OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria Teresa Llorens i Crusat

Maria Teresa Llorens i Crusat (Barcelona, 2 d'agost del 1926 - 15 de novembre del 2009) va ser mestra i compositora.

## Biografia

Estudià a l'Escola Municipal de Música de Barcelona amb els mestres Argelaga, Alfonso i amb el seu pare, el músic i compositor Jaume Llorens i Llaveria, que havia estat professor de clarinet de la Banda Municipal de Barcelona amb Lamote de Grignon. Estudià Magisteri, es llicencià en Lletres i va ser professora d'educació primària i directora del Col·legi Llorens. Cantà en tessitura de soprano, i durant més de 25 anys va fer d'organista de la parròquia del Sant Crist de Barcelona.
Com a compositora és autora de vuit misses, 33 himnes, diverses sardanes, música per a l'escena, nadales, havaneres, polques, cançons infantils, marxes i goigs. Publicà poemes als programes de la festa major de l'Argentera. El Reial Cercle Artístic de Barcelona la distingí el 1993 amb la Medalla de la Música.

## Obres

* Anem a la mar (1999), havanera per a banda
* Belles arts, per a banda
* Goigs a la Mare de Déu del Remei [d'Alcover] (2009), amb lletra de mossèn Joan Roig i Montserrat, signats Maria Teresa Llorens de Vasquez
* Himne de la sala de ball La Paloma (1992), per a veu i orquestra
* L'oncle Pere, havanera
* Polca dels fadrins, per a banda
* Himne d'Alcover (1967)

### Sardanes

* L'Aleixar
* L'Argentera
* Campanes de la Catedral (1999)
* En Pau petit
* Jordi (1991)
* Lola i Jaume
* M'estimo Mont-roig
* El Mas-roig
* Mont-roig
* La presumida, sobre el tema La filla del marxant
* Santa Bàrbara d'Escornalbou (1986)
* Sardana noble dansa (1980)
* Sardanes a la Catedral (1999)
* Scala Dei, el nostre Priorat
* Seguirem penjats d'un fil
* Veniu tots a dansar (1994), amb versió per a banda de música

## Referències

* ↑ «Llorens i Crusat, Maria Teresa». Músics per la Cobla. [Consulta: 12 juny 2021].
* ↑ «Obres compostes per Llorens i Crusat, Maria Teresa». Portal Sardanista. Arxivat de l'original el 2021-08-02. [Consulta: 12 juny 2021].
* 1 2 Wirth, Rafael. «Maria Teresa Llorens. Organista y compositora de obras religiosas». La Vanguardia. Suplement Vivir en Barcelona, 28-01-1999. [Consulta: 12 juny 2021].
* ↑ Garcia, Josep Mèlich i. L'Argentera-- quan anàvem amb avarques: solatges de memòria. Cossetània Edicions, 2003. ISBN 978-84-96035-60-7.
* ↑ «Material d'assaig». Festa de les Caramelles Alcover, 2018. [Consulta: juny 2021].
* ↑ «Las campanas de la catedral ya tienen sardana propia». La Vanguardia, 16-04-1999. [Consulta: 12 juny 2021].

## Enllaços externs

* Llista de sardanes
# Marilyn French

Marilyn French (Brooklyn, 21 de novembre de 1929 - Nova York, 2 de maig de 2009) va ser una escriptora feminista estatunidenca.
Va escriure novel·la -The Women's Room, 1978; The Bleeding Heart, 1980- i assaig - The Book as World (1976), Shakespeare's Division of Experience (1981)- a més de The War against Women (1992), una crítica de la dominació masculina sobre les dones.

## Referències

* ↑ «Marilyn French» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 8 octubre 2020].
* ↑ «Marilyn French». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mario Santiago Papasquiaro

Mario Santiago Papasquiaro (Ciutat de Mèxic, 24 de desembre de 1953 - Ciutat de Mèxic, 10 de gener de 1998), nom artístic de José Alfredo Zendejas Pineda, va ser un poeta mexicà, autor de nombrosos poemes però que va publicar poc en vida, fundador al costat de Roberto Bolaño del moviment infrarrealista.

## Publicacions
### Llibres

* 1995 -Beso eterno
* 1996 - Aullido de cisne. (Editorial Al este del paraíso).
* 2008 - Jeta de santo. Antología poética 1974-1977. (Fondo de Cultura Económica, recull de Rebeca López i Mario Raúl Guzmán ISBN 843-750-617-4).
* 2008 - Respiración del laberinto.

### En antologies

* 1976 - Pájaro de calor, ocho poetas infrarrealistas (Asunción Sanchís, Lora del Río)
* 1979 - Bolaño, Roberto. Muchachos desnudos bajo el arcoiris de fuego. Once jóvenes poetas latinoamericanos, 1a ed., Mèxic, Editorial Extemporáneos.

### En revistes literàries

* 1976 - Plural, n. 61 (Ciutat de Mèxic, octubre)
* 1976 - Plural, n. 63, «Seis jóvenes infrarrealistas mexicanos» (Ciutat de Mèxic, desembre)
* 1977 - Correspondencia infra, revista menstrual del movimiento infrarrealista, n. 1, octubre / novembre.

### Com a editor

* 1974 - Zarazo 0: Objeto gráfico palpable de pretensiones combustibles, n. 0 (Ciutat de Mèxic, gener)

## Referències

* ↑ «Mario Santiago Papasquiaro», 07-06-2013. Arxivat de l'original el 2013-06-07. [Consulta: 29 juny 2023].
* ↑ «Los Angeles Review of Books» (en anglès americà), 04-05-2018. [Consulta: 7 juliol 2021].
* ↑ El ortiba. «Mario Santiago Papasquiaro». Arxivat de l'original el 7 de juny de 2013. [Consulta: 9 maig 2013].
# Lőrinc Wathay

Lőrinc Wathay (? - 1573) era un noble hongarès i castellà de Csesznek.
Va servir com oficial militar a Kassa i Transsilvània i després que Bálint Török fos capturat pels Otomans, el rei Ferran I el va designar castellà de Csesznek. Wathay va fortificar el castell i en va consolidar la defensa, i així va poder resistir el setge turc el 1561.
Va morir en un accident el 1573, quan un vell canó es va esclatar al castell.
La seva esposa fou Klára Csabi, i el seu fill Ferenc Wathay fou també un comandant famós i autor del Llibre de cants de Ferenc Wathay.

## Fonts

* The statue of Lőrinc Wathay Arxivat 2007-06-06 a Wayback Machine.
* History of Csesznek Arxivat 2007-10-22 a Wayback Machine.
* Geocaching: Csesznek
* Bethlen Gábor Hagyományőrség
# Mariusz Stępiński

Mariusz Stępiński (n. Sieradz, 12 de maig de 1995) és un futbolista polonès que juga en la demarcació de davanter pel Ruch Chorzów de l'Ekstraklasa.

## Selecció nacional

Després de jugar en les categories inferiors, finalment el 2 de febrer de 2013 va debutar amb la selecció de futbol de Polònia en un partit amistós celebrat en l'Estadi Ciutat de Màlaga contra Romania que va finalitzar amb un resultat de 4-1 a favor del combinat polonès després dels gols de Szymon Pawłowski, un doblet de Łukasz Teodorczyk i Daniel Łukasik per a Polònia, i de Gheorghe Grozav per a Romania. A més va ser convocat per jugar l'Eurocopa 2016.

## Clubs

| Club | País | Any | Partits | Gols |
| Widzew Łódź | Polònia | 2011 - 2013 | 34 | 5 |
| FC Nuremberg II | Alemanya | 2013 - 2014 | 23 | 6 |
| Wisla Cracovia (cedit) | Polònia | 2014 - 2015 | 26 | 2 |
| Ruch Chorzów | Polònia | 2015 - | 36 | 15 |

## Referències

* ↑ «Polònia ofereix la llista definitiva de 23 per l'Eurocopa». Agència EFE, 31-05-2016. [Consulta: 18 juny 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador en footballdatabase
* Fitxa del jugador en Eu-Football (anglès)
# Mas Moreneta

El Mas Moreneta és una masia de Montmeló (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

S'hi arriba a través d'una carretera privada que creua un bosc. És de planta rectangular, i està format per una planta baixa al davant de la qual hi ha un porxo amb arcades semicirculars. Consta de dos pisos, golfes i un soterrani amb carbonera i calefactors. Els murs són arrebossats de color blanc i a la part baixa hi ha un sòcol de pedra. Hi ha també altres edificacions agrícoles i cases pels treballadors que formen un conjunt a part i al centre dels quals destaca un monòlit feixista (tots aquests edificis es troben en estat ruïnós).

## Història

La casa fou construïda l'any 1945-46 i fou considerada a les hores com un prototipus de casa de camp moderna. L'any 1977, la família propietària abandonà la casa i des d'aleshores ha estat sotmesa a un ràpid procés de degradació. Els grups detractors s'empotaren des de rajoles a finestres, parquet, etc. En l'actualitat associacions de Montmeló ha iniciat una campanya en pro de la reconstrucció de la casa i la defensa ecològica de tota la zona. S'intenta habilitar com a lloc públic.

## Referències

* 1 2 «Mas Moreneta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].
# Nintendo e-Reader

El e-Reader (カードeリーダー, Kādo Ī Rīdā, Card e-Reader) és un dispositiu desenvolupat per Nintendo pel seu sistema de consola portàtil Game Boy Advance. Va ser llançat en el Japó el desembre del 2001.

## Referències

* ↑ «| Nintendo - Customer Service | Game Boy Advance». [Consulta: 16 abril 2019].
* ↑ SamNintendoFan. «e-Reader: un scanner para la GBA» (en castellà), 13-10-2014. [Consulta: 26 abril 2019].
# Physalaemus caete

Physalaemus caete és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Freire, E.M.X. & Silvano, D. 2004. Physalaemus caete. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Mesquer

Mesquer (en bretó Mesker) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 1.658 habitants. Limita amb els municipis de La Turballe, Piriac-sur-Mer, Saint-Molf i Assérac.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.004 | 1.019 | 1.015 | 1.201 | 1.372 | 1.467 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Pierre Bernard | |
# Aleksandr Arekéiev

Aleksandr Arekéiev (en rus Александр Викторович Арекеев, Ijevsk, Udmúrtia, 10 d'abril de 1982) és un ciclista rus, professional des del 2004 fins al 2010.

## Palmarès

* 2000
** 1r al Giro della Lunigiana
** 1r al Gran Premi dell'Arno
* 2007
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2007. Abandona (14a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Luisa García Merita

Luisa García Merita (València, 25 de gener de 1945) és una professora universitària i política valenciana, diputada a les Corts Valencianes en la IV Legislatura.
Militant de la Unió General de Treballadors, és catedràtica de personalitat de la Facultat de Psicologia de la Universitat de València. Militant del Partido Popular, fou escollida diputada a les eleccions a les Corts Valencianes de 1995. Poc després renuncià a l'escó quan fou nomenada directora general de Serveis Socials. En 1999 fou acusada de contractar una psicòloga alumna seva i que treballa al seu propi despatx a la Conselleria de Benestar Social.

## Obres

* Tratando-- esquizofrenia: ese desconocido mal Ediciones Pirámide, 2005. ISBN 84-368-1941-1
* Psicopatología de la afectividad y de la actividad motora amb M. Rojo Sierra, Promolibro, 2003. ISBN 84-7986-500-8
* Psicología y psicopatología de la captación del tiempo y del espacio, amb M. Rojo Sierra. Promolibro, 2000. ISBN 84-7986-347-1
* Estilo de vida y salud' amb Yolanda Pastor Ruiz i Isabel Balaguer Solá. Valencia : Albatros, 1999. ISBN 84-7274-242-3
* Criterios de bondad en la evaluación psicológica: principios y aplicaciones amb Inmaculada Fuentes Durá i C. Silva Silva. Nau Llibres, 1995. ISBN 84-7642-397-7
* Evaluación psicofisiológica, amb Inmaculada Fuentes Durá, F. Atienza. Valencia : Albatros, 1994. ISBN 84-7274-200-8
* Personalidad y cerebro amb M. Rojo Sierra i Inmaculada Fuentes Durá. Promolibro, 1992. ISBN 84-7986-021-9

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2015-07-02. [Consulta: 1r juliol 2015].
* ↑ García Merita "colocó" a una psicóloga que ejerce en su despacho, El País, 30 d'agost de 1999

## Enllaços externs

«Obra de Luisa García Merita» a Dialnet.
* «Hay un problema de vacío existencial, que se ha agravado con la crisis. Aquí estamos, sin saber cuál es nuestro futuro, sin ideales, en desamparo», entrevista a Las Provincias, 25 de juliol de 2010.
# Joseba Barandiaran

José Ignacio Barandiaran Urkola, més conegut com a Joseba Barandiaran, (Astigarraga, 11 de novembre de 1959 - Sant Sebastià, 11 de juliol de 1978) va ser un jove basc, víctima de la repressió policial durant la Transició Espanyola que va perdre la seva vida durant una manifestació el 1978.

## Els tràgics Sanfermines de 1978

Uns dies abans de la seva mort, el 8 de juliol, en els Sanfermines de Pamplona, es van produir greus incidents entre la Policia Armada i persones que assistien a les festes. Fruit d'aquests incidents, va morir Germán Rodríguez, membre de l'LKI, mortalment ferit de bala per la policia. Aquests successos són coneguts com els Sanfermines de 1978 i constitueixen un dels episodis més violents i coneguts de repressió policial durant la Transició Espanyola.
Arran d'aquest succés es va declarar una vaga general de caràcter polític al País Basc sota administració espanyola i es van repetir incidents violents en nombroses localitats. En una d'aquestes manifestacions de protesta, celebrada a Sant Sebastià el dimarts 11 de juliol, va ser assassinat el jove independentista basc Joseba Barandiaran.
Durant un enfrontament entre la policia i els manifestants, a la confluència dels carrers San Bartolomé i la Cuesta de Aldapeta, del centre de la capital guipuscoana, Barandiaran va resultar mortalment ferit de bala al pit i va morir gairebé a l'acte. Una comissió ciutadana, encarregada d'investigar els fets, va acusar uns mesos més tard a la Policia Armada de ser l'autora dels trets. Les investigacions judicials dutes a terme en els anys posteriors van demostrar que el tret havia sorgit de les files de la policia espanyola, però el cas Barandiaran va ser sobresegut provisionalment 7 anys més tard al no poder ser identificat l'autor dels trets que van acabar amb la vida del jove.
El 14 de març de 1980, davant les sol·licituds de nombrosos veïns d'Astigarraga, l'Ajuntament de Sant Sebastià va decidir donar el nom de Joseba Barandiaran a una plaça d'aquest poble (que aleshores depenia com a barri de Sant Sebastià). A data de 2020 segueix havent-hi la Plaça de Joseba Barandiaran a Astigarraga.

## Referències

* ↑ «Acusan a un policía armado de la muerte de Joseba Barandiarán» (en castellà). El País, 07-10-1978. [Consulta: 1r setembre 2020].
* ↑ «Muerte en las barricadas de Aldapeta» (en castellà). Noticias de Gipuzkoa, 11-07-2008. Arxivat de l'original el 2 desembre 2008. [Consulta: 1r setembre 2020].
# Josep Guitart i Santasusana

Mossèn Josep Guitart i Santasusana (Manresa, 1864 - 1935) va ser un sacerdot, historiador, geòleg i científic, estudiós i divulgador.

## Biografia

Cursà estudis primaris al col·legi Sant Ignasi. Obtingué el grau de Batxillerat a Reus el 1881 i aquest mateix any ingressà al Seminari de Vic. Cantà la seva primera missa el 1888. De retorn a Manresa fou vicari de la Parròquia del Carme i el 1925 fou nomenat canonge de la Seu.
Formà part, amb Antoni Esteve i Oleguer Miró, de la fundació del Centre Excursionista de la Comarca de Bages. En el si d'aquesta institució feu estudis científics de topografia, botànica, geologia i història. En el Primer Congrés Excursionista Català, celebrat a Lleida l'any 1911, presentà un acurat estudi titulat Bases per a la delimitació de les Comarques Catalanes.
La seva obra més extensa és la Biografia del Reverend Fra Francesc Guitart i Riera, caputxí exclaustrat (1911).

## Referències

* 1 2 «La República a Manresa en un clic (1931-1936)». Memòria.cat. [Consulta: 14 gener 2021].
# Joseph Marie de Tilly

Joseph Marie de Tilly (1837-1906) va ser un militar belga, matemàtic per afició, conegut per haver estat el primer en construir un model mecànic de la geometria no euclidiana.

## Vida i Obra

De Tilly era fill d'un general de l'exèrcit belga. A partir de 1850 va fer els seus estudis secundaris de forma brillant a Tournai i Bruges. El 1853 va ingressar a l'École Militaire, de la que en va sortir el 1858 amb el grau de sotstinent. Els anys següents, com a professor de matemàtiques de l'escola regimental, els dedica a esporgar d'incorreccions els manuals de geometria utilitzats en l'ensenyament, especialment el de Legendre.
El 1863 es casa, és ascendit a tinent i és nomenat professor de l'École Militaire. De 1877 a 1889 va ser director del arsenal d'Anvers amb el grau de coronel. El 1889 torna a l'École Militaire com a director i uns anys més tard és promogut a general. Manté aquest càrrec fins al 1899 en que cau en desgràcia i es traslladat sense funcions concretes a Anvers.
De Tilly és recordat pel seu llibre Études de mécanique abstraite publicat el 1870. En ell estudia per primera vegada la mecànica del espai no euclidià, reconeixent que només es tracta d'un treball especulatiu sense cap aplicació pràctica de moment, però anticipant, al mateix temps, que, si l'astronomia comença a tractar amb distàncies molt grans, podria donar-se el cas que la mecànica i la geometria ordinàries no li puguin ser aplicables.

## Referències

* ↑ Mansion, 1914, p. 204.
* ↑ Mansion, 1914, p. 206-207.
* ↑ Mansion, 1914, p. 232-233.
* ↑ Mansion, 1914, p. 241.
* ↑ Mansion, 1914, p. 249.
* ↑ Voelke, 2005, p. 87 i ss.

## Bibliografia

* Mansion, Paul «Notice sur Joseph-Marie de Tilly» (en (francès)). Annuaire de l'Acadèmie Royale des Sciences, des Lettres et des Beaux-Arts de Belgique, 1914, pàg. 203-283.
* Voelke, Jean-Daniel. Renaissance de la géométrie non euclidienne entre 1860 et 1900 (en (francès)). Peter Lang, 2005. ISBN 3-03910-464-0.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Joseph Marie de Tilly» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# José Sarrión Andaluz

José Sarrión Andaluz (Cartagena, 1982) és un polític espanyol, procurador en les Corts de Castella i Lleó per Esquerra Unida.

## Biografia

Nascut a Cartagena en 1982, José Sarrión és Doctor en Filosofia, exercint de professor d'Antropologia a la Universitat Pontifícia de Salamanca.
Militant de base del PCE i IU a Salamanca des de finals dels anys noranta, en 2015 José Sarrión es va presentar a les primàries obertes d'Esquerra Unida per triar el seu candidat a la presidència de la Junta de Castella i Lleó, vencent-les i obtenint en les eleccions autonòmiques de maig de 2015 l'acta de procurador en les Corts autonòmiques.
Al setembre de 2016 va ser triat coordinador d'Esquerra Unida en la comunitat autònoma.

## Enllaços externs

* Publicacions de José Sarrión Andaluz en Dialnet.

## Referències

* ↑ José Sarrión Andaluz. Arxivat 2018-01-05 a Wayback Machine. Cortes de Castilla y León.
* ↑ «La Vanguardia > José Sarrión.». Arxivat de l'original el 2016-10-01. [Consulta: 4 gener 2018].
* ↑ José Sarrión gana las primarias de IUCyL a José Mª González y será el candidato a la Junta. InfoBierzo. 15 febrer 2015.
* ↑ José Sarrión gana a José María González y será candidato a la Junta de Castilla y León. RTVCyL. 16 febrer 2015.
* ↑ Un joven militante de base será el candidato de IU a la Presidencia de la Junta de Castilla y León. eldiario.es. 15 febrer 2015.
* ↑ El salmantino José Sarrión, nuevo coordinador de IU en Castilla y León. Salamanca RTV al día. 30 setembre 2016.
# Jonathan Dibben

Jonathan Dibben (Southampton, 12 de febrer de 1994) és un ciclista anglès professional des del 2015 i actualment a l'equip Lotto-Soudal. Combina tant la ruta com la pista. Campionö del món de Puntuació i doble Campió d'Europa en persecució per equips.

## Palmarès en pista

* 2011
** Campió del món júnior en Persecució
** Campió d'Europa júnior en Persecució per equips (amb Owain Doull, Samuel Lowe i Joshua Papworth)
* 2014
** Campió d'Europa en Persecució per equips (amb Edward Clancy, Owain Doull i Andrew Tennant)
* 2015
** Campió d'Europa en Persecució per equips (amb Bradley Wiggins, Owain Doull, Andrew Tennant, Steven Burke i Matthew Gibson)
* 2016
** Campió del món en Puntuació
** Campió d'Europa sub-23 en Puntuació

## Palmarès en ruta

* 2012
** Vencedor d'una etapa al Trofeu Karlsberg
* 2014
** Vencedor d'una etapa al Triptyque des Monts et Châteaux
* 2016
** Vencedor d'una etapa al Triptyque des Monts et Châteaux
* 2017
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Califòrnia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2020. 133è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Jonathan Dibben a ProCyclingStats
# Jordi Roviralta i Alegría

Jordi Roviralta i Alegría (Barcelona, 19 d'abril de 1966 - 5 de febrer de 2022) va ser un fotoperiodista català. Va treballar a diversos mitjans de comunicació durant tres dècades, un dels primers va ser el Diari de Barcelona, i després va estar a El País del 2000 al 2011, La Vanguardia i l'Ara.
Com a freelance el 1994 va anar a la guerra de Bòsnia. Preocupat per l'ofici de periodista, va formar part del Grup de Fotoperiodistes del Col·legi de Periodistes de Catalunya des del seus orígens. Va morir a conseqüència d'un càncer després d'un any lluitant contra la malaltia.

## Referències

* ↑ Sánchez, Joan «Fallece el fotoperiodista de Barcelona Jordi Roviralta» (en castellà). El País.
* 1 2 Callarissa, Joan. «Mor el fotoperiodista Jordi Roviralta», 05-02-2022. [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ «Mor el fotoperiodista Jordi Roviralta | Col·legi de Periodistes de Catalunya». [Consulta: 6 febrer 2022].
# Josep Maria Muñoz i Lloret

Josep Maria Muñoz i Lloret (Barcelona, 1959) és un historiador, traductor i editor català. Dirigeix la revista L'Avenç des de l'any 1999. Es va doctorar en història contemporània per la Universitat de Barcelona amb una tesi sobre l'historiador Jaume Vicens i Vives que va ser publicada, després de rebre el Premi Gaziel de biografies i memòries, amb el títol de Jaume Vicens i Vives (1910-1960). Una biografia intel·lectual (1997). Ha comissariat les exposicions Jaume Vicens i Vives i la nova història (Museu d'Història de Catalunya) i Jaume Vicens i Vives - Josep Pla. Complicitats (Fundació Josep Pla).

## Obra

* Jaume Vicens i Vives (1910-1960). Una biografia intel·lectual (Edicions 62, 1997)
* Juan II de Aragón (1398-1479): monarquía y revolución en la España del siglo XV, editor (Urgoiti, 2003)
* Catalunya, una història europea, codirector (Generalitat de Catalunya, 2006)
* Àlbum Jaume Vicens i Vives 1910-1960, editor (Societat Estatal de Commemoracions Culturals, 2010)
* Els quatre presidents: entrevistes a Tarradellas, Pujol, Maragall i Montilla (L'Avenç, 2010)

## Traduccions

* El castell de Sant Ferran de Figueres: la seva història, de Carlos Diaz Campany (Generalitat de Catalunya, 1982)
* El regne de València al segle XVII, de James Casey (Afers, 2006)
* El coronel Chabert, d'Honoré de Balzac (L'Avenç, 2012)
* Adolphe, de Benjamin Constant (L'Avenç, 2013)
* Els últims dies d'Immanuel Kant, Thomas de Quincey (L'Avenç, 2013)
* La bèstia humana, d'Émile Zola (L'Avenç, 2014)

## Referències

* ↑ «Josep Maria Muñoz». El cafè de la República. Catalunya Ràdio, 14-05-2013 [Consulta: 11 gener 2015].
* ↑ «Josep Maria Muñoz». Visat, revista digital de literatura i traducció, 12, 01-10-2011.
* ↑ «Josep Maria Muñoz». CCCB. Arxivat de l'original el 11 de gener 2015. [Consulta: 11 gener 2015].
* ↑ «Jaume Vicens i Vives - Josep Pla. Complicitats». Fundació Josep Pla. Arxivat de l'original el 6 de desembre 2018. [Consulta: 11 gener 2015].
* ↑ «'La bèstia humana', d'Émile Zola, publicada en català». Ara, 06-11-2014.

## Enllaços externs

* Lloc web de la revista L'Avenç