OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Svanetià

El svanetià o svan (en svan: ლუშნუ ნინ/შკა̈ნ, lušnu nin/šḳän i en georgià: სვანური ენა, svanuri ena) és una de les llengües caucàsiques del grup meridional, parlada per unes 30.000 persones a Svanètia, a les muntanyes de Geòrgia. És un idioma fortament amenaçat, per la manca de reconeixement oficial i les migracions internes degudes a factors econòmics. Va néixer cap al 2000 aC i és el més diferent del seu grup.
La seva fonètica és rica, amb abundància de vocals (ja que cadascuna pot ser llarga o breu) i consonants aspirades. Per escriure-la s'usa l'alfabet georgià. Presenta declinacions amb sis casos i bastantes irregularitats.

## Dialectes

La llengua svan es divideix en quatre dialectes:
* Bal superior (aproximadament 15.000 parlants): Uixguli, Kala, Ipar, Mulakh, Mestia, Lenzer, Latal.
* Bal inferior (aproximadament 12.000 parlants): Betxo, Tskhumar, Etser, Par, Txubekh, Lakham.
* Lashkhià: Lashkh.
* Lentekhià: Lentekhi, Kheled, Khopur, Rtskhmelur, Txolur.

## Fonologia
### Consonants

| | Bilabial | Dental | Palatal | Velar | Uvular | Glotal |
| Oclusiva | pʰ b pʼ ფ ბ პ | tʰ d tʼ თ დ ტ | | kʰ ɡ kʼ ქ გ კ | qʰ qʼ ჴ ყ | ʔ ჸ |
| Fricativa | f v ჶ ვ | s z ს ზ | ʃ ʒ შ ჟ | x ɣ ხ ღ | | h ჰ |
| Africada | | tsʰ dz tsʼ ც ძ წ | tʃʰ dʒ tʃʼ ჩ ჯ ჭ | | | |
| Nasal | m მ | n ნ | | | | |
| Líquida | | l, r ლ, რ | j ჲ | w ჳ | | |

### Vocals

| | Anterior | Anterior | Anterior | Anterior | Central | Central | Posterior | Posterior |
| | no arrodonida | no arrodonida | arrodonida | arrodonida | no arrodonida | no arrodonida | arrodonida | arrodonida |
| | curta | llarga | curta | llarga | curta | llarga | curta | llarga |
| Tancada | [ i ] ი i | [ iː ] ი̄ ī | [ y ] უ̈ ü | [ yː ] უ̄̈ ű | | | [ u ] უ u | [ uː ] უ̄ ū |
| Semitancada | | [ eː ] ჱ ė | | | [ ə ]¹ ჷ ə | | | |
| Semioberta | [ ɛ ] ე e | [ ɛː ] ე̄ ē | [ œ ] ო̈ ö | [ œː ] ო̄̈ ő | [ ə ]¹ ჷ ə | | [ ɔ ] ო o | [ ɔː ] ო̄ ō |
| Oberta | [ æ ] ა̈ ä | [ æː ] ა̄̈ ã | | | [ a ] ა a | [ aː ] ა̄ ā | | |
Les vocals en negreta són estàndards a tots els dialectes.
* Pot variar entre [ə] i [ɨ]
* Generalment no s'escriuen els diacrítics
# Frontera lingüística

Una frontera lingüística separa dos territoris de llengua diferent. Entre llengües estretament emparentades aquesta frontera sol ser difusa, per l'existència del continu dialectal històric i els intercanvis entre llengües, per la qual cosa sovint es parla de zones de transició. La frontera marca una dificultat per entendre els parlants de l'altra banda o la consciència de pertànyer a una altra comunitat lingüística i sovint s'ha creat per fronteres polítiques o accidents geogràfics que separen grups de parlants.
La frontera es traça a partir d'isoglosses obtingudes en recerca directa, un dels camps tradicionals de la geolingüística que consisteix a vescatir sobre el terreny com designen un concepte determinat o com pronuncien una determinada paraula els parlants d'una zona i a partir de les diferències observades dibuixar mapes i fronteres.
# Domenico Gagini

Domenico Gagini (1449 - Palerm, 1492) va ser un escultor italià. Els Gagini van ser una família d'escultors, pintors i arquitectes que van treballar durant l'edat mitjana i el Renaixement. El primer registre que es conserva correspon a l'avi de Domenico, Beltrame Gagini, a la ciutat de Gènova a començaments del segle xv, i els seus tres fills, Pietro, Giovanni i Pace.
Domenico Gagini va ser el primer escultor de la família que va aconseguir fama internacional. Nascut a Bissone, al Ticino (actualment part de Suïssa), va estudiar a Florència amb Brunelleschi. Va retornar a Gènova el 1447, on va dirigir els treballs de decoració de la important capella de Sant Joan Baptista de la Catedral de Gènova. El 1457 se'l recorda treballant a Nàpols per a Alfons d'Aragó. El 1463 arriba a Palerm,on va influir a l'arquitectura decorativa de l'illa, tasca que van seguir també els seus familiars Antonello i Antonio.
Un dels treballs més notables de Domenico Gagini és la decoració del cor a la catedral de Palerm, que consisteix en una combinació de vivaces figures dintre del relleu, més un gran nombre de figures exemptes.
# Iker

Iker és un nom propi d'home d'origen basc. Va ser adaptat per l'ideòleg nacionalista Sabino Arana Goiri en la seva obra pòstuma Deun Ixendegi Euzkotarra, un santoral onomàstic publicat després de la seva mort pel seu col·laborador Luis Eleizalde (1910). El nom pretén ser la versió masculina d'«Ikerne», equivalent també traduït per Arana i Elizalde del nom castellà «Visitació» (que en basc existia sota la forma «Bisitazio»).
Les següents persones es diuen Iker:
* Iker Garai (22 de març de 1976 -) futbolista de Vitòria del Logroñés CF.
* Iker Iturbe (10 de juliol de 1976 -) basquetbolista vitorià del Reial Madrid.
* Iker Flores Galarza (28 de juliol de 1976 -) ciclista navarrès originari d'Urdiain.
* Iker Galartza (17 de maig de 1977 -) actor i guionista natural d'Amezketa (Guipúscoa).
* Iker Martínez de Lizarduy Lizárribar (16 de juny de 1977 -) regatista de Sant Sebastià.
* Iker Camaño Ortuzar (14 de març de 1979 -) ciclista de Santurtzi (Biscaia).
* Iker Romero (16 de juny de 1980 -) jugador d'handbol de Vitòria.
* Iker Muniain Goñi (19 de desembre de 1992 -) futbolista de l'Athletic Club
* Iker García Lobo (6 de maig de 2002 -) actor i patinador mexicá.
* Iker Lotina (18 de febrer de 2011 -) actor i ballarí mexicà.
* Iker García Meza (16 de febrer de 2012 -) actor i baterista mexicà.
# Ellsworth (Minnesota)

Ellsworth és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 540 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ellsworth tenia 540 habitants, 227 habitatges, i 138 famílies. La densitat de població era de 325,8 habitants per km².
Dels 227 habitatges en un 24,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,8% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 39,2% no eren unitats familiars. En el 37,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 22,2% entre 25 i 44, un 18,5% de 45 a 60 i un 30,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.417 $ i la renda mediana per família de 33.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.875 $ mentre que les dones 18.625 $. La renda per capita de la població era de 16.098 $. Entorn del 4,5% de les famílies i el 6,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ellsworth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ellsworth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# El Roure (els Masos)

El Roure havia estat un poble de l'actual terme del municipi dels Masos, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Sembla que era el nucli més important del dispers municipi dels Masos quan fou destruït el 1632 per una esllavissada de terres causada per filtracions d'aigua de resultes de grans pluges. En conserva el record el rierol del mateix nom i les restes de l'església.
Estava situat ran del Còrrec del Roure, a l'entorn del lloc on hi ha encara avui dia el mas d'aquest mateix nom. Hi ha les restes de l'església de la Mare de Déu del Roure.

## Església de la Mare de Déu del Roure

Alguns trossos de murs testimonien en l'actualitat el passat de l'antiga església parroquial de la Mare de Déu del Roure, del segle xiii i destruïda a la maltempsada del 1632. La seva existència és documentada ja el 1180, quan Guillem d'Eus li llegà sis sous. A finals del segle XVI el Roure era situat, igual que els pobles d'Avellanet, Llonat i Joncet (els Masos), al municipi de Marqueixanes.
Era de nau única amb volta de canó, rematada a llevant per un absis amb cúpula de quart d'esfera. Del seu mobiliari n'han sobreviscut la marededéu de Nostra Senyora i l'Infant, del segle xvi, així com una imatge de sant Domènec, del segle xv, que es conserven a l'església parroquial de la Nativitat, a Llonat, que la reemplaçà el 1636.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «83 - Els Masos». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Coromines, Joan. «Joncet». A: Onomasticon Cataloniae: Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de llengua catalana. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i la Caixa, 1995 (Onomasticon Cataloniae, IV D-J). ISBN 84-7256-825-3.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Els Masos». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Lloc on era el poble del Roure en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Com surt en una relació de pesos i mesures, Francesc Teixidó i Puigdomènech, editor Pesos, mides i mesures al Principat de Catalunya i als comtats de Rosselló i Cerdanya a finals del segle xvi (1587-1594) vol. IV Barcelona: Fundació Noguera, 2009 p. 1723 «PDF». Arxivat de l'original el 2014-03-06. [Consulta: 8 novembre 2012].

## Enllaços externs

* Notes històriques del nucli, fotografia i breu descripció de l'església Arxivat 2013-05-03 a Wayback Machine. (francès)
* Breus notes (francès)
# Mordent (tints)

Un mordent o fixador del tint és una substància usada per fixar tints en els teixits formant un complex de coordinació amb el tint, el qual s'uneix al teixit. Pot ser usat per teixir teixits o per intensificar taques en preparats cel·lulars o teixits. Tal com s'aplica als tèxtils, els mordents són principalment d'interès històric perquè l'ús de colorants mordents ha estat àmpliament desplaçat per substantius dels tints (colorants directes).
El terme mordent prové del llatí mordere, "mossegar". En el passat, es pensava que un mordent ajudava a mossegar el colorant a la fibra perquè es mantingués durant el rentat. Un mordent sol ser un ió de metall polivalent, sovint crom (III). El complex de coordinació resultant del colorant i l'ió és col·loidal i pot ser àcid o alcalí.

## Mordents comuns

Els mordents inclouen àcid tànnic, alum, alum de crom, clorur sòdic, i determinades sals d'alumini, crom, coure, iode, potassi, sodi, tungstè i estany.

## Referències

* ↑ IUPAC, Compendium of Chemical Terminology, 2a ed. ("The Gold Book") (1997). Versió corregida en línia: (1993) "mordant" (en anglès).
* ↑ Klaus Hunger, Peter Mischke, Wolfgang Rieper, Roderich Raue, Klaus Kunde, Aloys Engel: "Azo Dyes" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, 2005, Wiley-VCH, Weinheim.doi:10.1002/14356007.a03_245
* ↑ Llewellyn, Bryan D. «Stain Theory – How mordants work». , 01-05-2005 [Consulta: 9 febrer 2022]. Arxivat 20 de maig 2016 a Wayback Machine.
* Buchanan, Rita. A Weaver's Garden: Growing Plants for Natural Dyes and Fibers (en anglès). Courier Corporation, 1999. ISBN 9780486407128.
* Barber, E. J. W.. Prehistoric Textiles: The Development of Cloth in the Neolithic and Bronze Ages with Special Reference to the Aegean (en anglès). Princeton University Press, 1991. ISBN 069100224X.

## Enllaços externs

* Griffin Dyeworks: Understanding mordants and modifiers
# Lough Conn

Lough Conn (en irlandès: Loch Con, que significa "llac del gos") és un llac del comtat de Mayo, Irlanda. Amb una superfície d'uns 48 km², és el setè llac més gran d'Irlanda. Amb el proper Lough Cullin, està connectat amb l'oceà Atlàntic pel riu Moy. Lough Conn és conegut per la pesca de truita de riu i salmó. A la seva riba hi ha les ruïnes del priorat de l'abadia d'Errew.

## Referències

* ↑ «Loch Con/Lough Conn». Placenames Database of Ireland (logainm.ie). Department of Culture, Heritage and the Gaeltacht and Dublin City University. [Consulta: 17 març 2020].
* ↑ Patrick Weston Joyce. «Lough Conn – Irish Place Names». LibraryIreland. [Consulta: 17 març 2020].
* ↑ «A Reference Based Typology and Ecological Assessment System for Irish Lakes» p. 16. Environmental Protection Agency (Ireland), 2006. [Consulta: 17 març 2020].
* ↑ «Lough Conn». The Great Fishing Houses of Ireland. [Consulta: 17 març 2020].
# Necessitats educatives especials

Es parla de necessitats educatives especials quan una deficiència, ja sigui física, social, sensorial, etc., afecta l'aprenentatge, i fa imprescindible modificacions parcials o totals del currículum perquè el nen pugui assolir el màxim desenvolupament de la seva personalitat i les seves capacitats. Aquestes necessitats educatives es poden presentar de forma permanent durant tota l'escolarització o en una fase d'ella. El terme se sol usar també per a alumnes amb un entorn molt desafavorit que necessiten una atenció suplementària per risc de fracàs escolar.
La LOE defineix necessitats educatives especials (NEE) com alumnes que requereixen per un període de la seva escolarització o al llarg de tota ella, determinats suports i atenció educativa específica derivades d'una discapacitat física, psíquica o trastorn greu de conducta i / o sensorial.

## Referències

* ↑ Alumnes amb necessitats educatives especials. Generalitat de Catalunya

## Vegeu també

* Aula multisensorial
* Unitat Educativa amb Currículum Propi

## Enllaços externs

* Alumnes amb necessitats educatives especials. Generalitat de Catalunya
Viccionari
# Emma de Provença

Emma, dita Emma de Venasque, morta el 1063, fou comtessa de Provença de 1037 a 1063. Era filla de Ratbold II, comte de Provença i d'Ermengarda, la qual es va casar després amb Rodolf III, rei de Borgonya.
Es va casar vers el 1019 amb Guillem III de Tolosa († 1037), comte de Tolosa i va donar a llum a:
* Ponç († 1060), comte de Tolosa de Llenguadoc
* Bertran I († després del 1081), comte de Provença
* Rangarda, casada amb Pere Ramon o Pere II, comte de Carcassona.
El 1024, va fer amb el seu marit una donació a l'abadia de Sant Víctor de Marsella. Va succeir al seu germà Guillem III de Provença-Avinyó, comte de Provença, vers el 1037, i va transmetre el comtat al seu segon fill Bertran.

## Font

* Els comtes de Provença

## Vegeu també

* Llista de comtes de Provença.
# Dry county

Un dry county, en català, un comtat sec, és un comtat dels Estats Units on el govern local prohibeix la venda de begudes alcohòliques. A vegades no es permet beure al local, a vegades no en venen per endur-se'l, i a vegades ni una cosa ni l'altra. Tot i que la 21a esmena de la Constitució dels EUA va revocar la llei seca, encara es pot pot prohibir l'alcohol segons lleis locals o estatals.
Hi ha administracions més petites que els comtats –com ara ciutats, pobles o comunitats més petites– que també prohibeixen vendre begudes alcohòliques, i també es consideren "seques". Aquestes zones contrasten amb les molles (on l'alcohol està permès i regulat) i les humides (on hi ha algunes restriccions).

## Referències

* ↑ «-National Constitution Center». Arxivat de l'original el 2022-02-16. [Consulta: 16 febrer 2022].
* ↑ «Control State Directory and Info». National Alcohol Beverage Control Association. Arxivat de l'original el 27 octubre 2017.
# Front Unit Democràtic de Salvació

El United Democratic Salvation Front (UDSF) o Front Unit Democràtic de Salvació (FUSD) fou una organització política del sud del Sudan sorgida el 1997, que tenia per principal integrant al Moviment d'Independència del Sud del Sudan. Van incloure alguns partits del nord agrupats en la Union of Sudan African Parties (USAP).
El 21 d'abril de 1997 es va signar un acord de pau entre el Moviment d'Independència del Sud del Sudan de Riak Machar, el SPLM-SPLA-Bahr al-Ghazal dirigida pel mític comandant Kerubino Kwanyin Bol (el que va disparar el primer tret a la guerra), l'EDF (Equatoria Defense Force) de Teophillo Ochan, el South Sudan Independence Group (SSIG) i altres faccions menors i la Union of Sudan African Parties (USAP), amb el govern sudanès de Khartum. L'acord preveia un referèndum d'autodeterminació el 2001, i mentre un Consell de Coordinació Transitori Autònom per governar el sud del país, sense llei islàmica i amb seu a Juba; eren reconegudes la llei basada en els costums, i es decretava una amnistia. La presidència del Consell va quedar en mans de Riak Machar.
Les forces compromeses en l'acord van formar el United Democratic Salvation Front (UDSF), amb la South Sudan Defence Forces (SSDF) com a branca militar (havia de combatre l'SPLA i als grups que hi estaven aliats inclosa la National Democratic Alliance NDA, una federació de forces opositores del nord del Sudan, que tenia el suport d'Eritrea.
Aquesta organització va durar fins al 2001 quan Machar va trencar amb el govern el 2001 i poc després, el gener del 2002, es va unir amb el SPLA. Algunes faccions encara van mantenir nominalment l'organització un temps sense cap efectivitat. A l'assemblea nacional formada el setembre del 2005 se li van assignar alguns dels 17 escons de les forces d'oposició del sud (que van quedar repartits entre el United Democratic Salvation Front, i la United Democratic Front, South Sudan Democratic Forum, i Sudan African National Union).
# Mordelles

Mordelles (en bretó Morzhell, en gal·ló Mordèll) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 6.628 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Cassini i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 2 354 | 2 292 | 2 419 | 2 870 | 2 687 | 2 605 | 2 613 | 2 630 | 2 714 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 636 | 2 560 | 2 507 | 2 406 | 2 485 | 2 486 | 2 520 | 2 537 | 2 350 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 2 340 | 2 319 | 2 282 | 2 107 | 2 149 | 2 170 | 2 158 | 2 189 | 2 117 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 2 268 | 2 921 | 3 869 | 5 149 | 5 362 | 5 901 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Bernard Poirier | PS |

## Galeria d'imatges

* Jeanne Coroller-Danio nacionalista bretona.
# Gens Cecília

La gens Cecília (en llatí gens Caecilia) va ser una gens romana, d'origen plebeu. Un membre d'aquesta gens es menciona ja al segle v aC.
El primer membre de la família que va obtenir el consolat va ser Luci Cecili Metel Denter l'any 284 aC. Durant un temps van ser una de les famílies més importants de la República. Van confeccionar un arbre genealògic que els feia descendents de Cècul fundador mític de Praeneste o de Caeques (Caecas) company mític d'Enees. Van utilitzar els cognoms Bassus, Denter, Metellus, Niger, Pinna, i Rufus. De tots ells, els Metellus són els més coneguts.
Personatges de la gens Cecília sense cap cognom especial, van ser:
* Quint Cecili va ser tribú de la plebs el 439 aC.
* Quint Cecili, cavaller romà.
* Quint Cecili, cavaller romà.
* Tit Cecili, centurió.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 526.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita IV,16
# Lough Foyle

Lough Foyle (en irlandès: Loch Feabhail) és l'estuari del riu Foyle a Ulster. Comença on el Foyle deixa Derry. Separa la península de Inishowen al comtat de Donegal (República d'Irlanda) d'Irlanda del Nord. La República d'Irlanda, fins i tot Donegal, es diu "el Sud" per molts a Irlanda del Nord, mentre que "el Nord" és un terme comú per a Irlanda del Nord. Es tracta d'un lloc Ramsar, aiguamoll és d'importància internacional designades així pel Conveni de Ramsar, té 2.204,36 hectàrees de superfície
# Natàlia Molero i Lloret

Natàlia Molero i Lloret (Girona, 2 de desembre de 1959 - Girona, 26 de juliol de 2015) va ser una escriptora i gestora cultural catalana.

## Biografia

Va ser directora dels Serveis Territorials de Cultura de la Generalitat de Catalunya a Girona entre 1995 i 1997 i directora de la Filmoteca de Catalunya entre 1997 i 2000, així com Cap de Gabinet del Conseller de Cultura Jordi Vilajoana. Des del 2011 fins que es va morir va ser directora de la Casa de Cultura de Girona.
Llicenciada en Filologia hispànica per la Universitat Autònoma i màster en Administració pública per Esade, també va ser professora universitària i va presentar el concurs de TV3 A+ a+. Es va destacar en la defensa de les curses de braus i en contra de la seva abolició a Catalunya.
Va col·laborar en diversos mitjans públics i privats, com La Vanguardia, RTVE, El Punt Avui, COM Radio o Canal Català.

## Obra
### Narrativa

* Em tragueren el cor (1994)
* Aquí hi ha el meu pintallavis (1997)
* Nardo. Un torero d'Olot (2006)

### Obres dramàtiques representades

* Magda Broch. Companyia DDT Teatre, Girona: Sala La Planeta, 1992
* La noia del trèmol. Girona: Teatre Municipal, 1993

## Premis

* Ciutat de Xàtiva de narrativa curta, 1992, per El silenci dels plàtans
* Vila de Sant Boi, 1989, per El viatge

## Referències

* ↑ «Natàlia Molero i Lloret | enciclopèdia.cat». [Consulta: 30 maig 2020].
* 1 2 3 ARA Barcelona «Mor l'escriptora i gestora cultural Natàlia Molero». Diari Ara, 26-07-2015 [Consulta: 26 juliol 2015].
* ↑ «Mor l'escriptora i gestora cultural Natàlia Molero». El Punt Avui, 26-07-2015 [Consulta: 26 juliol 2015].
* ↑ «Muere a los 55 años Natalia Molero, filóloga, escritora y gestora cultural». La Vanguardia. [Consulta: 27 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Articles d'opinió al Punt Avui Arxivat 2015-05-15 a Wayback Machine.
* Natàlia Molero i Lloret al Qui és Qui de les Lletres Catalanes
# Emma de Waldeck-Pyrmont

Emma de Waldeck-Pyrmont, reina dels Països Baixos (Arolsen 1858 - La Haia 1934. Princesa de Waldeck-Pyrmont amb el tractament d'altesa sereníssima esdevingué arran del matrimoni amb el rei Guillem III dels Països Baixos, reina dels Països Baixos.
Nascuda a la ciutat d'Arolsen, actualment a l'estat de Hessen, i en aquell moment capital del petit principat de Waldeck, el dia 2 d'agost de 1858, sent filla del príncep Jordi Víctor I de Waldeck-Pyrmont i de la princesa Lluïsa de Schleswig-Holstein.
El dia 17 de gener de 1879 es casà amb el rei Guillem III dels Països Baixos a la ciutat d'Arolsen. Guillem era fill del rei Guillem II dels Països Baixos i de la gran duquessa Anna de Rússia. Guillem tenia quaranta-un anys més que la princesa Emma i ja era vidu de la princesa Sofia de Württemberg.
El primer matrimoni del rei Guillem s'havia caracteritzat per la falta d'harmonia entre la parella, les disputes eren constants a conseqüència de la diferència de caràcters i sobretot els diferents estils de vida i de pensament polític. Els tres fills nascut de la primera unió del rei Guillem moriren els anys 1850, 1879 i 1884, la qual cosa feia de la nova unió del rei un afer importantíssim per la continuïtat de la dinastia.
L'elecció de la nova muller del rei recaigué sobre la princesa Emma de Waldeck-Pyrmont. Arran d'aquest matrimoni la situació política als Països Baixos millorà i permeté al rei trobà harmonia en la seva vida privada. Emma quedà embarassada molt aviat i donà a llum a una nena que amb el pas del temps es convertí en reina dels Països Baixos:
Amb la mort del rei Guillem III dels Països Baixos l'any 1890, la reina Emma esdevingué la regent de la seva filla fins que aquesta complís 18 anys. L'any 1898, Guillermina esdevingué reina de ple dret dels Països Baixos.
La reina Emma morí l'any 1934 a La Haia a causa d'una complicació en una bronquitis que patia. Fou enterrada al Panteó Reial de la Catedral de Delft.

## Referències

* ↑ «Emma Wilhelmine Therese van Waldeck-Pyrmont (1858-1934)». Digitaal Vrouwenlexicon van Nederland. [Consulta: 5 juny 2017].