estil neorenaixentista. El 1970 el capitoli va ser incorporat al Registre Nacional de Llocs Històrics. El Comitè Estatal de Conservació de Texas el manté.

## Història

La construcció és d'estil renaixentista italià. Va ser finançat a través d'un article en la constitució de l'estat, aprovat el 15 de febrer de 1876, que va autoritzar la venda de terres públiques per al propòsit. En una de les majors operacions de bescanvi en la història, els constructors de la capital van ser pagats amb més de tres milions d'hectàrees (12.000 km²) de terres públiques a la regió del Panhandle de Texas, el que més tard va esdevenir la més gran hisenda ramadera al món, el XIT Ranxo. El valor de la terra, junt amb les despeses, va sumar un cost total de 3.700.000 dòlars per a l'edifici original. Va ser construït en gran part per presos i per treballadors immigrants, fins a mil a la vegada. L'edifici ha estat restaurat moltes vegades, amb aire condicionat central instl·lat el 1955; la reformes més recents van acabar el 1997.

## Referències

* ↑ "Capitoli de Texas." Comitè Estatal de Conservació de Texas. Consultat el 28 de juliol de 2012.
* ↑ Cotner, Robert C. The Texas State Capitol. Austin: Pemberton Press, 1968, p. 15–17. ISBN 0-292-73703-3.
# Carme Juan i Verdià

Carme Juan Verdià (Onda, Plana Baixa, 6 de març de 1973) és una actriu i cantautora valenciana, llicenciada en Art Dramàtic (1999) i diplomada en Treball Social (1994) a València. Comença els seus estudis de solfeig, guitarra, dansa i cant de ben jove, tot i que la seua activitat professional ha estat sempre dirigida cap a la interpretació.
Salta a la televisió com a co-presentadora del programa infantil de Canal 9 A la babalà, on va mostrar la seua capacitat artística com a cantant amb la gravació de diverses cançons i video-clips musicals. El seu darrer treball a la televisió pública valenciana fon a la reeixida sèrie L'Alqueria Blanca, on a més d'interpretar el paper d'un personatge principal, va compondre i interpretar la cançó de capçalera de la sèrie. També ha participat en una dotzena d'obres de teatre i ha protagonitzat diversos curtmetratges. Al 2013 va traure el seu primer disc 'Ocupas mi Pensamiento', produït per Nacho Mañó.
Amb la tornada de la televisió pública valenciana À Punt, ha participat en diversos projectes, sent presentadora del programa musical Cantant al cotxe, i tertuliana a À Punt Directe i protagonista de la sèrie Diumenge Paella.

## Referències

* ↑ Ánchel Cubells, José Maria. Canal 9: historia de una programación. Madrid: Universitat Complutense, 2002, p. 405. ISBN 84-669-2168-0 [Consulta: 3 octubre 2015]. Arxivat 2015-10-04 a Wayback Machine.
* 1 2 «Canal 9, 24 años de historia». FormulaTV, 23-12-2014.

## Enllaços externs

* Web oficial de Carme Juan
* Myspace de Carme Juan
* Fitxa personal a la web de l'Associació d'Actors i Actrius del País Valencià Arxivat 2009-10-26 a Wayback Machine.
* Les Dones Progressistes reten un homnatge a l'actriu Carme Juan en el marc del Març de la dona, a ElPeriodic.com.
# Lurline

Lurline és una obra dramaticomusical en tres actes composta el 1847 per William Vincent Wallace sobre un llibret en anglès d'Edward Fitzball. Es va estrenar el 23 de febrer de 1860 al Royal Opera House de Ciutat de Westminster.

## Referències

* ↑ «Dades de l'òpera» (en alemany). Operone. [Consulta: 17 maig 2018].
# Carlos Flores

«Carlos Flores» té aquests significats:
* Carlos Flores López, arquitecte i historiador de l'arquitectura
* Carlos Flores, pseudònim de Manuel Mestre Ghigliazza;
* Carlos Flores Dueñas, polític mexicà, governador de Colima (durant 2003-2003);
* Carlos Flores Facussé (1950-), polític d'Hondures, president d'Hondures (1998-2002);
* Carlos Flores Ascencio, futbolista peruà;
* Carlos Flores, actor de Veneçuela;
* Carlos Flores Delpino, cineasta xilè;
* Carlos Flores Juverías, polític i catedràtic en dret constitucional.
# Carlos Forcadell Álvarez

Carlos Forcadell Álvarez (Saragossa, 1946) és un historiador aragonès. És catedràtic d'Història Contemporània a la Universitat de Saragossa i dirigeix la Institución Fernando el Católico des de 2007. Pel setembre de 2008 l'Ajuntament de Saragossa el nomena Cronista Oficial de la ciutat. També és president de l'Asociación de Historia Contemporánea.
Va estudiar en les facultats de Dret i de Filosofia i Lletres de la Universitat de Saragossa i va obtenir el premi extraordinari de llicenciatura corresponent a la secció d'Història de la Facultat de Lletres (1969). Una beca del Govern alemany el va portar a estudiar en la Universitat de Heidelberg. Va treballar durant dos anys en el Seminari d'Història, va investigar a l'Institut für Sozial und Wirtchschaftgeschichte i va impartir classes al Dolmetscher Institut d'aquesta Universitat.
De retorn a Espanya, va impartir docència en l'Institut de Ciències de l'Educació de la Universitat de Bilbao, en la Facultat de Ciències Econòmiques i Empresarials de Saragossa, a la Universitat del País Basc i a la Facultat de Filosofia i Lletres de Saragossa, on és catedràtic.
S'ha centrat en la història social i del moviment obrer en l'Espanya contemporània (la seva tesi doctoral va tractar sobre El movimiento obrero español ante la Gran Guerra) i és autor de nombroses publicacions sobre aquesta matèria. La seva altra gran àrea d'interès és la història contemporània aragonesa.

## Obres

* Parlamentarismo y bolchevización. El movimiento obrero español, 1914-18 (1978)
* Historia de la Prensa Aragonesa (amb Eloy Fernández Clemente, 1979)
* Historia del Socialismo en Aragón (1979
* «Los estudios de Historia Agraria en Aragón» (amb Sarasa y Colás); en III J.E.A.E.S.A., Zaragoza, 1981.
* Tres estudios de Historia Económica de Aragón (1982)
* Historia de la Universidad de Zaragoza (1845-1868) (1983)
* Las Internacionales Obreras (amb Fernando Claudín); Historia 16, Madrid, 1985.
* Aragón contemporáneo: estudios (amb Eloy Fernández Clemente, 1986).
* Banco Zaragozano: 75 aniversario, 1910-1985 (1986)
* El regeneracionismo turolense a finales del siglo XIX (1993)
* Historia contemporánea de Aragón (1993)
* Andalán, 1972-1987: los espejos de la memoria (1997)
* Historia de Aragón (1998)

## Enllaços externs

* Entrada de Carlos Forcadell Álvarez a la Gran Enciclopedia Aragonesa Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* Carlos Forcadell será el cronista de Zaragoza a El Periódico de Aragón, 2 de setembre de 2008.
# Mare de Déu del Roser de Casa Amill

La Mare de Déu del Roser de Casa Amill és una capella particular de la familia Amill del poble de Bonestarre, a la comarca del Pallars Sobirà, dins de l'antic terme del mateix nom.
Eclesiàsticament, és sufragània de la parròquia de Sant Romà d'Anàs.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.

## Enllaços externs

* La Mare de Déu del Roser de Casa Amill en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Mare de Déu del Roser de Can Barnils

La Mare de Déu del Roser és la capella del mas Barnils, a l'extrem nord del municipi de Sant Quirze Safaja, de la comarca del Moianès, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'ermita és dalt d'un turó de 841,5 metres sobre el nivell del mar situat 200 metres al nord del mas, a tocar del límit amb Castellcir. S'hi accedeix des del mas de Bernils per un curt camí cap al nord que puja al turó esmentat; el darrer tram d'aquest curt camí fa la volta des de l'est cap al nord i oest per pujar al capdamunt del turó.
La planta és d'una sola nau amb absis quadrat i capella al costat sud. La coberta és de volta de canó. Teulada a doble vessant i campanar d'espadanya d'un sol ull. Ràfec a la catalana.
A la façana hi ha una porta rectangular amb llinda motllurada i dovelles als costats, al damunt hi ha una placa amb relleu amb la inscripció AVE MARIA i, a sobre, un ull de bou. A la capella hi ha una porta quadrada amb llinda i una finestra d'arc de mig punt. L'arrebossat dibuixa l'emmarcament de la finestra i fa nu dibuix geomètric als murs. A l'interior hi ha una valuosa imatge de marbre presidint l'altar.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mare de Déu del Roser de Can Barnils». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 desembre 2015].

## Bibliografia

* GAVÍN, Josep M. Vallès Oriental. Barcelona: Arxiu Gavín i Editorial Pòrtic, 1990 (Inventari d'esglésies, 23). ISBN 84-7306-410-0.