OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teatre Rus de Riga

El Teatre Rus de Riga o Teatre Rus Mikhaïl Txékhov (en letó: Mihaila Čehova Rīgas Krievu teātris) és un teatre situat al carrer Kaļķu 16 de Riga a Letònia, fundat el 2 d'octubre de 1883. Les actuacions es realitzen en llengua russa. Es tracta d'un dels teatres més antics en idioma rus fora de Rússia.
L'actor i director Mikhaïl Txékhov produeix algunes obres en la primavera de 1931, abans de viatjar a París. Continua la col·laboració el 1932, adaptant L'inspector general (1836) de Nikolai Gógol, Stepàntxikovo i els seus habitants (1859) de Fiódor Dostoievski, La nit de reis (1601) de William Shakespeare. Alumne del director Konstantín Stanislavski també va ensenyar als actors de la companyia el sistema Stanislavski.

## Referències

* ↑ Russians of Latvia. «Riga Russian Theatre – Traditions and Today» (en anglès). russkije.lv. [Consulta: 10 març 2015].
* ↑ «Rīgas Krievu teātra eksperimentālā skatuve gatava jauniem radošiem izaicinājumiem» (en letó). riga.lv. [Consulta: 10 març 2015].
* ↑ «Система Чехова» (en rus). [Consulta: 10 març 2015].
# Christian Robin

Christian Julien Robin (12 de maig del 1943, Chaumont, Alt Marne) és un epigrafista, arqueòleg i orientalista francès especialitzat en l'Aràbia preislàmica.

## Biografia

Graduat de l'Institut d'Estudis Polítics de París (secció de Servei Públic, promoció del 1964), de l'Escola Nacional de Llengües Orientals Vives en «àrab literal» (1967) i de l'École pratique des hautes études (1978), fou investigador associat i posteriorment cap de recerca al Centre Nacional de la Recerca Científica entre el 1970 i el 2010. És igualment responsable de conferències a l'École pratique des hautes études, la Universitat Sorbona Nova i la Universitat d'Ais-Marsella.
Doctorat en lletres, esdevingué primer director adjunt i després (1997) director de l'Institut de Recerca i d'Estudis sobre el Món Àrab i Musulmà (IREMAM), director del Laboratori d'Estudis Semítics Antics i corresponent francès de l'Acadèmia de les inscripcions i llengües antigues (1997–2005). El 2011 fou nomenat investigador sènior de classe excepcional emèrit al Centre Nacional de la Recerca Científica (CNRS).
President de la subcomissió Àfrica-Aràbia de la comissió consultiva de les excavacions a l'estranger del ministeri d'Afers Exteriors i president del consell científic del Centre de Recerca Francès a Jerusalem, fou director de l'expedició arqueològica francesa a la República Àrab del Iemen (1978–1989), director de la missió Qataban (1988–2010), director de l'expedició arqueològica francesa a Tigre (1996) i responsable de la part francesa de l'expedició francosaudita de prospecció epigràfica a la regió de Najran (a partir del 2005).
Membre del consell editorial de diverses revistes acadèmiques, incloent-hi Saba i Raydan, i coeditor d'Inventaire des inscriptions sudarabiques, és president-fundador de la Société des Archéologues, Philologues et Historiens de l'Arabie i membre de l'Acadèmia de les inscripcions i llengües antigues des del 2005 en substitució de Jean Schneider; en fou president el 2017.

## Honors

* Cavaller de la Legió d'Honor
* Comandant de l'Orde de les Palmes Acadèmiques
* Comandant de l'orde de la cultura i de les arts de la República del Iemen.

## Referències

* ↑ «Christian Robin» (en francès).
* 1 2 3 «Robin Christian, Julien» (en francès).
# Clodoveu IV

Clodoveu IV (llatí: Chlodoveus; francès: Clovis) va ser rei dels francs del 691 fins a la seva mort quatre anys després.
Fill de Teodoric III, va accedir al tron amb nou anys, i durant els quatre anys que va durar el seu breu regne va ser tan sols un instrument a mans de Pipí d'Héristal, el majordom de palau d'Austràsia, Nèustria i Borgonya.
El seu regnat va ser inconseqüent i és un dels reis merovingis coneguts com a "reis mandrosos". Va morir el 695 i fou succeït pel seu germà petit Khildebert.

## Notes

* ↑ En algunes fonts és conegut com a Clodoveu III, quan les genealogies no tenen en compte Clodoveu III (rei d'Austràsia del 675 al 676) perquè el consideren il·legítim o perquè estan basades en els monarques de Nèustria.

## Vegeu també

* Dinastia merovíngia
* Cronologia de la història de França
# Cobert del Colom

Cobert del Colom és una construcció a l'entrada del poble de Llindars per la carretera de Vilagrasseta a Llindars, a pocs metres de la bàscula. El cobert antigament era usat com a femer agrícola.
Aquesta construcció catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, està formada per un conjunt de dues estructures, l'una amb volta de canó i l'altra amb coberta exterior a un vessant, ambdues adossades. Destaca però, l'estructura amb volta de canó de planta rectangular emprada, en origen, com a femer. Aquesta volta arranca quasi del mateix nivell del terra i presenta un treball incís a la clau de l'arc amb la data 1913. La coberta de volta de canó més o menys regular està realitzada amb pedres carreuades lligades amb terra, i recoberta externament amb terra argilosa.

## Història

* 1 2 «Cobert del Colom de Llindars». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Christine Sagen Helgø

Christine Sagen Helgø (Holmestrand, 27 de març de 1968) és una advocada i política noruega, alcaldessa de Stavanger des del 17 d'octubre de 2011.
Llicenciada en dret a la Universitat de Bergen i va ser escollida a l'Ajuntament de Stavanger per primera vegada el 1999. Sagen Helgø va ser líder del grup de l'Ajuntament del Partit Conservador del 2003 al 2011.
Militant del Partit Conservador de Noruega (H), ha estat present dotze anys en la política de Stavanger, els últims vuit dels quals com a líder del grup municipal del Partit Conservador de Stavanger. El 2011 va substituir l'antic alcalde del mateix partit, Leif Johan Sevland, que havia ostentat el càrrec durant setze anys.

## Referències

* ↑ Garvik, Olav «Christine Sagen Helgø» (en noruec). Store norske leksikon, 24-01-2022.
* ↑ «Stavanger to hold next World Energy Cities summit». Energy Voice. The Press and Journal, 18-09-2013. [Consulta: 22 setembre 2013].
# Ciamelida

La ciamelida, en anglès: Cyamelide, és un sòlid blanc amorf amb la fórmula química aproximada de (HNCO)$_x$. És el producte de la polimerització de l'àcid ciànic junt amb el seu trimer l'àcid cianúric. És una substància blanca semblant a la porcellana que és insoluble en l'aigua.

## Referències

* G. Fischer, J. Geith, T. M. Klapötke, and B. Krumm «Synthesis, Properties and Dimerization Study of Isocyanic Acid». Z. Naturforschung, 57b, 1, 2002, pàg. 19–25.
* Hantzsch A «Concerning cyamelide». Berichte der Deutschen Chemischen Gesellschaft, 1905, pàg. 1013–1021.
# Cobla Orquestra La Selvatana

Cobla Orquestra La Selvatana és una cobla i orquestra de música catalana, fundada el 1913 a Cassà de la Selva (Gironès) pels músics Pere Mercader, de l'Escala, Pere Arpa, de Cornellà del Terri i Ramon Serrat, de Sant Joan de les Abadesses. Al llarg de la seva història han format part de l'Orquestra músics de prestigi. Gaudeix de gran prestigi i popularitat a les comarques gironines per les seves acurades interpretacions, especialment en sardana i obres per a cobla.
El 1988 va rebre la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya. Ha enregistrat una trentena de discos, ha participat en nombrosos festivals televisius, a les Festes de la Mercè de Barcelona, a la festa de cloenda del Congrés de Cultura Popular i Tradicional Catalana celebrat a Lloret de Mar el 1996, en el concert homenatge a Pau Casals celebrat al Palau de la Música Catalana, ha fet concerts del Palau de Congressos de Perpinyà i als actes de proclamació de Ciutat Pubilla de la Sardana de Solsona 1983, de Sant Sadurní d'Anoia 1984, de Santpedor 1987, de Flix 1989, de Martorell 1993, d'Encamp (Andorra) 1995, de Cassà de la Selva 2000, i de Malgrat de Mar 2001, entre d'altres.

## Enllaços externs

* Pàgina de la Orquestra Selvatana
# Coll dels Bocacers

El Coll de Bocacers és una collada situada a 2.280,5 m alt del límit dels termes comunals de Castell de Vernet, de la comarca del Conflent, i de Prats de Molló i la Presta, de la comarca del Vallespir, tots dos a la Catalunya del Nord.
És al nord-oest del terme de Prats de Molló i la Presta i al sud-est del de Castell de Vernet. És al nord-est del Cim dels Cums i al sud-oest del Pic dels Set Homes.

## Referències

* ↑ El Coll de Bocacers en els ortofotomapes de l'IGN
# Cistina

La cistina és un aminoàcid format per l'oxidació de dos residus químics de cisteïna que s'uneixen covalentment mitjançant un enllaç disulfur. És un compost orgànic de sofre amb la fórmula química: (SCH₂CH(NH₂)CO₂H)₂. És un sòlid que es fon a 247-249 °C. Va ser descoberta l'any 1810 per William Hyde Wollaston. La cistina és un determinant significatiu de l'estructura terciària de moltes proteïnes. És parcialment responsable de la formació de la matriu del gluten en el pa. Els cabells humans contenen aproximadament un 5% de cistina en pes.
Les propietats nutritives de la cistina són idèntiques a la de la cisteïna la qual és més comuna.

## Referències

* ↑ "cystine." Encyclopædia Britannica. 2007. Encyclopædia Britannica Online. 27 July 2007 www.britannica.com/eb/article-9028437/cystine
* ↑ Gortner, R. A.; W. F. Hoffman, W. F. (1941). "l-Cystine". Org. Synth.; Coll. Vol. 1: 194.
* ↑ M.A. Aslaksena, O.H. Romarheima, T. Storebakkena and A. Skrede «Evaluation of content and digestibility of disulfide bonds and free thiols in unextruded and extruded diets containing fish meal and soybean protein sources». Animal Feed Science and Technology, 128, 3–4, 28-06-2006, pàg. 320–330. DOI: 10.1016/j.anifeedsci.2005.11.008.
# Nelson Acosta

Nelson Bonifacio Acosta López (12 de juny de 1944) és un exfutbolista uruguaià nacionalitzat xilè el 1984.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1998 com a seleccionador. Destacà com a entrenador a Cobreloa.

## Referències

* ↑ «Nelson Acosta - Chile manager». BBC, 03-05-1998 [Consulta: 5 agost 2014].
* ↑ «Nelson Acosta regresa a Calama: es el nuevo técnico de Cobreloa» (en castellà). Radio Cooperativa, 11-12-2010. Arxivat de l'original el 15 desembre 2010.
* ↑ Alegría, Felipe. «Ahora sí: Acosta se va de Cobreloa y ya asoman nombres para reemplazarlo» (en castellà), 02-04-2012. [Consulta: 5 agost 2014].
# Resolució 1969 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1969 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 24 de febrer de 2011. Després de reafirmar les resolucions 1599 (2005), 1677 (2006), 1690 (2006), 1703 (2006), 1704 (2006), 1745 (2007), 1802 (2008), 1867 (2009) i 1912 (2010) sobre la situació a Timor Oriental, el Consell va decidir ampliar el mandat de la Missió Integrada de les Nacions Unides a Timor Oriental (UNMIT) durant un any, fins al 26 de febrer de 2012.

## Observacions

En el preàmbul de la resolució, el Consell va observar millores en la situació política i de seguretat a Timor Oriental i va instar a continuar amb aquest esforç. Va reafirmar la importància d'un poder judicial independent i actuar contra la impunitat. S'havia avançat amb les responsabilitats policials de la Policia Nacional de Timor Oriental (PNTL), un sistema de justícia millorat i mesures contra la corrupció assumides pel govern.
A més, el Consell va elogiar al govern timorès per assolir un fort creixement econòmic i el desenvolupament socioeconòmic, però va assenyalar que el país encara ha d'abordar els motius de la crisi de 2006.

## Actes

El Consell de Seguretat va estendre el mandat de la UNMIT en el seu actual nivell de 1.520 efectius uniformats, 1.480 policies i 1.200 funcionaris civils fins al 26 de febrer de 2012 i va instar a totes les parts de Timor a participar en el diàleg polític per consolidar la democràcia i el desenvolupament social i econòmic. S'ha demanat a la UNMIT que assisteixi en els preparatius de les eleccions presidencials i parlamentàries de 2012. Mentrestant, es va demanar al govern que s'ocupés de la reforma del sector de la seguretat, inclosa la PNTL.
La resolució va aprovar la reconfiguració de la UNMIT tenint en compte la situació canviant a Timor Oriental i el pla per a la seva retirada. Es va demanar a la UMIT que continués proporcionant l'aplicació de la llei fins que la PNTL assumís les seves responsabilitats plenament. A més, es va requerir a l'operació de la UNMIT que prestés assistència en l'àmbit dels drets humans, la reforma judicial i la cooperació de donants, mentre que el govern va ser convidat a enfortir les iniciatives de construcció de la pau.
Finalment, el Secretari General de les Nacions Unides Ban Ki-moon va rebre instruccions per controlar la situació a Timor Oriental i informar al Consell sobre els progressos realitzats.

## Referències

* ↑ «Security Council extends United Nations Integrated Mission in Timor-Liste for one year, in lead-up to 2012 parliamentary, presidential elections». United Nations, 24-02-2011.
* ↑ «UN council highlights E. Timor police 'credibility' concerns». Agence France-Presse, 24-02-2011.
* ↑ «Security Council extends UN mission in Timor-Leste for another year». United Nations News Centre, 24-02-2011.
* ↑ Xinhua «UN mission in Timor-Leste extended for a year». People's Daily, 25-02-2011.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Teatre Regina

«Teatre Regina» té aquests significats:
* Jove Teatre Regina, (Barcelona)
* Teatre romà de Regina, Casas de Reina (Badajoz)
* Reginateatern, Uppsala (Suècia)
# TASS

TASS (acrònim del rus Телграфное агентство Советского Союза, Telegràfnoie aguentstvo Sovétskogo Soiuza), que es pot traduir com a Agència de Telègrafs de la Unió Soviètica, va ser l'agència de notícies de l'Estat de la Unió de Repúbliques Socialistes Soviètiques. El nom es deu al fet que en la seva època d'origen, els primers anys del segle xx, les notícies es transmetien per telègraf elèctric. Va ser creada per decret el 25 de juliol de 1925 a partir de l'antiga agència ROSTA. En 1971 va ser transformada en un Comitè Estatal dependent del Consell de Ministres de l'URSS.
Comptava amb una extensa xarxa d'oficines i corresponsals a tot el món i rivalitzava amb avantatge sobre agències de notícies de països capitalistes. A causa que formava part de l'estructura centralitzada de l'URSS, els seus periodistes i directius van ser freqüentment assenyalats com a espies. TASS tenia afiliats en 14 repúbliques de la Unió Soviètica i cobria directament l'RSFS de Rússia, que no tenia una agència pròpia.
En els articles i notes periodístiques era citada en general com a Agència de notícies TASS. L'actual agència de notícies de la Federació Russa i hereva institucional de TASS, ITAR-TASS, conserva l'última part del seu nom com a referència a l'original soviètica.

## Agències de les repúbliques

* RATAU (rus: РАТАУ, RSS d'Ucraïna)
* BelTA (rus: БелТА, RSS de Belarús)
* UzTAG (rus: УзТАГ, RSS d'Uzbekistan)
* KazTAG (v КазТАГ, RSS del Kazakhstan)
* Gruzinform (rus: Грузинформ, RSS de Geòrgia)
* Azerinform (rus: Азеринформ, RSS d'Azerbaidjan)
* ElTA (rus: ЭльТА, RSS de Lituània)
* ATEM (rus: АТЕМ, RSS de Moldàvia)
* Latinform (v Латинформ, RSS de Letònia), actual LETA
* KyrTAG (rus: КирТАГ, RSS de Kirguistan)
* TajikTA (rus: ТаджикТА, RSS de Tadyikistan)
* Armenpress (rus: Арменпрес, RSS d'Armènia)
* Turkmeninform (rus: Туркменинформ, RSS de Turkmenistan)
* ETA (rus: ЭТА, RSS d'Estònia)
* També va existir la KarelfinTAG (rus: КарелфинТАГ) de l'RSS Carelo-Finesa

## Referències

* ↑ «ITAR-TASS | Russian news agency» (en anglès). Encyclopaedia Britannica, 06-05-2023. [Consulta: 2 juliol 2023].
* ↑ Barth, Volker. «The Formation of Global News Agencies: 1859-1914». A: Information Beyond Borders: International Cultural and Intellectual Exchange in the Belle Époque (en anglès). Ashgate Publishing, Ltd., 2014-03-28, p. 45. ISBN 978-1-4724-0212-7.
* ↑ Kruglak, Theodore E. «The Role and Evolution of Press Agencies in the Socialist Countries» (en anglès). Gazette (Leiden, Netherlands), 21, 1, 01-02-1975, pàg. 1–18. DOI: 10.1177/001654927502100101. ISSN: 0016-5492.
* ↑ Emelyanov, V.S. «Nuclear Energy in the Soviet Union» (en anglès). Bulletin of the Atomic Scientists, 27, 9, 01-11-1971, pàg. 38–41. DOI: 10.1080/00963402.1971.11455411. ISSN: 0096-3402.
* ↑ Yu, Peter «The Comparative Lessons of Itar-Tass Russian News Agency v. Russian Kurier». Faculty Scholarship, 13-06-2019, pàg. 110–131. DOI: 10.1017/9781316661253.007.

## Vegeu també

* Incident OVNI de Vorónej

## Enllaços externs

* (anglès) ITAR-TASS
# Chromis xanthura

Chromis xanthura és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Robinson (Dakota del Nord)

Robinson és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 71 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Robinson tenia 71 habitants, 40 habitatges, i 21 famílies. La densitat de població era de 171,3 hab./km².
Dels 40 habitatges en un 10% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45% hi vivien parelles casades, en un 2,5% dones solteres, i en un 47,5% no eren unitats familiars. En el 47,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 30% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,43.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 11,3% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 14,1% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 45,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 59 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.625 $ i la renda mediana per família de 33.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.625 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 15.712 $. Entorn del 8,3% de les famílies i el 7,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Robinson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Robinson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# El portero (pel·lícula de 1950)

El portero, també coneguda com a Puerta, joven, és una pel·lícula mexicana de 1950, dirigida per Miguel M. Delgado. i protagonitzada per Cantinflas, Silvia Pinal i Carlos Martínez Baena. Està doblada al català.

## Argument

Cantinflas treballa com a porter en un edifici i escriu cartes i discursos amb la seva antiga màquina d'escriure per guanyar diners extra. Els problemes sentimentals arriben quan s'enamora de la seva veïna, que està discapacitada i no pot caminar. La cosa no serà fàcil, perquè un jove militar també té sentiments per la noia. Però el porter la vol veure feliç, i es convertirà en una mena de Cyrano De Bergerac, que li escriu cartes d'amor signades pel jove soldat. El seu pla és senzill: guanyar diners a les curses de cavalls per pagar l'operació que la farà tornar a caminar.

## Repartiment

* Cantinflas com Cantinflas
* Silvia Pinal com Rosa María «Rosita»
* Carlos Martínez Baena com Don Sebastián
* Óscar Pulido com Don Elpidio
* Josefina del Mar com veïna ballarina
* Fernando Casanova com Raúl
* José Baviera com Dr. Perfecto Lozano
* Conchita Gentil Arcos com Doña Cuca
* Pepe Martínez com Professor examinador
* Pedro Elviro com Don Fortino

## Referències

* 1 2 García Berumen, p. 57.
* ↑ «Cantinflas: El portero». esadir.cat. [Consulta: 25 febrer 2024].

## Bibliografia

* García Berumen, Frank Javier. Latino Image Makers in Hollywood: Performers, Filmmakers and Films Since the 1960s. McFarland, 2016.
# Chromis xutha

Chromis xutha és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Kenya, les Maldives, Tanzània i les Comores.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Nastro d'argento a la carrera

El Nastro d'argento a la carrera és un premi de cinema italià atorgat anualment pel Sindicat Nacional de Periodistes Cinematogràfics Italians (Sindacato Nazionale dei Giornalisti Cinematografici Italiani) l'associació italiana de crítics de cinema, des del 1984.

## Guanyadors

* 1984: Carlo Ludovico Bragaglia
* 1995: Michelangelo Antonioni, Sophia Loren i Alberto Sordi
* 1996: Ingmar Bergman
* 1998: Nino Baragli
* 2001: Armando Trovajoli
* 2003: Luis Bacalov
* 2005: Suso Cecchi D'Amico i Mario Monicelli
* 2006: Stefania Sandrelli
* 2007: Dino Risi
* 2008: Piero De Bernardi, Giuliano Gemma, Carlo Lizzani i Vittorio Storaro
* 2010: Ugo Gregoretti, Gilles Jacob, Ilaria Occhini i Armando Trovajoli
* 2011: Emidio Greco, Fulvio Lucisano i Marina Piperno
* 2013: Roberto Herlitzka
* 2014: Marina Cicogna, Francesco Rosi i Piero Tosi
* 2018: Gigi Proietti, Massimo Ghini
* 2019: Silvano Agosti
* 2020: Toni Servillo
* 2022: Gina Lollobrigida
* 2023: Giovanna Ralli

## Referències

* ↑ Enrico Lancia. I premi del cinema. Gremese Editore, 1998. ISBN 88-7742-221-1.
* ↑ Tad Bentley Hammer. International film prizes: an encyclopedia. Garland, 1991. ISBN 0824070992.
* ↑ Adnkronos. «Gina Lollobrigida compie 95 anni, omaggio con il Nastro d'Argento alla Carriera». Adnkronos, 04-07-2022.
* ↑ «Nastri D'Argento: Bellocchio sbanca con "Rapito", 7 premi tra cui miglior film», 20 giugno 2023.

## Enllaços externs

* Web del Sindicat Nacional de Periodistes Cinematogràfics d'Itàlia