OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Armand de Rohan-Soubise

François-Armand-Auguste de Rohan-Soubise, príncep de Tournon i príncep de Rohan (París, 1 de desembre del 1717 - Saverne, 28 de juny del 1756) fou un prelat francès, príncep-bisbe d'Estrasburg.

## Orígens familiars

Era fill de Jules, príncep de Soubise i d'Anne-Julie de Melun, que van morir de verola quan ell encara era un nen.

### Germans

* Charles de Rohan, Príncep de Soubise, Duc de Rohan-Rohan (16 juliol 1715–4 juliol 1787) casat amb Anne Marie Louise de La Tour d'Auvergne (1722–1739); casat un altre cop amb la princesa Anna Teresa de Savoia (1717–1745); casat finalment amb Victoire de Hesse-Rotenburg (1728–1792) sense fills.
* Marie Louise Geneviève de Rohan (7 gener 1720–4 març 1803) casada amb Gaston Jean Baptiste de Lorraine, comte de Marsan, sense descendència.
* François Auguste de Rohan, comte de Tournon (16 setembre 1721–6 d'agost de 1736) mai casat.
* René de Rohan, O.S.B., monjo de l'Abadia de Luxeuil (26 juliol 1723-7 febrer 1743) mai casat.

## Biografia

Va ser ordenat sacerdot catòlic el 23 de desembre de 1741 i va rebre la posició d'abat-comendador primer de l'Abadia de Ventadour, on va ser succeït pel de Sant-Epvre (a la diòcesi de Toul) des de 1736, i més tard va afegir era que de Prince-Abat de les Abadies de Murbach i de Lure el 1737. Va ser elegit membre de l'Acadèmia Francesa el 15 de juliol de 1741.
Un any més tard va ser nomenat bisbe coadjutor de la Diòcesi d'Estrasburg de la qual n'era titular el seu besoncle, el príncep-bisbe Cardenal Armand Gaston Maximilien de Rohan, i va ser simultàniament nomenat com a bisbe titular in partibus de Ptolemais a Palestina (ara Acre, Israel). Va ser consagrat bisbe el següent 4 novembre. Va ser fet Gran Almoiner de França el 1745 i cardenal el 1747.
A la mort del seu besoncle el 1749, automàticament esdevingué Príncep-Bisbe d'Estrasburg i esdevenia abat-comendador de la gran abadia de La Chaise-Dieu aquell mateix any, deixant Sant-Epvre.
Va morir el 1756 de tuberculosi.

## Vegeu també

* Casa de Rohan
* Palais Rohan, Estrasburg

## Referències

* ↑ Catholic Hierarchy
# Nicolau Spindeler

Nicolau Spindeler (Zwickau, Saxònia, segle XV — Barcelona, 1507) va ser un tipògraf alemany establert a Barcelona.
D'origen alemany, nascut a Zwickau, començà a exercir com a impressor a Saragossa, al taller de Mateo Flandro, on també treballava el ginebrí Pedro Brun, amb qui Spindeler es va associar. Amb Brun s'instal·len a Tortosa el 1477, on publica la Gramàtica de Perotti, i l'any següent, després de traslladar-se a Barcelona, els comentaris de Tomàs d'Aquino a l'Ètica i a la Política d'Aristòtil. Vers el 1483 degué començar a Barcelona la impressió del Consolat de mar, que acabà Pere Posa l'any següent. S'establí a València, on el 1490 imprimí la primera edició del Tirant lo Blanc. També va passar per Tarragona i València i cap al 1500 o 1501 tornà a Barcelona, on va treballar fins a la seva mort, el 1507.

## Referències

* 1 2 «Nicolau Spindeler». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Delgado Casado, Juan. Diccionario de impresores españoles, siglos XV-XVII. vol. 2. Madrid: Arco/ Libros, 1996, p. 659-661. ISBN 84-7635-198-4.
* ↑ Lamarca, Montserrat. La impremta a Barcelona (1501-1600). Barcelona: Biblioteca de Catalunya i Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, 2015, p. 22-23 [Consulta: 24 gener 2018]. Arxivat 25 de gener 2018 a Wayback Machine.
# Convent de les Carmelites Descalces (Tiana)

El Convent de les Carmelites Descalces és una obra de Tiana (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici religiós. Convent de clausura que domina tot el barri de Sant Bru; situat en una posició elevada. D'una banda destaca pels seus grans volums arquitectònics i per l'altra per la nuesa i simplicitat de les serves formes. El conjunt es distribueix al voltant de l'església que el domina: una sola nau rectangular coberta per sues vessants; una façana de grans dimensions només ocupada per una obertura circular, la porta i dues motllures d'arc de mig punt, al centre de les quals hi ha tres figures de terracotta. En una construcció annexa destaca una porxada lateral. Tot el conjunt està arrebossat de color blanc.

## Història

L'edifici data de l'any 1883.

## Referències

* 1 2 3 «Convent de les Carmelites Descalces». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Convent de les Dominiques

«Convent de les Dominiques o de les Germanes Dominiques» té aquests significats:
* Convent de les Dominiques (la Llacuna), edifici de la Llacuna (Anoia)
* Convent de les Germanes Dominiques o Col·legi Bosch, conjunt arquitectònic a la vila de Begues (Baix Llobregat)
* Convent de les Germanes Dominiques (Vilabella),monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Vilabella (Alt Camp)
* Convent de les Dominiques o Convent de Santa Caterina (Vic)
* Convent de les Dominiques o Sant Josep de Prada, convent a la vila de Prada, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord
* Convent de les Dominiques o Sagrada Família de les Dominiques, lloc de culte catòlic a Borriana
# Antoni de Fluvià (el jove)

Antoni de Fluvià, el jove (segle XV) era un frare hospitaler nebot del Mestre de l'Hospital Antoni de Fluvià. Provenia d'un llinatge de cavallers originaris de Guissona que més tard es va establir a la Noguera i que foren partidaris del comte Jaume II d'Urgell després del Compromís de Casp.
Se'l troba a Rodes des de 1428 al costat del seu oncle i quan es va morir aquest, el 1437, va obtenir llicència per deixar l'illa. En aquest mateix any va rebre les comandes de Cervera i Puig-reig, que es van afegir a la que ja posseïa de la Gebut.
Va assistir als capítols provincials de l'orde els anys 1438, 1439, 1442, 1443 i 1451.

## Bibliografia

* Bonneaud, Pierre: Le prieuré de Catalogne, le couvent de Rhodes et la couronne d'Aragon (1415-1447). Conservatoire Larzac Templier et Hospitalier, Millau, 2004.
# Occidozyga vittatus

Occidozyga vittatus és una espècie de granota que viu al Vietnam.

## Referències

* van Dijk, P.P. & Truong, N.Q. 2004. Occidozyga vittatus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 d'abril del 2008.
# Aplec (grup musical)

Aplec va ser un grup musical dins del moviment de la nova cançó de Xàtiva que es va crear a la dècada del 1970, en el moviment de la nova cançó. Van publicar un LP el 1978 titulat Aplec.
Només va enregistrar un àlbum en la seua carrera, un LP homònim editat per la discogràfica Puput. Constava de 10 cançons: Les fanecaes, M'han dit que sí, Sortir, ¿Per què, els versos?, El pet, Als companys, Poema, Tango-rrino, Silenci i El camp de la jove Esperança.

## Referències

* ↑ «Xàtiva homenatja Emili Vera». Sons de la Mediterrània. Enderrock, 21-09-2019. [Consulta: 20 febrer 2021].
* ↑ Fitxa d'Aplec a Viasona.cat
# Aplec Catalanista

Aplec Catalanista fou una organització catalanista constituïda el 21 de maig de 1903 pels grups Lo Sometent, Lo Renaixement, Els Feiners, Los Pregoners, Los Montanyenchs i l'Associació Catalanista La Falç, que també foren impulsors de La Reixa, que restava per a activitats benèfiques mentre que l'Aplec era el grup polític. D'altres grups, com Catalunya i Avant i L'Eura es van mantenir al marge.
El 15 d'octubre de 1903 es constituí el seu grup directiu, format per Josep Serrat (president) i Lluís Poch (secretari), de Los Montanyenchs, Jaume Aragay (vicepresident), Lluís Bracons (tresorer), Manel Vinagre (vicesecretari), Miquel Arginson (bibliotecari) i com a vocals Daniel Roig i Pruna, Manel Ainamel i Josep Sunyol. Es van mantenir dins la Unió Catalanista i donaren suport la candidatura de Domènec Martí i Julià, partidari de reformar les Bases de Manresa. El 1905 el seu cap fou Daniel Roig i Pruna, qui va col·laborar amb altres grups com Progrés Autonomista i portarà la propaganda catalanista als Ateneus Obrers tot polemitzant amb el PSOE.
El 8 de juliol del 1906 Daniel Roig i Pruna, Lluís Manau i Avellanet, Joan Ventosa i Calvell i Domènec Martí i Julià organitzaren un míting de protesta contra la intenció de traslladar els presidis d'Àfrica al castell de Figueres, aplegant 5.000 persones. El dia 15 el repetiren a Badalona i Lluís Manau fou empresonat per injúries. Alguns dels seus dirigents donaren suport a la Solidaritat Catalana. La seva empenta, però, es va veure apaivagada amb l'aparició del Centre Nacionalista Republicà, i a poc a poc es va dissoldre en altres grups nacionalistes posteriors, com l'Associació Nacionalista Catalana.

## Referències

* Jaume Colomer La temptativa separatista a Catalunya. Els orígens (1895-1917) (1895) Editorial Columna Assaig, Barcelona
# Orbital (grup)

* Aquest article tracta sobre el grup de música. Si cerqueu altres grups, vegeu «orbital».
Orbital és un grup anglès de música techno i breakbeat, format pels germans Paul i Phil Hartnoll. El duet musical agafà el nom de la via de circumval·lació del Gran Londres, l'autopista M25, la qual va ser central en l'escena rave dels primers temps de l'acid-house. A més, la portada de tres dels seus àlbums mostra orbitals atòmics estilitzats. Orbital ha tingut un notable èxit de crítica i comercial i són coneguts sobretot per la seva improvisació en directe. Inicialment van ser influenciats per la música electro i el punk rock.
La principal etapa creativa d'Orbital va ser del 1989 al 2004. Des d'aleshores s'han reunit dues vegades durant la dècada del 2010, produint nous àlbums cada cop.

## Discografia

* 1991 - Orbital (també conegut com a Green Album)
* 1993 - Orbital 2 (conegut com a Brown Album)
* 1994 - Snivilisation
* 1996 - In Sides #5 UK
* 1997 - Event Horizon (BSO)
* 1999 - The Middle of Nowhere
* 2001 - The Altogether
* 2002 - Back to Mine
* 2002 - Work 1989-2002 (Col·lecció de singles i rareses)
* 2003 - Octane (BSO)
* 2004 - Blue Album
* 2005 - Halcyon (Recopilació)
* 2007 - Orbital: Live at Glastonbury 1994–2004
* 2009 - Orbital 20
* 2012 - Wonky
* 2018 - Monsters Exist

## Referències

* ↑ «Wayback Machine», 01-09-2006. Arxivat de l'original el 2006-09-01. [Consulta: 18 agost 2020].
* ↑ «¡Adiós, amigos!». MondoSonoro, 07-07-2004.
* ↑ «Despertares». MondoSonoro, 30-03-2001.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2007-06-08 a Wayback Machine.
# Oclusiva retroflexa sonora

La consonant oclusiva retroflexa sonora és un fonema que es representa [ɖ] en l'AFI, una d minúscula llatina amb cua.
Com tots els sons retroflexos, es forma amb el signe per representar la consonant corresponent més un ganxet al final del símbol, per indicar que s'articula tocant amb la llengua el paladar, de manera que la punta i mitja llengua hi quedin recolzats. Aquest fonema apareix al suec i a llengües properes a l'hindi.
Més a prop de nosaltres, el sard té aquesta consonant [ɖ], que apareix geminada com a resultat històric de la geminada LL llatina, en paraules com casteddu ('castell'), adde ('vall'), etc.
Aquest so no existeix en català.

## Característiques

* És un so de la parla sonor, perquè hi ha vibració de les cordes vocals.
* És una oclusiva, ja que el pas de l'aire queda interromput del tot a la boca.
* És un so oral i pulmonar.
* És una consonant.

## Vegeu també

* IAST
* Oclusiva retroflexa sorda
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Orthonopias triacis

Orthonopias triacis és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids i l'única del gènere Orthonopias que habita al Pacífic oriental central: des de la badia de Monterrey (Califòrnia, els Estats Units) fins al nord de la Baixa Califòrnia (Mèxic). És un peix marí, demersal i de clima subtropical.És inofensiu per als humans. Fa 10 cm de llargària màxima.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Néstor Calvo Pichardo

Néstor Calvo Pichardo (Sòria, 1964) és un director de fotografia espanyol. Fill i net de metges, la seva mare era una infermera afeccionada a la fotografia. El 1987 va començar a treballar a l'Institut de RTVE, on fou meritori d'Alfredo F. Mayo. El 1992 va accedir per oposició al departament de Filmats de RTVE i el 1993 fou ajudant de càmera a la sèrie Para Elisa. Després es va matricular a la Film & Television School de Beaconsfield (Regne Unit), on fou alumne de Walter Lassally.
Va fer fotografia publicitària per Coca-Cola, Iberia, Mercedes Benz, Audi, Nike, Cruzcampo o Nissan, i va guanyar el Gran Sol al Festival Iberoamericà de la Comunicació Publicitària el 1998 amb una campanya que va fer amb Eduardo Maclean. Alhora, el 1996 va debutar com a director de fotografia en el seu primer llargmetratge Más que amor, frenesí i el 1998 a Los años bárbaros. El 2002 fou nominat al Goya a la millor fotografia per Nos miran. El 2006 va fer una exposició de fotografies sobre pobles indígenes de Colòmbia titulada Paraíso Wintukwa. Indígenas en el punto de mira i el 2010 obre l'espai ecològic La madalena de Proust.

## Filmografia

* Más que amor, frenesí (1996)
* Los años bárbaros (1998)
* Los lobos de Washington (1999)
* La mujer más fea del mundo (1999)
* Nos miran (2002)
* Los novios búlgaros (2002)
* Tiempo de tormenta (2003)
* El Lobo (2004)
* Semen: Una historia de amor (2005)
* El próximo oriente (2006)
* Flores negras (2009)
* La nit que va morir l'Elvis (2009)
* La noche que mi madre mató a mi padre (2016)
* Estoy vivo (2017-2018)
* El accidente (2018)

## Bibliografia

* Néstor Calvo. Director de fotografía de la película per Javier Cerdá. A: Cameraman: Revista técnica cinematográfica, ISSN 2253-718X, Nº. 8 (FEB), 2007, págs. 24-26

## Referències

* ↑ Néstor Calvo, imagen y ecología Arxivat 2020-02-17 a Wayback Machine., El Mundo, 18 d'agost de 2015
* ↑ Nos miran al web dels Premis Goya
* ↑ Paraíso Wintukwa en el Real Jardín Botánico, fotografodigital.com
* ↑ Néstor Calvo a sorianosfamosos.blogspot
# Crocidura negligens

Crocidura negligens és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae) que viu a la Malàisia peninsular i Tailàndia (al sud de l'istme de Kra). També viu a algunes illes properes (Koh Samui, Pulau Tioman i Pulau Mapor).

## Referències

* ↑ Lunde, D. i Ruedas, L.. Crocidura negligens. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 17 gener 2009.
# Askat

Askat (en rus Аскат) és un poble de la República de l'Altai, a Rússia. El 2016 tenia 227 habitants. Askat es troba a la riba esquerra del riu Katun, a 19 km al nord de Txemal, la seu administrativa de la província.

## Referències

* ↑ «Оценка численности постоянного населения Республики Алтай по населённым пунктам за 2012-2016 годы». Arxivat de l'original el 2019-03-04. [Consulta: 24 setembre 2018].
* ↑ Расстояние от Элекмонара до Чемала
# Orvar Bergmark

Orvar Bergmark (Bureå parish, 16 de novembre de 1930 - Örebro, 10 de maig de 2004) fou un futbolista suec de la dècada de 1950.
Fou 94 cops internacional amb la selecció sueca amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1958.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Örebro SK, AIK Fotboll i AS Roma.

## Referències

* ↑ Orvar Bergmark a Find A Grave (anglès)
* ↑ «Örvar Bergmark - International Appearances». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 3 maig 2012].
* ↑ Profile at AIK
* ↑ «Eric Batty’s World XI – The Sixties». Beyond the Last Man, 29-04-2013. [Consulta: 17 març 2016].
* ↑ Orvar Bergmark a National-Football-Teams.com (anglès)
# Oigny (Loir i Cher)

Oigny és un municipi francès, situat al departament del Loir i Cher i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 92 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Oigny era de 92 persones. Hi havia 36 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 78 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família, 33 eren segones residències i 7 estaven desocupats. Tots els 78 habitatges eren cases. Dels 38 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 6 en tenien tres, 13 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 36 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Oigny el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 12 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 55 persones, 38 eren actives i 17 eren inactives. De les 38 persones actives 35 estaven ocupades (22 homes i 13 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 17 persones inactives 9 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Oigny hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Oigny a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Oigny a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Cuaenlairat negre

El cuaenlairat negre (Cercotrichas podobe) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). Habita zones àrides i palmerars de l'Àfrica Subsahariana, a gran part del Sahel, i la Península Aràbiga, a Mauritània, Mali, Burkina Faso, Senegal, Gàmbia, Níger, nord de Nigèria, Camerun, zona del Llac Txad, nord i centre del Sudan, nord d'Etiòpia, Eritrea, Djibouti, nord de Somàlia, centre d'Aràbia Saudí i el Iemen. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «cuaenlairat negre». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 692. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Fitxa del cuaenlairat negre a Birdguides Arxivat 2012-11-08 a Wayback Machine. Rev. 12/12/2012 (anglès)
* ↑ BirdLife International. «Black Scrub-robin. Cercotrichas podobe» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 15 juliol 2022].
# Cuaenlairat de Hartlaub

El cuaenlairat de Hartlaub (Cercotrichas hartlaubi) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) pròpia de l'Àfrica central i el nord de la regió dels Grans Llacs d'Àfrica. Habita les sabanes humides i zones de matoll. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
El nom específic de Hartlaub fa referència Karl Johann Gustav Hartlaub (1814-1900), ornitòleg i col·leccionista alemany.

## Referències

* 1 2 Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «Cuaenlairat de Hartlaub». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 693. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Brown-backed Scrub-robin. Cercotrichas hartlaubi» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 21 desembre 2021].
# Cuaenlairat del Karoo

El cuaenlairat del Karoo (Cercotrichas coryphaeus; syn. Tychaedon coryphaeus) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) pròpia de l'Àfrica austral. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.2, juliol 2021) aquesta espècie pertany al gènere Cercotrichas. Tanmateix, per al Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (desembre 2019), aquesta espècie hauria de ser classificada dins del gènere Tychaedon.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «Cuaenlairat del Karoo». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 21 desembre 2021].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 692. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Karoo Scrub-robin. Tychaedon coryphoeus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 11.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].
# Corozal (Puerto Rico)

Corozal és un municipi de Puerto Rico situat a la regió central-est de l'illa, també conegut amb els noms de La Capital del Voleibol i Los Plataneros. Limita al nord amb Vega Alta i Toa Alta; al sud amb Orocovis, Barranquitas i Naranjito; a l'est amb Naranjito; i a l'oest amb Morovis i Orocovis. Forma part de l'Àrea metropolitana de San Juan-Caguas-Guaynabo.
El municipi està dividit en 13 barris: Abras, Cibuco, Corozal Pueblo, Cuchillas, Dos Bocas, Magueyes, Maná, Negros, Padilla, Palmarejo, Palmarito, Palos Blancos i Pueblo. El nom de Corozal es deriva de la palmera de corozo (Acrocomia mitjana), la qual es caracteritza per ser robusta, espinosa i perquè produeix uns fruits comestibles grocs en raïms. Per als taínos, aquest fruit constituïa part de la seva dieta. Els primers colonitzadors extreien oli d'aquest.

## Referències

* ↑ Grupo Editorial EPRL «Corozal» (en castellà). Enciclopedia de Puerto Rico. Fundación Puertoriqueña de las Humanidades, 04-06-2015 [Consulta: 29 juny 2015].
* ↑ «American FactFinder» (en anglès). Oficina del cens dels EUA. [Consulta: 29 juny 2015].

## Enllaços externs

* Directori de Municipis, Corozal Arxivat 2016-02-04 a Wayback Machine. a la web oficial de l'Estat Lliure associat de Puerto Rico (castellà)