OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mary Reilly

Mary Reilly és una pel·lícula estatunidenca dirigida par Stephen Frears i estrenada el 1996. Ha estat doblada al català.

## Argument

Londres segle xix. Mary Reilly és una jove traumatitzada pel seu pare que li pegava quan era petita. Tanmateix pausada i discreta, es converteix en la nova domèstica del Dr. Jekyll. Una complicitat neix progressivament entre ells, encara que la distància roman. Aquesta relació és trastocada per l'arribada a la casa del nou ajudant del metge, M. Hyde.

## Repartiment

* Julia Roberts: Mary Reilly
* John Malkovich: Dr. Jekyll / M. Edward Hyde
* George Cole: M. Poole, el majordom
* Michael Gambon: el pare de Mary
* Kathy Staff: Sra. Kent
* Glenn Close: Sra. Farraday
* Michael Sheen: Bradshaw
* Bronagh Gallagher: Annie
* Linda Bassett: la mare de Mary
* Henry Goodman: Haffinger
* Ciarán Hinds: Sir Danvers Carew

## Al voltant de la pel·lícula

* Premis 1996
** 2 Nominacions als Premis Razzie: Pitjor director i actriu (Julia Roberts)
** 1996: Festival de Berlín: Secció oficial de llargmetratges Crítica
* "Esplèndid drama passional ambientat en el Londres de 1886. Cal destacar les interpretacions de Malkovich i Roberts. Molt bona"
* La novel·la de Valerie Martin de fet és una reinterpretació de L'estrany cas del Dr. Jekyll i Mr. Hyde de Robert Louis Stevenson (1886).

## Referències

* ↑ «Mary Reilly». esadir.cat.
* ↑ «Mary Reilly». The New York Times.
* ↑ Morales, Fernando «Mary Reilly». El País.
# María José Sáenz de Buruaga

María José Sáenz de Buruaga Gómez (Suances, Cantàbria, 4 de juny de 1968) és una política i advocada espanyola. Actualment, és la presidenta del PP de Cantàbria des del 12è Congrés Regional i candidata a la Presidència de Cantàbria.

## Biografia

Buruaga va néixer a Suances el 1968. Va iniciar la seva carrera universitària estudiant Física. No obstant això, el 1994 es va llicenciar en Dret per la Universitat de Cantàbria. Després de realitzar el curs de pràctica jurídica i la passantia al despatx de Luis Revenga, va obrir el seu propi despatx professional al costat d'una companya a Suances. L'any 2000 abandona el despatx per dedicar-se en exclusiva a la política.

### Trajectòria política

María José Sáenz de Buruaga es va afiliar al PP el 1991 i el 1995 va ser triada regidor a l'Ajuntament de Suances on va exercir com a portaveu del seu grup fins 2007. Va ser presidenta de la Junta Local del partit des de 1996 fins a 2010. Paral·lelament, va obtenir escó com a diputada del Parlament de Cantàbria el 1999, sent reelegida el 2003, 2007, 2011 i 2015. Durant el període 2003 - 2011 va exercir com a portaveu del seu grup en matèria de Sanitat i Serveis Socials.
En el X Congrés Regional del PP de Cantàbria, celebrat al novembre de 2004 accedeix al càrrec de secretària general de la formació a nivell regional que revalida en els congressos celebrats a 2008 i 2012.
Entre el 28 de juny de 2011 i el 10 de juliol de 2015, va ser la vicepresidenta i consellera de Sanitat i Serveis Socials de l'Govern de Cantàbria després la victòria electoral del PP en les eleccions autonòmiques celebrades el 22 de maig d'aquest any.
El 18 de juny de 2015, va ser triada vicepresident segona del Parlament de Cantàbria, càrrec que ja va ocupar entre 2003 i 2011, després perdre el PP la majoria absoluta en els comicis del 24 de maig. .

### Consellera de Sanitat i Serveis Socials de l'Govern de Cantàbria

El 2011, va ser triada consellera de Sanitat i Serveis Socials de l'Govern de Cantàbria, amb Ignacio Diego com a president. Durant l'exercici de les seves funcions es va licitar el contracte per acabar amb les obres del Hospital Universitari Marquis de Valdecilla.
# Marciment

El marciment és la pèrdua de rigidesa de les parts no llenyoses de les plantes. Aquest fenomen ocorre quan la pressió de turgència en les cèl·lules de les plantes no lignificades davalla cap a zero, com a resultat de la disminució de l'aigua en les cèl·lules. El procés del marciment modifica la distribució de l'angle foliar de la planta o la capçada cap a condicions més erectes (erectòfiles).
El marciment pot ser per:
* Condicions de secada quan la humitat del sòl davalla per sota de les adequades pel funcionament de la planta;
* Davallada de la temperatura fins al punt que el sistema vascular de les plantes no funcioni.
* Alta salinitat, que fa que es difongui aigua des de la planta i hagi contracció;
* Condicions saturades del sòl, on les arrels no poden obtenir prou oxigen per fer la respiració cel·lular, i són incapaces de transportar aigua dins la planta; o
* Bacteris o fongs que obstrueixin els sistema de les plantes vasculars.
El marciment disminueix la capacitat de les plantes per transpirar i créixer. El marciment permanent porta a la mort de la planta. Els símptomes de marciment i alguns atacs per fongs s'assemblen.
En les plantes llenyoses, la reducció de la disponibilitat d'aigua porta a la cavitació del xilema.
El punt de marciment permanent és aquell estat de marciment del qual la planta ja no es pot recuperar i ocasiona la mort de la planta. Es defineix com el punt mínim d'humitat en el sòl que la planta requereix per a no marcir-se. Si la humitat decreix fins aquest punt o a un punt inferior, la planta no recupera la seva turgidesa encara que estigui dins una atmosfera saturada d'humitat durant 12 hores. En física el punt de marciment permanent s'expressa amb el símbol θ$_{pwp}$ o θ$_{wp}$) es defineix com el contingut d'aigua a −1500 J/kg (o −15 bars) de pressió de succió.

## Tractament

Mantenir les flors marcides an aigua calenta entre 115-120 °F de temperatura. Això permet que l'aigua es desplaci dins les cèl·lules de la planta a través de la membrana. Una vegada dins les cèl·lules, l'aigua es desplaça dins la vaquola que s'expandeix i empeny la paret cel·lular causant un increment de la pressió osmòtica altrament dita pressió de turgència. Això restaura la rigidesa de les flors però no s'ha de perllongar la preseència d'aigua calenta perquè podria matar les flors.

## Referències

* Taiz, L. and E. Zeiger. 1991. Plant Physiology. The Benjamin/Cummings Publishing Co., Inc. Redwood City, CA.
# Masia les Comes (Sant Quirze de Besora)

les Comes és una masia al terme de Sant Quirze de Besora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

Casa pairal de grans dimensions, de planta quadrangular orientada a sud. Presenta dos cossos afegits a la part de llevant. Consta de planta baixa i dos pisos. La seva edificació damunt la roca en un desnivell ha provocat que des de ponent es pugui entrat al primer i segon pis des del nivell del sòl exterior. El seu aspecte extern és sobri i auster, i els seus materials són nobles (pedra i embigats de fusta). S'accedeix a ella des de l'era del sud o des de la de ponent, ambdues obertes i només delimitades per una cabana i un cobert. S'ha restaurat, afectant teulada i façanes.

## Història

Les notícies històriques de la casa de les Comes apareixen des de les darreries de l'edat mitjana. Malgrat tot, la casa actual data del segle xviii (el cos principal) i el XIX (els afegits). Els seus propietaris adquiriren la casa de les Comes (de Sant Quirze, Plaça Major), al segle passat, quedant aquesta com a masia explotada per masovers. Actualment està en curs re restauració i segueix essent explotació agrària i residència (1989). És de destacar la cura amb què es fa la restauració, respectant al màxima la fesomia exterior i interior.

## Referències

* 1 2 «Masia les Comes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Maria van Oosterwijk

Maria van Oosterwijk o Oosterwyck (Nootdorp, Països Baixos, 1630 - Uitdam, Països Baixos, 1693) va ésser una pintora neerlandesa barroca especialitzada en natures mortes.
Fou alumna de Jan Davidsz de Heem i va ser molt popular entre la noblesa europea, ja que l'emperador romanogermànic, Leopold I, Lluís XIV de França o Guillem III d'Anglaterra l'admiraven. Però, malgrat el seu èxit, no va ser mai admesa al gremi artístic per la seua condició de dona.

## Enllaços externs

* Descripció pictòrica del quadre Un gerro amb flors de Maria van Oosterwijk al Museu Fitzwilliam de Cambridge. Arxivat 2011-05-15 a Wayback Machine. (anglès)
# Mbwela

El Mbwela (o ambuela, ...) és una llengua bantu que parlen els mbweles que viuen a les províncies de Benguela i de Cuando Cubango, a Angola. El seu codi ISO 639-3 és mfu i el seu codi al glottolog és mbwe1238. Segons l'ethnologue el 2001 hi havia uns 220.000 parlants de mbwela i segons el joshuaproject n'hi ha 349.000.
El Mbwela es parla a l'est de la província de Benguela i a la província de Cuando Cubango.

## Família lingüística i afinitat amb altres llengües

Forma part de les llengües Chokwe-Luchazis que són llengües bantus del grup K, juntament amb el Nyemba, chokwe, luvale, nyemba mbunda, nyengo, el luimbi, el nyengo, el nkangala, el yauma i el lucazi. Totes elles són llengües bantus centrals. El mbwela forma part del subgrup del ngangela, una nova llengua nacional feta amb la barreja de les llengües chokwe-luchazis.
El mbwela és intel·ligible amb el lucazi, el ngonzela i el nyemba.

## Sociolingüística, estatus i ús de la llengua

El mbwela és una llengua desenvolupada (EGIDS 5); gaudeix d'un ús vigorós per part de persones de totes les edats, té una literatura i una forma estandarditzada, tot i que no és sostenible del tot.

## Referències

* 1 2 3 «Lucazi». ethnologue.org. [Consulta: 21 gener 2015].
* 1 2 «Language: Mbwela». joshuaproject. [Consulta: 22 gener 2015].
* ↑ «Mbwela» (en anglès). glottolog. [Consulta: 9 gener 2015].
* ↑ «K». ethnologue. [Consulta: 22 gener 2015].
* ↑ «Mbwela in the Language Cloud» (en anglès). ethnologue. [Consulta: 21 gener 2015].
# McAlmont

McAlmont és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2000 tenia 1.922 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, McAlmont tenia 1.922 habitants, 684 habitatges, i 487 famílies. La densitat de població era de 434 habitants/km².
Dels 684 habitatges en un 29,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,3% hi vivien parelles casades, en un 24% dones solteres, i en un 28,8% no eren unitats familiars. En el 24,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,37.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.762 $ i la renda mediana per família de 27.174 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.855 $ mentre que les dones 16.549 $. La renda per capita de la població era d'11.737 $. Entorn del 23,3% de les famílies i el 28,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- McAlmont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- McAlmont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mataparent clivellat de ribera

El mataparent clivellat de ribera (Xerocomellus ripariellus) és una espècie de mataparent del grup dels mataparents xerocomoides; que creix vora rierols i ambients de ribera

## Morfologia

Bolet menut; de solitari a espars; d’aspecte extraordinàriament variable; amb barret de fins a 6 cm de diàmetre; barret de jove hemisfèric, més tard convex i finalment estés; de vermell a carmí, vermell fosc o bru vermellós, sovint decolorant a albercoc o ocraci amb tons vermells; superfície seca; lleugerament vellutada en el jove, llisa en l’adult; ben aviat amplament clivellada, mostrant la carn groc pàl·lida subjacent.
Tubs de groc pàl·lid a groc amb tints olivacis; blavegen al tall i al frec; porus del mateix color, amples; blavegen al frec i pressió.
Cama cilíndrica amb el peu més inflat;de groc pàl·lid a groc viu, en la part basal sovint coberta per grànuls i/o fibres vermelloses; blaveja al frec.
Carn groc pàl·lid al barret, de groc pàl·lid a groga a la cama, sovint vermella o vinàcia al peu; blaveja al tall; olor i tast no distinctiu

## Hàbitat

Rar; des de finals d’estiu a tardor; sembla preferir terrenys silicis, rics en matèria orgànica, també en sòls argil·losos; des de la muntanya mitjana a la terra baixa i la muntanya mediterrània; sempre en boscos de ribera i boscos humits; vora verns, salzes o pollancres, acompanyats d’alzina, castanyer, roures, faig o freixe.

## Comentaris

Similar al mataparent vermellós (Hortiboletus rubellus) el qual es diferencia macroscòpicament si seccionem la cama i observem les puntuacions vermelles o ataronjades de la carn en el peu.
Són molt semblants altres mataparents clivellats que es diferencien molt bé amb l'ajut de microscopi. El mataparent clivellat de ribera el reconeixerem per l'hàbitat,, la mida petita, l'aspecte feble, la cutícula clivellada i la superfície vermella del peu

## Comestibilitat

Sense dades de comestibilitat

## Referències

* ↑ Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021. ISBN 978-84-18243-12-7.
* ↑ REDEUILH, Gérard «Xerocomus ripariellus Redeuilh sp. nov.». Doc. Mycol., 26, (104), 1997, pàg. 30-31..
* ↑ Muñoz, Jose Antonio; Cadiñanos, Jose Antonio; Fidalgo, Eduardo «Contribución al catálogo corológico del género Xerocomus en la peninsula iberica». Bol. Soc. Micol. Madrid, 32, 2008, pàg. 249-277.
* ↑ Kibby, Geoffrey. British Boletes with keys to species (en anglès). 6 ed. G. Kibby, 2013, p. 72.
* ↑ Knudsen, Henning; Vesterholt, Jan. Funga Nordica: agaricoid, boletoid and cyphelloid genera. Copenhagen: Nordsvamp, 2008. ISBN 978-87-983961-3-0.
* 1 2 3 «X. ripariellus « boletales.com». [Consulta: 1r desembre 2023].
* 1 2 3 Laessøe, Thomas; Petersen, Jens H. Fungi of temperate Europe. Princeton Oxford: Princeton University Press, 2019. ISBN 978-0-691-18037-3.
* ↑ Ladurner, Heidi; Pöder, Reinhold; Rocabruna, August; Tabarés, Manuel «[https://www.raco.cat/index.php/Micologia/article/view/272458/360647 Boletellus catalaunicus Pöder, Moreno, Rocabruna et Tabarés: a synonym of Xerocomus ripariellus Redeuilh]». Revista Catalana de Micologia, 23, 2001, pàg. 121-125.
# Cuaespinós de Marcapata

El cuaespinós de Marcapata (Cranioleuca marcapatae) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae) que habita la selva pluvial i els bosquets de bambú dels Andes del sud-est de Perú.

## Taxonomia

Alguns autors consideren que la població de les muntanyes de Vilcabamba, al sud-est de Perú, són una espècie diferent:
* Cranioleuca weskei Remsen, 1984 - cuaespinós de Vilcabamba.

## Referències

* ↑ «Cuaespinós de Marcapata». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
* ↑ JV Remsen. 1984. Geographic variation, zoogeography, and possible rapid evolution in some Cranioleuca spinetails (Furnariidae) of the Andes. Wilson Ornithological Society. VOL. 96, Pag. 5 15-775
# Juli Àsper

Juli Àsper (en llatí Julius Asper) era el nom de dos cònsols romans, pare i fill que van viure al segle iii.
El pare i el fill van ser nomenats cònsols per Caracal·la conjuntament l'any 212, però després van ser privats de tots els honors pel mateix emperador i expulsats de Roma, sense causa coneguda. El pare, o potser el seu fill, va ser després governador de la província romana d'Àsia amb Macrí i també va ser destituït quan viatjava cap a aquesta província per unes paraules que van ofendre a l'emperador. Dió Cassi sembla dir que Juli Àsper (sense precisar si pare o fill) va ser assassinat per Elagàbal.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/402?rgn=full+text;view=image;q1=AsperSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 387. ]
# Lieja-Bastogne-Lieja 1909

La Lieja-Bastogne-Lieja 1909 fou la 5a edició de la clàssica ciclista Lieja-Bastogne-Lieja. Es va disputar el 16 de maig de 1909 sobre un recorregut de 235 km i fou guanyada pel belga Victor Fastre, que s'imposà a l'esprint als també belgues Eugène Charlier i Paul Deman. Aquesta edició va estar oberta tan sols a ciclistes amateurs.

## Resultats

| | Ciclista | Temps |
| 1 | Victor Fastre (BEL) | 8h 21' 00" |
| 2 | Eugène Charlier (BEL) | m. t. |
| 3. | Paul Deman (BEL) | m. t. |
| 4 | Félicien Salmon (BEL) | m. t. |
| 5 | Hector Tiberghien (BEL) | m. t. |
| 6 | Charles Deruyter (BEL) | m. t. |
| 7 | Arthur Geoffroy (BEL) | m. t. |
| 8 | Aimé Behaeghe (BEL) | m. t. |
| 9 | Joseph Matagne (BEL) | + 1' 30" |
| 10 | Jacques Coomans (BEL) | + 1' 30" |

## Referències

* ↑ «Liège-Bastogne-Liège». memoire-du-cyclisme.eu. [Consulta: 28 gener 2014].
* ↑ «Liège - Bastogne - Liège». sitiodeciclismo.net. [Consulta: 28 gener 2014].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (francès)(anglès)
# Festival Internacional de Cinema de Cerdanya

El Festival Internacional de Cinema de Cerdanya és un festival de cinema anual que organitza la Cerdanya Film Commission i el Grup de Recerca de Cerdanya a la comarca de la Cerdanya. La primera edició, sota el nom de Certamen Internacional de Curtmetratges de Cerdanya, entre març i abril de 2010, inaugurada a Bolvir, transcorregué per diversos municipis cerdans i clogué a Puigcerdà, constava d'un concurs de curtmetratges. En posteriors edicions, sota el nom de Festival Internacional de cinema Independent i Curtmetratges de Cerdanya, amb la seu central al Museu Cerdà de Puigcerdà, anà incloent noves seccions i temàtiques com ara el cinema independent i els llargmetratges. Des de l'any 2015, el festival es consolida oferint projeccions durant tota una setmana i múltiples seccions (com ara els documentals etnogràfics o sessions infantils), trobades sectorials o tallers de filmació solidaris ja sota l'actual nom de Festival Internacional de Cinema de Cerdanya.
El Festival Internacional de Cinema de Cerdanya és el certamen cinematogràfic més rellevant del Pirineu i el segon de la província de Girona pel que fa al nombre de films rebuts, assolint fins a l'any 2015 més de 700 films de 52 països d'arreu del món, En 2018 es van presentar a concurs 1.293 films, dels que es van projectar 161, amb 2300 espectadors. En 2020 es van presentar a concurs 187 films a concurs i va ser dels pocs festivals presencials que s'han pogut fer donada la pandèmia de Covid-19.

## Referències

* ↑ Spa, Miquel «El Grup de Recerca de Cerdanya crea un concurs cinematogràfic». Regió 7.
* ↑ «Inauguració del I Certamen Internacional de Curtmetratges de Cerdanya». Nació Digital, 31-03-2010.
* ↑ «Més projecció del Festival de Cinema de Cerdanya». Portal Cerdanya, 14-08-2013. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 7 octubre 2015].
* ↑ Pardinilla, Jordi «Festival estiuenc del GRC, amb el cinema per bandera». DCerdanya, 25-07-2015. Arxivat de l'original el 2015-07-25 [Consulta: 7 octubre 2015]. Arxivat 2015-07-25 a Wayback Machine.
* ↑ Paz, Susana «La Cerdanya recupera els set dies de festival». Regió 7, 24-07-2015.
* ↑ «La 5a edició consolida el Festival de Cinema de la Cerdanya». El Periòdic d'Andorra, 26-08-2014.
* ↑ «El Festival de Cinema de Cerdanya rep 701 films a concurs, xifra rècord». Regió 7, 03-06-2015.
* ↑ Badrenas, Noemí. «El Festival Internacional de Cinema de Cerdanya aplega més de 2.300 espectadors». Fegió 7, 04-08-2018. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ «"Cordes", amb la participació de TV3, premi a la millor pel·lícula al Cerdanya Film Festival». CCMA, 12-08-2020. [Consulta: 21 març 2021].

## Enllaços externs

* Cerdanya Film Commission - Festival Internacional de Cinema de Cerdanya - Pàgina web oficial
# Limón

* No s'ha de confondre amb Limon.
«Limón» té aquests significats:
* Toponímia:
** Limón o Puerto Limón, ciutat de Costa Rica, capital de la província del mateix nom
** Província de Limón, subdivisió de Costa Rica
* Organitzacions:
** Limón Exprés, tren turístic de la Costa Blanca
** Limón o Asociación Deportiva Limonense, club de futbol de la ciutat de Limón (Costa Rica)
** Limón Fútbol Club, club de futbol de la ciutat de Limón (Costa Rica)
* Biografies:
** Andrés Limón Jiménez, polític espanyol
** David de Limón, artista urbà valencià, els primers anys signava com Limón
** Javier Limón (Madrid, 1973), compositor, productor i guitarrista espanyol dedicat sobretot al flamenc
** María Eugenia Limón Bayo, política espanyola del Partit Socialista Obrer Espanyol, presidenta de la Diputació Provincial de Huelva i alcaldessa de San Bartolomé de la Torre
** Miquel Àngel Limón Pons (Alaior, 1957), escriptor i acadèmic de la Reial Acadèmia de Medicina de les Illes Balears
# Muharrem Fejzo

Muharrem Fejzo (Kolonjë, 24 de maig de 1933-22 de novembre de 2020)) va ser un director de cinema albanès, dissenyador d'escenaris i escultor.

## Dades biogràfiques

Es va graduar de l'escola d'art La missió de Jordània a Tirana en l'especialitat d'escultura. Després de graduar-se, va exposar les seves escultures, però també va treballar com a dissenyador al Teatri Popullor, a Tirana.
En 1958, s'associa amb el Kinostudio Shqiperia e Re. Inicialment dedicat en la preparació dels decorats de pel·lícules, i des de 1963 com a ajudant de direcció. En 1966 es va graduar de l'escola d'actors en el Teatre del Poble i va començar a treballar al teatre de Kukës com a director i participant com a actor puntualment. Debuta com a director en 1970. El major èxit en aquesta àrea ha estat una comèdia titulada Kapedani de 1972.
En aquest moment, les seves escultures ja adornen els carrers de Vlorë. El fill de Muharrem, Ardit Fejzo és un reconegut cantant a Albània. Va morir de Covid-19.

## Filmografia com a realitzador (selecció)

* 1970 Montatorja
* 1972 Kapedani, en col·laboració amb Fehmi Oshafi
* 1973 Operacioni Zjarri.
* 1974 Shpërthimi
* 1976 Fijet që priten
* 1977 Guna mbi tela
* 1978 Pranverë në Gjirokastër
* 1979 Mësonjëtorja
* 1980 Mëngjese të reja
* 1981 Thesari
* 1983 Një emër midis njerëzve
* 1985 Pranverë e hidhur
* 1987 Binarët
* 1989 Muri i gjallë

## Documentals

* 1974: Gjithmone ne rritje
* 1974: Sirena ne Mallakastren time
* 1976: Fshati mallor

## Referències

* ↑ «Vdes regjisori i njohur shqiptar» (en albanés). , 22-11-2020 [Consulta: 23 novembre 2020].
* ↑ «Ndahet nga jeta regjisori Muharrem Fejzo» (en albanés), 22-11-2020. [Consulta: 23 novembre 2020].
* ↑ «Famous director Muharrem Fejzo passes away from Covid». Revista Class, 22-11-2020.
* Abaz Hoxha: Enciklopedia e kinematografise shqiptare. Autore & vepra. Tirana: Toena, 2002. ISBN 99927-1-555-3. (alb.)

## Enllaços externs

* Arkivi Qėndror Shtetėror i Filmit ((base de dades National Film Archive en Tirana)
* Iconographie (al web de Joe artid Fejzo, reproduccions dels cartells i treballs plástics)