OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Korol i Xut

Korol i Xut - Король и Шут (rus); literalment, “rei i bufó” - és un grup de punk rock de l'estil horror punk rus. Les seves cançons són inspirades en faules i contes medievals, i mesclen els estils de folk i rock. Originaris de Sant Petersburg, la banda es formà el 1988 amb el nom de Kontora, el grup va canviar el nom pel de Korol i Xut el 1992. Els fundadors de la banda eren companys d'escola, Mikhaïl "Gorxok" Gorxeniov, Aleksandr "Balu" Balunov i Aleksandr "Porútxik" Txigóliev. El 1990 se'ls uní Andrei "Kniaz" Kniàzev, i el 1996, després de l'àlbum Akústitxeski albom s'incorporà al grup Maria "Maixa" Nefiódova com a violinista, i el guitarrista Iakov Tsvirkunov el 1997. El grup gravà per primer cop en un estudi semi-professional el 1991, la seva música de mica en mica es va anar difonent per les ràdios locals i ràpidament van començar una sèrie d'espectacles per tot Sant Petersburg. Des del 1993 la seva popularitat va augmentar, i va ser aleshores que varen començar a actuar també a Moscou. El seu primer àlbum, Bud kak doma pútnik, és del 1994 amb un èxit relativament baix. El 1996 aconseguiren el primer gran reconeixement, tant en vendes com en l'àmbit musical rus, amb l'àlbum Kàmnem po gólove.

## Àlbums

* 1996 Король и Шут (Rei i Bufó)
* 1996 Камнем по голове (Cop de roc al cap)
* 1999 Акустический альбом (Àlbum acústic)
* 1999 Ели мясо мужики (Homes menjaven carn)
* 2000 Герои и злодеи (Herois i vilans)
* 2000 Собрание (Reunió)
* 2000 Будь как дома, Путник (Estigues com a casa, viatger)
* 2001 Как в старой сказке (Com en un conte de fades)
* 2002 Жаль, нет ружья! (Llàstima, no tinc escopeta)
* 2003 Мёртвый анархист (Anarquista mort)
* 2004 Бунт на корабле (Enrenou al vaixell)
* 2006 Продавец кошмаров (Venedor de malsons)
* 2008 Тень Клоуна (L'ombra del pallasso)
* 2010 Театр Демона (El teatre del Dimoni)
# Eptesicus taddeii

Eptesicus taddeii és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic de la Mata Atlàntica (Brasil. Aquesta espècie, descoberta fa poc, mesura un total de 120 mm. L'espècie més similar és E. brasiliensis, de la qual es distingeix pel seu aspecte més robust, color més vermellós, musell més gran i orelles més arrodonides.
El nom específic d'aquest ratpenat és en honor del zoòleg brasiler Valdir Antônio Taddei.

## Referències

* ↑ João M. D. Miranda, Itiberê P. Bernardi i Fernando C. Passos «A new species of Eptesicus (Mammalia: Chiroptera: Vespertilionidae) from the Atlantic Forest, Brazil» (en anglès). Zootaxa, 1383, 2006, pàg. 57–68. Arxivat de l'original el 2011-07-06 [Consulta: 26 juliol 2014]. Arxivat 2011-07-06 a Wayback Machine.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Dècada del 570

La dècada del 570 comprèn el període que va des de l'1 de gener del 570 fins al 31 de desembre del 579.

## Esdeveniments

* Guerra entre els perses i l'Imperi Romà d'Orient
* Pesta a Europa
* Invenció de l'alfabet d'Orkhon per escriure el turc

## Personatges destacats

* Leandre de Sevilla
* Leovigild
# Alins d'Isàvena

Alins d'Isàvena és un llogaret del municipi de les Paüls situat a 1.403 m d'altitud, a la dreta del riu Isàvena, a la part interior de la gran corba descrita pel riu abans de penetrar dins del congost de Gavarret. És un lloc de pas de la senda GR-11.

## Referències

* ↑ Laspaules. «Alins -» (en castellà). www.laspaules.es, 29-01-2009. Arxivat de l'original el 2013-06-13. [Consulta: 10 maig 2021].
* ↑ «GeoNames.org». www.geonames.org. [Consulta: 10 maig 2021].
# Rafel Monells

Rafel Monells (Mallorca, segle xv) fou un pintor documentat el 1468 quan posseïa un “plec de pergamins vells pintats de cartes de navegar”, cosa que, juntament amb la seva professió, ha fet especular amb la possibilitat que en fos l'autor.

## Vegeu també

* Llista cronològica de cartògrafs portolans mallorquins.

## Referències

* ↑ Ginard Bujosa, Antoni. La cartografia mallorquina a Mallorca. Barcelona: J.J. de Olañeta, Editor, 2002. ISBN 84-9716-145-9.
# Pelai Sala i Berenguer

Pelai Sala i Berenguer (Cadaqués, Alt Empordà, 20 de juny de 1909 - Santiago de Xile, 3 d'agost de 2002) fou un advocat i polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la Segona República.

## Biografia

Fill de Iu Sala i Pomés, un home compromès políticament i que tenia molta iniciativa, es llicencià en dret a la Universitat de Barcelona i el 1922 ingressà a la Unió Socialista de Catalunya, de la que el 1932 en fou president del consell directiu i secretari de al Federació Comarcal de Barcelona. A les eleccions generals espanyoles de 1936 fou elegit diputat per la província de Barcelona dins del Front d'Esquerres. El 23 de juny de 1936 es va integrar en el PSUC.
Durant la guerra civil espanyola, endemés, fou magistrat a l'Audiència Provincial de Barcelona (agost de 1936), adjunt del Tribunal de Dret que havia d'actuar amb el Jurat Popular de Barcelona, agregat al Departament de Justícia (desembre de 1936), sotssecretari de Justícia en la conselleria de Justícia de la Generalitat de Catalunya dirigida per Joan Comorera (abril de 1937), i membre del Tribunal Especial d'Espionatge i Alta Traïció de Catalunya (octubre de 1937).
En acabar la guerra civil s'exilià a Argentina, però el 1949 s'establí a Xile, on regentà la Librería Catalonia (1964-1970) i dirigí la delegació de l'Editorial Grijalbo. Fou un dels principals animadors de la cultura catalana a l'exili com a fundador i president de la Institució de Cultura Catalana de Xile, com a dirigent del Centre Català de Santiago de Xile i membre de l'IPECC.

## Referències

* ↑ Armangué, Joan «Pelai Sala i Berenguer: el cadaquesenc de Santiago de Xile». Setmanari de l'Alt Empordà, 08-08-2017.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «Decret del nomenament al DOGC». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 8 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Biografies de parlamentaris catalans Arxivat 2018-08-20 a Wayback Machine.
* Biografia a la Fundació Campalans
* Martínez de Sas, María Teresa; Pagès i Blanch, Pelai. «Sala i Berenguer, Pelai». A: Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans. Barcelona: Abadia de Montserrat, 2000, p. 1.240. ISBN 848415243X [Consulta: 3 gener 2015].
# Kalanchoe petitiana

Kalanchoe petitiana és una espècie de planta suculenta del gènere Kalanchoe, que pertany a la família Crassulaceae.

## Descripció

És una planta perenne, glabra o pubescent, que forma masses denses, de 30 a 70 cm d'alçada (excloses les inflorescències).
Les tiges són teretes, ramificades cap a les puntes, decumbents a la base, de fins a 3 cm de diàmetre.
Les fulles són peciolades, carnoses, pecíol de 2,5 a 4 cm, làmina àmpliament el·líptica, obovada-oblonga a ovada, de 6 a 16 de llarg i de 4 a 11 cm d'ample, punta arrodonida, base abruptament cuneada a subcordada, marges irregularment crenats a dentats.
Les inflorescències són denses, més o menys planes, de 60 a 200 cm, pedicels de 5 a 10 mm.
Les flors són erectes, de perfum dolç; tub de calze de 0,5 a 1 mm; sèpals lineal-deltoides, molt aguts, de 7 a 12 mm de llarg i d1,3 a 2 mm d'ample; corol·la de color groc pàl·lid, magenta-rosa a blanc rosat; tub cilíndric-cònic, inflat a la base, de 14 a 20 mm; pètals obtusos, mucronats llargs, de 6 a 7 mm de llarg i de 3,5 a 5 mm d'ample; estams superiors sobresortint.

## Distribució

Planta endèmica d'Etiòpia.

## Taxonomia

Kalanchoe petitiana va ser descrita per Achille Richard (A.Rich.) i publicada a Tentamen Florae Abyssinicae seu Enumeratio Plantarum hucusque in plerisque Abyssiniae. 1: 311. 1848.

### Etimologia

Kalanchoe: nom genèric que deriva de la paraula cantonesa "Kalan Chauhuy", 伽藍菜 que significa 'allò que cau i creix'.
petitiana: epítet atorgat en honor del metge i naturalista francès Antoine Petit.

### Sinonímia

* Kalanchoe petitiaesii A.Richard ex Jacques (1861)

### Varietats

* Kalanchoe petitiana var. petitiana és sinònim de Kalanchoe quartiniana var. micrantha Pampanini (1909)
* Kalanchoe petitiana var. neumannii (Engl.) Cufod és basiònim de Kalanchoe neumannii Engl. (1965)

## Referències

* ↑ «Kalanchoe petitiana». International Crassulaceae Network.
* ↑ «Kalanchoe petitiana A.Rich.». International Plant Names Index.
* ↑ «Epónimos del género Kalanchoe Adanson (Crassulaceae)». Bouteloua.
# Galí I Asnar

Galí I Asnar (? - 867) fou comte d'Urgell i Cerdanya (824-834); comte de Pallars i Ribagorça (833-844) i comte d'Aragó (844-867) com a Galí II.
Fill d'Asnar I Galí, comte d'Urgell i de Cerdanya, i antic comte d'Aragó. Va rebre els comtats catalans com herència paterna, mentre l'aragonès es mantenia a mans del seu cunyat primer i del seu nebot després. El 834 va perdre els comtats d'Urgell i de Cerdanya en favor de Sunifred I, si bé un any abans s'havia apoderat dels comtats de Pallars i Ribagorça, que estaven en mans de Berenguer, comte de Tolosa, però aquests només els va poder mantenir fins al 844, quan en fou expulsat per Frèdol de Tolosa.
El 844 va retornar a Aragó per fer-se càrrec del govern d'aquest comtat. Ja fos per la mort del comte Galí I Garcés, el seu nebot, que havia mort sense descendència, o bé que retornés amb ajuda militar franca per recuperar el tron del seu pare. Segons la tradició, va matar el comte Garcia I, pare de Galí Garcés, fent-lo caure per un barranc, i després va ocupar el seu lloc.
Del seu matrimoni amb Guldreguda va tenir un fill, el futur Asnar II Galí.

## Referències

* ↑ «Galí II d'Aragó». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 8 agost 2016].
# ISO 3166-2:CL

ISO 3166-2:CL és el subconjunt per a Xile de l'estàndard ISO 3166-2, publicat per l'Organització Internacional per Estandardització (ISO) que defineix els codis de les principals subdivisions administratives.
Actualment per a Xile l'estàndard ISO 3166-2 està format per 15 regions.
Cada codi es compon de dues parts, separades per un guió. La primera part és CL, el codi ISO 3166-1 alfa-2 per a Xile. La segona part són dues lletres.

## Codis actuals

Els noms de les subdivisions estan llistades segons l'ISO 3166-2 publicat per la "ISO 3166 Maintenance Agency" (ISO 3166/MA).
| Codi | Nom de la subdivisió (es) |
| CL-AI | Aysén |
| CL-AN | Antofagasta |
| CL-AR | Araucanía |
| CL-AP | Arica y Parinacota |
| CL-AT | Atacama |
| CL-BI | Biobío |
| CL-CO | Coquimbo |
| CL-LI | Libertador General Bernardo O'Higgins |
| CL-LL | Los Lagos |
| CL-LR | Los Ríos |
| CL-MA | Magallanes |
| CL-ML | Maule |
| CL-RM | Región Metropolitana de Santiago |
| CL-TA | Tarapacá |
| CL-VS | Valparaíso |

## Enllaços externs

* ISO Online Browsing Platform: CL (Plataforma Online d'Exploració ISO: CL) (anglès)
* Regions de Xile, Statoids.com (anglès)
# Veľký Biel

Veľký Biel és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Bratislava, a l'extrem occidental del país, prop de la frontera amb Àustria.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1209.
# Joaquín Gutiérrez Cano

Joaquín Gutiérrez Cano (Madrid, 29 de novembre de 1920 - 2 de març de 2009) va ser un polític i diplomàtic espanyol. Va ser director executiu del Banc Mundial, ambaixador d'Espanya al Japó i ministre durant el Franquisme.

## Carrera

Va estudiar dret i va entrar a l'Escola Diplomàtica convertint-se en diplomàtic. Va ser destinat a Alemanya com a agregat comercial el 1950. En els següents anys va ocupar diversos càrrecs públics com el de cap del Sindicat Nacional de Fruits i Productes agrícoles, vicecrecretari d'Ordenació Econòmic Sindical Nacional i procurador en Corts. El 1962, va ser nomenat Director Executiu del Banc Mundial, càrrec que va exercir durant sis anys. De retorn a Espanya, va ser president de Tecniberia (Associació Espanyola d'empreses d'Enginyeria, Consultoria i Serveis Tecnològics) fins al seu nomenament com a ambaixador al Japó el 1972. Va ser conseller del Banc d'Espanya.
Va saltar a la política d'alt nivell el 1974 com a ministre de Planificació del Desenvolupament amb Carlos Arias Navarro, després de l'atemptat terrorista contra el president del Govern Carrero Blanco. Després de la defunció de Franco va tornar a l'empresa privada i va dedicar la seva fortuna personal a preservar la memòria del general. Per a això va crear la Fundació Nacional Francisco Franco, la presidència de la qual va cedir a Carmen Franco Polo, i de la qual ha estat vicepresident executiu fins a la seva mort.

## Distincions

* Gran Creu de Carles III
* Creu de l'Orde Civil d'Alfons X el Savi
* Gran Creu de l'Orde del Mèrit Civil
* Gran Oficial de l'Orde del Mèrit de la República Italiana
* Gran Oficial de l'Orde del Sol Naixent del Japó
* Comanador de l'Orde del Mèrit de la República Federal d'Alemanya
* Gran Oficial de l'Orde de l'Infant Don Henrique de Portugal

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats

## Bibliografia

* Muniesa i Brito, Bernat. En l'oficina de Joseph Estevan Dolz. Dictadura y Transición. La España lampedusiana. I: La Dictadura Franquista. 1939-1975.. Publicacions i edicions de la Universitat de Barcelona, 2005. ISBN 84-475-2889-8.

## Enllaços externs

* El Mundo Magazine. Los 10 de Franco
* Diario Crítico (05/03/2009): Joaquin Gutiérrez Cano
# Rafel Ramis Colom

Rafel Ramis Colom (Bunyola, 9 de març de 1950 - 16 d'octubre de 2022) fou un actor mallorquí autodidacta cofundador del Teatre de Bunyola.

## Trajectòria

Va treballar durant dècades de comptable en el sector de l'hosteleria, feina que deixà per dedicar-se a la pagesia i acabar finalment a la interpretació. Va actuar amb les companyies Teatre de Bunyola, La Lluna de Teatre, Iguana Teatre, Cucorba i Produccions de Ferro entre d'altres.
Al teatre va interpretar diferents estils i gèneres des del teatre costumista al drama, teatre infantil o monòlegs; passant per autors com Joan Mas, Joan Guasp i Miquel Puiserver fins autors clàssics com Shakespeare, Molière o Kundera.
Participà a sèries de televisió d'IB3 com Llàgrima de sang i L'Anell. A més, també tengué papers en pel·lícules i curtmetratges, destacant-ne Yo de Rafa Cortès, El perfecto desconocido i Pullman de Toni Bestard o a El ventre del mar d'Agustí Villaronga.
Poc després de la seva defunció, l'equip de govern de Bunyola decidí posar el seu nom al teatre municipal com a reconeixement a la seva aportació al món del teatre.

## Referències

* ↑ J.M.V. «Rafel Ramis: el adiós a un actor clave de la escena mallorquina» (en castellà), 16-10-2022. [Consulta: 17 desembre 2022].
* ↑ Teatre, Institut del. «Rafel Ramis». [Consulta: 17 desembre 2022].
* ↑ «IB3N | Rafel Ramis, un llegat més enllà dels escenaris». [Consulta: 17 desembre 2022].
* ↑ «El Teatre municipal de Bunyola durà el nom de Rafel Ramis», 20-10-2022. [Consulta: 17 desembre 2022].
# Atsonopuri

Atsonopuri (en rus: Атсонупури; en ainu: ア ト ゥ サ ヌ プ リ, Atusa-nupuri; en japonès:阿登佐岳, Atosa-dake) és un estratovolcà de forma cònica que forma la península del mateix noms a la part central de l'illa Iturup, a les illes Kurils, Rússia. La caldera, amb un diàmetre de dos quilòmetres, fou superada per un con de cendra que s'eleva fins als 1.206 msnm. Les erupcions estrombolianes han estat predominants en la història del volcà i s'han format algunes colades de lava. Els registres històrics mostren dues erupcions al setembre de 1812 i 1932.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Etorofu-Atosanupuri [Atosanupuri]» (en anglès). [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ «Atsonupuri» (en anglès), 04-05-2010. [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ «Atsonupuri Volcano, Kurile Islands, Russia - John Seach». [Consulta: 18 octubre 2021].
# Krausnick-Groß Wasserburg

Krausnick-Groß Wasserburg (baix sòrab: Kšušwica-Wodowy Hród ) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Brandenburg. Forma part de l'Amt Unterspreewald. Fou constituït el 31 de desembre de 2001 per la unió dels municipis de Krausnick (Kšušwica) i Groß Wasserburg (Wódowy Grod).

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 1875 | 1 112 |
| 1890 | 1 075 |
| 1910 | 898 |
| 1925 | 952 |
| 1933 | 943 |
| 1939 | 968 |
| 1946 | 1 233 |
| 1950 | 1 102 |
| 1964 | 898 |
| 1971 | 853 |
| Any | Població |
| 1981 | 761 |
| 1985 | 720 |
| 1989 | 702 |
| 1990 | 694 |
| 1991 | 661 |
| 1992 | 644 |
| 1993 | 642 |
| 1994 | 629 |
| 1995 | 628 |
| 1996 | 632 |
| Any | Població |
| 1997 | 623 |
| 1998 | 620 |
| 1999 | 648 |
| 2000 | 623 |
| 2001 | 618 |
| 2002 | 609 |
| 2003 | 617 |
| 2004 | 632 |
| 2005 | 632 |
| 2006 | 636 |
| Any | Població |
| 2007 | 632 |
| 2008 | 632 |
| 2009 | 633 |
| 2010 | 619 |
| 2011 | 616 |
| 2012 | 602 |
| 2013 | 589 |

## Referències

* ↑ Les fonts de dades es poden trobar en els Wikimedia Commons Population Projection Brandenburg at Wikimedia Commons
# Escoles públiques (Sant Pol de Mar)

Les Escoles públiques és una escola pública de Sant Pol de Mar (Maresme). L'edifici és una obra modernista inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Edifici

Edifici gran de planta irregular. Té un cos longitudinal i a la cantonada sobresurt un pis acabat amb una teulada de rajoles vidriades i una torratxa amb coberta cònica.
Tot el conjunt està ple de detalls d'estil modernista, com les ceràmiques que la decoren, les teules vidriades de les teulades, etc.

## Referències

* 1 2 «Escoles públiques». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Galícia Esporte Clube

El Galícia Esporte Clube és un club de futbol brasiler de la ciutat de Salvador a l'estat de Bahia.

## Història

El Galícia va ser fundat l'1 de gener de 1933 per immigrants de Galícia. El seu primer president fou Eduardo Castro de la Iglesias. Fou el primer equip que guanyà el campionat baiano tres temporades consecutives. En els seus primers anys guanyà el campionat els anys 1937, 1941, 1942 i 1943, essent a més segon classificat els anys 1935, 1936, 1938, 1939 i 1940. Després el club no tornà a guanyar fins al 1968, essent subcampió el 1967, 1980, 1982 i 1995. Jugà dues temporades a la primera divisió brasilera els anys 1981 i 1983.

## Estadi

En els seus primers anys jugava al Campo da Graça. Després de ser demolit, passà a jugar a l'Estadi Fonte Nova, i a l'Estadi de Pituaçu. Actualment juga al Parque Santiago, amb capacitat per a 8.000 espectadors.

## Palmarès

* Campionat baiano:
** 1937, 1941, 1942, 1943, 1968
* Campionat baiano de Segona Divisió:
** 1985, 1988, 2013

## Futbolistes destacats

* Toninho
* Washington
* Oséas
* Marinho Peres
* Maneca

## Referències

* ↑ «Bahia State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].

## Enllaços externs

* (portuguès) Web oficial
# Ibrahim al-Muàyyad

Ibrahim al-Muàyyad (? - 866) fou un príncep abbàssida, tercer fill d'al-Mutawàkkil i germà de tres califes (al-Múntassir 861-862, al-Mútazz 866-869 i al-Mútamid 870-892) i d'un regent (al-Muwàffaq, 870-892). Al-Mutawàkkil va establir que després d'ell havien de regnar successivament els seus tres fills al-Múntassir, al-Mútazz i al-Muàyyad.
La guàrdia turca de Samarra va deposar al-Múntassir (9 de juny del 862) i va posar al tron un cosí, al-Mustaín. Els partidaris de Muhàmmad al-Mútazz (de 15 anys), el germà d'al-Múntassir i hereu, es van revoltar, però foren derrotats pels mercenaris turcs. Al-Mustaín va confiscar els béns d'al-Mútazz i el seu germà Ibrahim al-Muàyyad (que aleshores tenia uns 12 o 13 anys), que foren empresonats. Els turcs els volien executar, però la intervenció del secretari en cap (que exercia part de les funcions de visir), Àhmad ibn al-Khassib, els va salvar.
Finalment al-Mustaín va abdicar el gener del 866 sota amenaça de la guàrdia turca i al-Mútazz fou reconegut califa (25 de gener del 866). Inicialment al-Muàyyad va esdevenir hereu al tron, però al-Mútazz el va obligar per la força a renunciar als seus drets i el va fer matar tot seguit (866).

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, VII, 795, article Mutazz Bi-llah.
# Esbart Dolça Catalunya

L'Esbart Dolça Catalunya forma part del Centre Cultural els Catalanistes, fundat l'any 1866, una de les primeres societats culturals creades a Sant Andreu de Palomar. L'esbart, que es dedica a difondre la dansa tradicional catalana, és una de les seccions del centre, juntament amb la del teatre líric –Josep Arbonés i Serra– i la de l'esport –Grusub.
Les infraestructures del centre cultural, que el grup de dansaires té a disposició, són un auditori de 137 places –amb una programació regular d'actes culturals–, un bar-restaurant i instal·lacions on pot assajar les actuacions pròpies i organitzar activitats diverses.

## Referències

* 1 2 «Esbart Dolça Catalunya». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).

## Enllaços externs

* Esbart Dolça Catalunya - Lloc web oficial
# Joaquín Gómez y Gómez Pizarro

Joaquín Gómez y Gómez Pizarro (Màlaga, 1854 - Madrid, 6 d'agost de 1922) fou un acadèmic i polític andalús, marquès de Barzanallana i diputat a Corts Espanyoles durant la restauració
Membre de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques i membre del Partit Conservador, fou elegit diputat pel districte de Vinaròs a les eleccions generals espanyoles de 1884, pel districte del Burgo de Osma a les eleccions generals espanyoles de 1891 i pel de Lleida a les eleccions generals espanyoles de 1899. Es presentà novament per Lleida a les eleccions de 1903, però no fou escollit. Fou nomenat senador per la província de Màlaga el 1905-1907 i 1910-1911 i per la província de Granada el 1916-1917 i 1918-1919.

## Referències

* ↑ José Varela Ortega. El poder de la influencia: geografía del caciquismo en España (1875-1923), p.724.
* ↑ Diari ABC (Madrid) de 28/06/1933.

## Enllaços externs

* Lleida (1890-1936): caciquisme polític i lluita electoral per Conxita Mir, p. 89
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
# Racó del Rovell

Racó del Rovell és un cap de vall petit i tancat del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Està situat a prop i al nord-est del poble, a la dreta de la riera de Sant Joan, al nord de la resclosa de Saladic i al sud-est i est del Serrat de la Rectora.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006.
# Departament de l'Stura

Stura fou un departament francès creat el 1802 en el territori del Regne de Sardenya-Piemont. La capital fou Cuneo i estava dividit en els districtes de Cuneo, Alba, Mondovi, Saluzzo, i Savigliano. Va existir fins al 1814.
# Krauskopfita

La krauskopfita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor de Konrad Bates Krauskopf (30 de novembre de 1910 - 4 de maig de 2003), professor de geoquímica a la Universitat Stanford, destacat pel seu treball en l'eliminació de residus radioactius.

## Característiques

La krauskopfita és un silicat de fórmula química BaSi₂O₅·3H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la krauskopfita pertany a «09.DH - Inosilicats amb 4 cadenes senzilles periòdiques, Si₄O₁₂» juntament amb els següents minerals: leucofanita, ohmilita, haradaïta, suzukiïta, batisita, shcherbakovita, taikanita, balangeroïta, gageïta, enigmatita, dorrita, høgtuvaïta, krinovita, makarochkinita, rhönita, serendibita, welshita, wilkinsonita, safirina, khmaralita, surinamita, deerita, howieïta, taneyamalita, johninnesita i agrel·lita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a l'Esquire No. 1 claim de Rush Creek, al comtat de Fresno (Califòrnia, Estats Units). També dins de Califòrnia ha estat descrita en altres dos indrets: la prospecció Baumann, a Dumtah (comtat de Tulare) i el dipòsit de silicats i bari de Trumbull Peak (comtat de Mariposa). Fora dels Estats Units també ha estat trobada al Japó, l'Iran i la República Txeca.

## Referències

* ↑ «Krauskopfite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 juliol 2019].