OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Línia 6 de Metrovalència

La línia 6 o T6 és una de les línies de tramvia de Metrovalència i la seua rodalia. Uneix els barris d'Orriols i Torrefiel amb el barri marítim de València. El primer tram que es va inaugurar, el 27 de setembre de 2007, de 9,2 kilòmetres, va ser el tram Tossal del Rei - Marítim-Serreria (compartint via amb la línia 4 des de Primat Reig fins Doctor Lluch.
La línia serveix d'unió entre Torrefiel i la platja i entre el barri i el carrer de Colom, on que es pot arribar en poc més de 25 minuts, sempre que es realitze transbordament a les línies 3 o 9 a l'estació de Benimaclet.
Torrefiel i Orriols van tenir estació pròpia a Sant Llorenç amb el Trenet, fins que es va tancar la línia 3 en superfície.

## Aquesta línia dona servei a

* Estadi del Llevant - Estadi del Llevant
* Universitat Politècnica de València i Campus dels Tarongers (Universitat de València)- Universitat Politècnica, La Carrasca i Tarongers
* Platja de les Arenes - Les Arenes, Eugènia Viñes i Mediterrani. Aquest tram compartit amb la línia 4 és provisional fins que s'inaugure la línia 10 o Tramvia de la Costa.
* Port de València - Grau
* Biblioteca Valenciana - Sant Miquel dels Reis

## Estacions, zones i terminals de la línia 6

Línia 6 de Metrovalència :
* Zona A
* Tossal del Rei - bucle del Cabanyal - Doctor Lluch - Marítim-Serrería

## Futur

La línia es convertirà en el Tramvia Orbital. Es tracta d'un tramvia que recorre els principals boulevards i avingudes perifèriques de la ciutat, enllaçant les estacions d'Empalme (L1, T2, T4) Orriols (T2), Tarongers (T4 i T6), Bulevard Sur, La Nova Fe (L1), Nou d'Octubre (L3, L5 i L9), Campanar (L1 i L2)... entre altres estacions.

## Referències

* ↑ «El tramvia de València compleix 25 anys en els que ha desplaçat més de 155 milions de viatgers». FGV, 21-05-2019. [Consulta: 23 gener 2024].
* 1 2 «El tranvía deja Orriols y Torrefiel a veinte minutos del centro y a media hora del puerto» (en castellà). Levante-EMV, 28-09-2007. [Consulta: 23 gener 2024].
# Santa Maria i Sant Sebastià de Palau del Vidre

Santa Maria de Palau del Vidre, actualment Sant Sebastià, és l'església parroquial del poble de Palau del Vidre, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
Està situada al cor de la cellera de Palau del Vidre, a les restes de l'edifici del seu castell, situat a l'extrem sud-occidental de l'antiga cellera i al centre de la vila fortificada.

## Història

El lloc de Palau (Palau Rotger) apareix documentat ja al segle ix, quan apareix encara el nom antic del lloc, Securianum, però el primer esment de l'església és del 1100. El 1136 torna a sortir documentada l'església i la seva capellania, i és el 1172 quan Girard II de Rosselló en fa donació als templers.
Al segle xvii es produí el canvi d'advocació de l'església, i passà a denominar-se de sant Sebastià.

## L'edifici

L'església, inicialment advocada a Santa Maria, ocupa una de les sales del Castell de Palau del Vidre. Fou construïda el segle xiv-XV. Era coberta de fusta sobre arcs de diafragma, i havia conservat fins recentment les pintures originals del segle xiv. Malauradament, una recent reconstrucció, del tot aberrant, ha fet desaparèixer tots els elements medievals, juntament amb l'altar major, obrat el 1648, obra de l'Escultor Llàtzer Tremulles el Vell.

## Mobiliari

Encara hi queden dos altars i un calze del segle xv, així com una peculiar marededéu del segle xvi que s'obre per mostrar el Fill, que és en el seu interior. Un retaule molt característic d'aquesta església és el de sant Miquel i sant Hipòlit, obra del pintor perpinyanenc del segle xv Arnau Gassies.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «111 - Palau del Vidre». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Palau del Vidre». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Durliat, Marcel. «Arnaud Gassies. Peintre perpignanais du XVe siècle». A: Etudes roussillonnaises. Revue d'histoire et d'archéologie. Tome I. Perpinyà: Imprimerie du Midi, 1951, p. 135 - 195.
* Gavín, Josep M. «Ros 152. Santa Maria de Palau del Vidre». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere. «Esglésies del Rosselló anteriors al 1300: Palau del Vidre. Sant Sebastià de Palau (abans Santa Maria)». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «L'església de Palau del Vidre en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-04-08. [Consulta: 28 març 2016].
* ↑ Durliat, 1951.
# Llibertat condicional

La llibertat condicional és una mesura alternativa a una pena de privació de llibertat, com la presó o l'arrest domiciliari, que consideren els ordenaments jurídics d'alguns estats, i que és possible imposar a la sentència quan es compleixen certs requisits establerts a la llei, que permet al condemnat per un delicte complir la seva sanció penal en llibertat, encara que subjecte a certes obligacions o sota certes condicions, per exemple, no cometre nous delictes o faltes. En cas d'incomplir aquestes condicions, la persona a qui se li ha concedit la llibertat condicional ha de complir la seva condemna a la presó.
De la mateixa manera, aquesta figura és considerada en certs sistemes legals com una mesura de rehabilitació, que permet al condemnat, després de complir una certa proporció de la pena imposada i altres requisits, acabar la seva condemna en llibertat, encara que subjecte a certes condicions.

## Referències

* ↑ «Probation: Condena en Suspenso | Thomas Sueldan Virginia Lawyer» (en anglès americà). [Consulta: 13 setembre 2016].
* ↑ Garcia Micó, Tomàs Gabriel. «La llibertat condicional». Eljurista.cat, 28-07-2012. [Consulta: 17 novembre 2022].
# Sèrgi Bec

* No s'ha de confondre amb Pèire Bèc.
Sèrgi Bec (Cavalhon, 27 d'agost de 1933 - Castèlnòu de Les i Montpeller, 27 de febrer de 2021) fon un poeta provençal.
Naixit a Cavalhon (Comtat Venaissí, Valclusa), és viscut a Ate d'ençà la infantesa. Després d'estudiar lletres i treballar de periodista i crític, el 1977 deixa la professió per se consagrar a la cultura d'Ate: el 1983 esdevé director adjunt del parc natural de Leberon, un entorn que l'influí força.
En llurs dos primers reculls poètics, Miegterrana (1957) i Lei Cants de l'èstre fòu (1959), Bec representa el desig eròtic encarnat en una dona, Anna; després de participar en la Guerra d'Algèria, en denuncià les misèries en Memòria de la carn (1960); i en Galina blanca e marrit can (1969) es declarà engatjat amb l'occitanisme.

## Referències

* 1 2 3 «Nos a quitats Sèrgi Bèc, poèta de l’amor e de la guèrra» (en occità). Jornalet, 02-03-2021. [Consulta: 6 març 2021].
# Lyndon Station

Lyndon Station és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 458 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lyndon Station tenia 458 habitants, 213 habitatges, i 129 famílies. La densitat de població era de 88,9 habitants per km².
Dels 213 habitatges en un 24,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,1% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 39,4% no eren unitats familiars. En el 33,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,15 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,72.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 25,1% de 45 a 60 i un 20,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.059 $ i la renda mediana per família de 32.404 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.000 $ mentre que les dones 22.426 $. La renda per capita de la població era de 16.127 $. Aproximadament el 6,9% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lyndon Station» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lyndon Station». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hippemolgis

Els hippemolgis (en grec antic ἱππημολγοὺς), són un conjunt de tribus mítiques d'origen escita, esmentades a la Ilíada d'Homer.
Els Hippemolgis estan descrits conjuntament amb els Galactophages i els Abiens com a genets i pastors, nòmades armats amb fletxes que es mouen en grans vagons. Segons l'Asian Journal de 1855, les paraules galactophages i hippemolgis encara podrien aplicar-se avui als Calmuccas, un poble nòmada que vaga per les estepes entre el Don i el Volga. Els Hippemolgis, el nom dels quals significa "munyidors d'eugues", van ser esmentats només una vegada per Homer. Robert Flacelière diu que són d'origen escita. En el començament de la Cançó II, Leconte de Lisle interpreta l' α de la paraula αβίος com a privat i no intensiu en la seva traducció de 1866, i tradueix la paraula com "pobres", atribuint-lo als Hippemolgis.

## Referències

* ↑ Notes sobre L'Iliada La Pléiade, GF Flammarion, 1993 (p. 1091)
* ↑ Essai sur l'origine des Slaves, p. 200 - par G. Heichhof (p. 20)
* ↑ p. 342
* ↑ Il·líada : XIII, 3-6
* ↑ Notes de l’Il·líada La Pléiade, GF Flammarion, 1993 (p. 927)

## Fonts

* Il·líada d'Homer.
* Geografia d'Estrabó.
# Erra (déu)

Erra, de vegades anomenat Irra, va ser, segons la mitologia mesopotàmica, (a Accad i a Babilònia) un déu de la guerra, del caos, de la pestilència, dels disturbis i dels períodes de confusió política. En alguns períodes se l'assimilava amb Nergal.
És conegut sobretot pel que s'explica d'ell en una narració escrita durant el primer mil·lenni abans de la nostra era per un sacerdot del temple de Marduk a Babilònia, anomenada El poema d'Erra, o L'epopeia d'Erra.
Aquest text parla dels Sebitti o Sebetti, set déus menors (sempre set), que demanen a Erra que els dirigeixi per aconseguir la destrucció de la humanitat. Aconsegueixen que Marduk deixi Babilònia i provoquen una revolta dels babilonis contra el seu rei, que amb l'exèrcit els va matant. Quan els pobles estrangers invadeixen Babilònia, els set déus encapçalats per Erra estenen sobre ells una greu pestilència. Al veure la destrucció, Erra es retira i les pregàries dels homes fan que els Sebitti es retirin també i el perill s'acabi.
El Poema d'Erra aviat va adquirir funcions màgiques, i frases extretes del llibre s'inscrivien en amulets que es feien servir com a exorcismes per allunyar les pestes.

## Referències

* ↑ Cagni, Luigi. The poem of Erra. Malibú: Undena, 1982, p. 3-12. ISBN 9780890030035.

## Enllaços externs

* Erra. Ancient Mesopotamian Gods and Goddesses [Consulta 26 de març de 2023]
# Leopardus braccatus

Leopardus braccatus és un petit felí del Brasil, el Paraguai, Argentina i l'Uruguai. Fins fa poc temps, era considerada una subespècie de gat de la Pampa.
Es tracta d'una espècie relativament nova per la ciència, que no ha estat encara ben documentada. Una avaluació taxonòmica de 96 espècimens de museu, va conduir a García-Perea a proposar l'any 1994, que el gat de la Pampa ("Leopardus colocolo") eren en realitat 3 espècies diferents: Leopardus pajeros (als Andes, des de l'Equador fins a la Patagònia, i arreu de l'Argentina), Leopardus braccatus (Brasil, el Paraguai i Uruguai), i el gat de la Pampa (Leopardus colocolo) (Xile).

## Subespècies

* Leopardus braccatus braccatus (Cope, 1889)
* Leopardus braccatus munoai (Ximenez, 1961)

## Referències

* ↑ (anglès)
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Sense sortida

«Sense sortida» té aquests significats:
* Sense sortida (pel·lícula del 1987)
* Sense sortida (pel·lícula del 2011)
# Souleymane Diawara

Souleymane Diawara (Dakar, 24 de desembre de 1978) és un exfutbolista senegalès de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol del Senegal. Pel que fa a clubs, destacà a Le Havre AC, FC Sochaux, FC Girondins de Bordeus, Olympique de Marsella i OGC Nice.

## Referències

* ↑ «Senegal expel Diawara». BBC Sport, 16-08-2006 [Consulta: 9 agost 2007].
* ↑ «Souleymane Diawara Raccroche» (en francès). Sofort, 10-09-2015 [Consulta: 20 agost 2016].
* ↑ Souleymane Diawara a National-Football-Teams.com (anglès)
# Lyndon (Vermont)

Lyndon és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 5.448 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lyndon tenia 5.448 habitants, 2.031 habitatges, i 1.326 famílies. La densitat de població era de 52,9 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,1% tenia menys de 18 anys, un 17% entre 18 i 24, un 24% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 13,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.946 $ i la renda mediana per família de 42.633 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.525 $ mentre que les dones 23.237 $. La renda per capita de la població era de 16.245 $. Entorn del 7,3% de les famílies i el 12,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Lyndon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lyndon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Illa Calayan

Calayan és l'illa més gran i més poblada del grup de les illes Babuyan, a l'estret de Luzón, al nord de l'illa de Luzón, a les Filipines. Té una superfície d'aproximadament 196 km² i una població, el 2020, de 9.648 habitants. L'illa forma part del municipi de Calayan.
L'illa és d'origen volcànic i té rics dipòsits de perlita. Té una forma el·líptica, amb una longitud de 28 km i una amplada de 14 km. El litoral de l'illa es caracteritza per badies poc profundes. El centre de l'illa és muntanyós, amb altures que s'eleven fins als 543 metres sobre el nivell del mar al mont Calayan, i fins al 429 metres al mont Nongabaywanan. Les zones poblades de l'illa són la ciutat de Calayan i Magsidel, a la costa sud.
Hi viu el rascló de l'illa de Calayan, un endemisme d'aquesta illa catalogat com a vulnerable, única espècie del gènere Aptenorallus.

## Referències

* ↑ «Biodiversity and conservation priority setting in the Babuyan Islands, Philippines». The Technical Journal of Philippine Ecosystems and Natural Resources, vol. 15, 1–2, pàg. 1–30.
* ↑ Statistische Angaben des NSCB
* ↑ Examiner. L.O. Ty., 1979, p. 5.
* ↑ «Mount Nongabaywanan». peakery.com. Arxivat de l'original el 2013-01-31. [Consulta: 2 abril 2024].
* ↑ D Allen, CH Oliveros, C Pedroso i G Broad. 2004. A new species of Gallirallus from Calayan Island, Philippines. Forktail Vol. 20 pp. 1–7
* ↑ JJ Kirchman, NR McInerney, TC Giarla, SL Olson, E Slikas, RC Fleischer. 2021. Phylogeny based on ultra-conserved elements clarifies the evolution of rails and allies (Ralloidea) and is the basis for a revised classification. Ornithology, Volum 138, 4 https://doi.org/10.1093/ornithology/ukab042
# Erra

«Erra» té aquests significats:
* erra o r, divuitena lletra de l'alfabet llatí
* Anna Erra i Solà (Vic, 1965), mestra i política catalana, alcaldessa de Vic des del 2015 per Convergència i Unió i diputada al Parlament de Catalunya des del 2018
* Josep Erra i Mirabet (Catalunya, 1896/1897 - Mollet del Vallès, 1965), atleta català especialitzat en curses de fons
* Ramon Erra i Macià (Vic, 1966), escriptor català
* Mercedes Erra (Sabadell, 1954), empresària francesa
* Erra (déu), déu sumeri
# Leopardi (cràter)

Leopardi és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 71,45 km de diàmetre. Porta el nom de l'escriptor italià Giacomo Leopardi (1798-1837), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Leopardi». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 07-03-2011. [Consulta: 12 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Sant Genís de Bellera

El monestir de Sant Genís de Bellera es troba en el terme municipal de Senterada a la comarca del Pallars Jussà, a l'extrem sud de l'enclavament de Larén.
Conegut també com les Bordes de Sant Genís, o les Bordes de Torres, va ser fundat per l'abat Vulgarà a mitjan segle ix. El monestir benedictí, va comptar amb la protecció i les donacions dels comtes de Pallars. Malgrat aquesta protecció, als segles xi i xii va començar la seva decadència.
Va passar a dependre del monestir de Santa Maria de Lavaix, quan aquesta altre monestir ja era una canònica. Existeix documentació com a parròquia des de l'any 1314.
L'església era de planta rectangular, d'una sola nau capçada per un absis semicircular.

## Bibliografia

* CASES I LOSCOS, Maria Lluïsa i RAMOS I MARTÍNEZ, Maria-Lluïsa. "Sant Genís de Bellera". Dins El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9
* GONZÁLEZ I PÉREZ, Joan Ramon i RODRÍGUEZ I DUQUE, Josep Ignasi. "El Pont del Diable: un cas singular entre els vells ponts del Pallars Jussà", a XXXVI Assemblea Intercomarcal d'Estudiosos. Collegats. Anuari del Centre d'Estudis del Pallars, 5, 1991. Tremp: Centre d'Estudis del Pallars i Garsineu Edicions, 1992. ISBN 84-88294-04-2.

## Enllaços externs

* Informació del monestir
* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Suraha Tal

Suraha Tal és un llac d'Uttar Pradesh al districte de Ballia a 6 km al nord de la ciutat de Ballia. la seva superfície és variable entre 34 km² al temps de pluges i uns 10 km² a la temporada seca. A la vora s'hi cultivava arròs. És drenat pel canal anomenat Katihar que sortia en direcció sud cap al Ganges, però quan aquest pujava el nivell les seves aigües pujaven fins al llac.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Maarten Ducrot

Maarten Ducrot (Vlissingen, 8 d'abril de 1958) va ser un ciclista neerlandès, que fou professional entre 1985 i 1991. El seu major èxit esportiu fou l'aconseguit al Tour de França de 1985, en què guanyà una etapa i el premi de la combativitat.
A finals de 1999, al programa de televisió neerlandès Reporter, va admetre, junt a Steven Rooks i Peter Winnen haver-se dopat durant la seva carrera.

## Palmarès

* 1982
** Campió del món de 100 km CRE (amb Frits van Bindsbergen, Gerrit Solleveld i Gerard Schipper)
* 1985
** 1r a la Profronde van Wateringen
** Vencedor d'una etapa del Tour de França i 1r del Premi de la Combativitat
* 1986
** 1r a Tegelen
** Vencedor d'una etapa de la Dauphiné Libéré
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
* 1987
** 1r al Premi de Kamerik
* 1988
** 1r al Gran Premi de la Liberté Fribourg
* 1990
** 1r a la Profronde van Oostvoorne

### Resultats al Tour de França

* 1985. 84è de la classificació general. Vencedor d'una etapa. 1r del Premi de la Combativitat
* 1986. 81è de la classificació general
* 1987. Abandona (a etapa)
* 1989. 39è de la classificació general
* 1990. 86è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1991. 113è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Maarten Ducrot a sitiodeciclismo.net

## Referències

* ↑ News for January 1, 2000. Dutch stars come clean a cyclingnews.com (anglès)
# Serrat del Trullet

El Serrat del Trullet és una muntanya de 622 metres que es troba al municipi de Pinell de Solsonès, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pollimyrus stappersii

Pollimyrus stappersii és una espècie de peix de nas d'elefant de la família Mormyridae present en diverses conques hidrogràfiques a l'Àfrica, entre elles el llac Bangweulu i la conca superior del riu Congo. És nativa de Zàmbia i pot arribar a una grandària aproximada de 7,4 cm.
Respecte a l'estat de conservació, es pot indicar que no hi ha antecedents disponibles d'aquesta espècie a la UICN.

## Referències

* 1 2 Gosse, J.-P. (1984). Mormyridae. p. 63-122. En J. Daget, J.-P. Gosse y D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). (en anglès) ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* ↑ Boulenger, G. A. «Mission Stappers au Tanganika-Moero. Diagnoses de poissons nouveaux. II. Mormyrides, Kneriides, Characinides, Cyprinides, Silurides» (en francès). Revue de Zoologie Africaine, 4, 1915, pàg. 162-171. Arxivat de l'original el 2014-04-07 [Consulta: 6 desembre 2018].
* ↑ David, L.; Poll M «Contribution à la faune ichthyologique du Congo Belge: Collections du Dr. H. Schouteden (1924-1926) et d'autres récolteurs» (en francès). Annales du Musée du Congo Belge (Série 1). 3 (fasc. 5), 1937, pàg. 189–294. Arxivat de l'original el 2014-03-24 [Consulta: 6 desembre 2018].

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce; Facey. The diversity of fishes (en anglès). Malden, Massachusetts: Blackwell Science, 1997.
* Moyle, Peter B.; Cech, Joseph J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Upper Saddle River, Nova Jersey: Prentice-Hall, 2000.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, Alwyne. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Londres: Macdonald, 1985.

## Enllaços externs

* "Pollimyrus stappersii". FishBase. Ed. Rainer Froese i Daniel Pauly. març del 2014. N.p.: FishBase, 2014.
# Hsianghualita

La hsianghualita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la zeolita. Va ser anomenada en honor de l'indret on va ser descoberta: la Xianghualing, que en xinès significa flor fragant.

## Característiques

La hsianghualita és un tectosilicat de fórmula química Li₂Ca₃Be₃(SiO₄)₃F₂. Cristal·litza en el sistema isomètric. Els seus cristalls són modificats pels dodecaedres i mesuren fins a 1,5 cm; també es pot trobar de forma granular, massiva. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hsianghualita pertany a «09.GB - Tectosilicats amb H₂O zeolítica, amb cadenes de connexions senzilles de 4-enllaços» juntament amb els següents minerals: amonioleucita, analcima, lithosita, leucita, pol·lucita, wairakita, kirchhoffita, laumontita, yugawaralita, roggianita, goosecreekita, montesommaïta i partheïta.

## Formació i jaciments

La hsianghualita va ser descoberta en filons de flogopita en calcària devoniana metamorfosada rica en fluor intrusa en un granit amb beril·li. La mina xianghualing és l'únicc indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 3 «Hsianghualite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 desembre 2019].
* 1 2 «Hsianghualite». Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 de maig 2019. [Consulta: 8 març 2020].