OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 12+1, una comedia metafísica

12+1, una comedia metafísica és una pel·lícula espanyola de comèdia del 2012 dirigida i escrita per Chiqui Carabante. Es tracta d'una paràbola bíblica surrealista amb influències de Monty Python (La vida de Brian), de Pier Paolo Pasolini (L'evangeli segons sant Mateu) i de Luis Buñuel (Simón del desierto). Ha estat rodada en cinc setmanes amb baix pressupost a les dunes de Corralejo, a Fuerteventura.

## Sinopsi

Uns tipus vaguen pel desert buscant alguna cosa. El que busquen només ho sap un, a qui anomenen ‘el mestre’. Buscar en el desert és perillós perquè, a part de les inclemències pròpies d'un lloc sense aigua i amb moltes hores de sol, ‘el Baptista’ ronda les dunes. Un boig que de creient va passar a assassí, de la mateixa forma il·luminada. Així que el grup dubta entre pensar que busquen a Déu o a la mort, o si aquestes dues coses són la mateixa.

## Repartiment

* Gorka Zubeldia ... Mestre
* Aránzazu Garrastázul ... Juan
* Fran Torres ... Izcariote
* Fran Machado ... Zelote
* Álex Peña ... Simón
* Manuel Monteagudo ... Bartolomé
* Julián Manzano ... Mateo
* Enrique Asenjo ... Felipe
* Jaime Puerta ... Andrés
* Javier Castro ... Jaime
* Jordi Minguella ... Tomás
* Guillermo Villalba ... Matías
* Juanfra Juárez ... Santiago

## Nominacions i premis

Al Festival de Màlaga va rebre la bisnaga de plata a la millor pel·lícula espanyola i al millor director. També fou projectada al Spanish London Film Festival.

## Referències

* ↑ Crítica de '12+1, una comedia metafísica': Jesús del Desierto, El Correo, 28 de febrer de 2013
* ↑ 12+1 una comedia metafísica… con mucho sentido, eliberico.com
* ↑ Chiqui Carabante finaliza el rodaje de «12+1, una comedia metafísica» Arxivat 2020-07-20 a Wayback Machine., labutana.net
* ↑ '12+1. Una comedia metafísica', de Chiqui Carabante, Biznaga de Plata a la mejor película, 20 Minutos, 27 d'abril de 2012
* ↑ Chiqui Carabante lleva a Londres su transgresora comedia '12+1', Diario Sur, 10 de setembre de 2012

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# 10a Mostra Internacional de Cinema de Venècia

La 10a Mostra Internacional de Cinema de Venècia va tenir lloc de l'11 d'agost a l'1 de setembre de 1949. El festival se celebrarà de manera permanent al Palazzo del Cinema al Lido de Venècia. El premi a la millor pel·lícula aleshores era anomenat "el Lleó de Sant Marc" (en comptes de Gran Premi Internacional de Venècia) i mantindrà el seu nom fins 1953, quan s'anomenarà de manera permanent Lleó d'Or.

## Jurat

* Mario Gromo
* Ermanno Contini
* Emilio Lavagnino
* Giannino Marescalchi
* Aldo Palazzeschi
* Piero Regnoli
* Gian Luigi Rondi
* Gino Visentini
* Cesare Zavattini

## Pel·lícules en competició

| Títol original | Director(s) | País de producció |
| Aux yeux du souvenir | Jean Delannoy | França |
| Champion | Mark Robson | Estats Units |
| Manon | Henri-Georges Clouzot | França |
| Berliner Ballade | Robert A. Stemmle | Alemanya |
| Cielo sulla palude | Augusto Genina | Itàlia |
| Eva | Gustaf Molander | Suècia |
| Johnny Belinda | Jean Negulesco | Estats Units |
| Portrait of Jennie | William Dieterle | Estats Units |
| The Snake Pit | Anatole Litvak | Estats Units |
| Kind Hearts and Coronets | Robert Hamer | Regne Unit |
| La malquerida | Emilio Fernández | Mèxic |
| Jour de fête | Jacques Tati | França |

## Premis

* Lleó de Sant Marc
** Manon (Henri-Georges Clouzot)
* Millor pel·lícula italiana
** Cielo sulla palude (Augusto Genina)
* Copa Volpi
** Millor Actor - Joseph Cotten (Portrait of Jennie)
** Millor Actriu - Olivia de Havilland (The Snake Pit)
** Millor director Director - Augusto Genina (Cielo sulla palude)
** Millor guió original - Jacques Tati (Jour de fête)
** Millor fotografia - Gabriel Figueroa (La malquerida)
** Millor disseny de producció - William Kellner (Kind Hearts and Coronets)
* Premi Internacional
** Berliner Ballade (Robert A. Stemmle)
** The Quiet One (Sidney Meyers)
** The Snake Pit (Anatole Litvak)
* Premi OICI - Cielo sulla palude (Augusto Genina)

## Referències

* ↑ «Venice Film Festival». IMDb. [Consulta: 21 març 2013].
* ↑ «The 1940's». Arxivat de l'original el 15 d’agost 2011. [Consulta: 8 octubre 2013].
* ↑ «Juries for the 1940′s». Arxivat de l'original el 30 d’agost 2012. [Consulta: 8 octubre 2013].
* ↑ «Venice Film Festival: 10th». bfi.org.uk. Arxivat de l'original el 6 febrer 2009.

## Enllaços externs

* 10a Mostra Internacional de Cinema de Venècia - Lloc web oficial
* Premis del Festival de Cinema de Venècia 1949 a IMDb
# 383 aC

El 383 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República Romana i l'Imperi, era conegut com a any del tribunat de Publícola, Capitolí, Rufus, Triciptí, Mamercí i Treboni (o, més rarament, any 371 ab urbe condita o de la fundació de Roma). L'ús del nom «383 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Antiga Grècia

* Bardil·lis, un cap o rei dels il·liris, envaeix el regne de Macedònia. Amintes III de Macedònia va demanar ajuda a la Lliga Calcídica, però els calcidis es volien quedar amb una part del territori que havien «alliberat». Amintes va poder recuperar el seu regne gràcies a la intervenció d'Esparta.

### Sicília

* Dionisi el Vell, tirà de Siracusa, va reprendre la guerra contra Cartago. Es van lliurar dues grans batalles, una guanyada per cada bàndol, en llocs desconeguts. A la guanyada per Dionisi el general Magó va morir. A la segona els siracusans van ser derrotats amb fortes pèrdues. La pau que va seguir establia el riu Hàlic com a frontera.

### Antiga Roma

* Aquest any són elegits a Roma sis tribuns amb potestat consular: Luci Valeri Publícola, Aulus Manli Capitolí, Servi Sulpici Rufus, Luci Lucreci Flavus Triciptí, Luci Emili Mamercí i Marc Treboni.
* Lanúvium, una ciutat aliada de Roma, sobtadament va canviar de política i junt amb altres ciutats llatines es va aliar amb els volscs.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XV, 67
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XV, 15-17
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VI, 22
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VI, 21
# 384 aC

El 384 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República Romana i l'Imperi, era conegut com a any del tribunat de Maluginense, Publícola, Camil, Rufus, Cras i Capitolí (o, més rarament, any 370 ab urbe condita o de la fundació de Roma). L'ús del nom «384 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Antiga Grècia

* Atenes signa un tractat de mútua ajuda amb l'illa de Quios.
* Cotis I és nomenat rei dels odrisis de Tràcia.
* Dicó, un atleta grec nascut a Caulònia, va guanyar a la cursa a peu en els Jocs Pitis per cinc vegades, tres als Jocs Ístmics, quatre als Jocs Nemeus, i als Jocs Olímpics dues vegades a la categoria d'homes i una a la de nois joves. Una de les seves victòries va ser aquest any, el 384 aC, i les altres en dates no llunyanes però desconegudes.

### Antiga Roma

* Dionisi el Vell ataca la ciutat etrusca de Pirgos atret per les riqueses del temple. Va sorprendre la ciutat de nit i va saquejar el temple, i Diodor de Sicília diu que el botí va pujar a 1000 talents. Es creu però que els habitants de Pirgos es dedicaven sovint a la pirateria, i que l'assalt al temple va ser una represàlia.
* Aquest any són elegits tribuns amb potestat consular: Servi Corneli Maluginense, Publi Valeri Potit Publícola, Marc Furi Camil, Servi Sulpici Rufus, gai Papiri Cras i Tit Quinti Cincinnat Capitolí.
* Marc Manli Capitolí, que ja havia fet un intent l'any anterior (385 aC), va ordenar l'aixecament dels plebeus, però els tribuns consulars van actuar el van detenir i el van acusar d'alta traïció (majestas). Portat davant del poble al camp de Mart i després a la cova Petelina prop de la porta Flumentana (ja que des del Camp de Mart es veia el Capitoli que Manli havia salvat). Va ser condemnat a mort i tirat des de la roca Tarpeia.

## Naixements

* Aristòtil, filòsof.
* Demòstenes, polític i orador grec.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Harding, Phillip (ed.). From the end of the Peloponnesian War to the Battle of Ipsus. Cambridge: Cambridge University Press, 1985, p. 44. ISBN 9780521234351.
* ↑ Sears, Matthew A. Athens, Thrace, and the shaping of Athenian leadership. Cambridge: Cambridge University Press, 2003, p. 65. ISBN 9781107030534.
* ↑ Antologia palatina, XIII, 15
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, VI, 3
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XV, 14
* ↑ Smith, William (ed.). «Pyrgi». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VI, 18
* ↑ Apià, liber Italicus, fragmentum IX.
* ↑ Titus Livi, Ab Urbe Condita, VI 14-20
* ↑ Böckh, August. August Boeckh's gesammelte kleine Schriften vol. VI. Leipzig: B.G. Teubner, 1871, p. 195.
* ↑ Boullée, Auguste-Aimé. Vie de Démosthène : avec des notes historiques et critiques et un choix des jugemens portés sur son caractère et ses ouvrages. París: A. Poilleux, 1834, p. 3.
# 18 de l'Àguila

18 de l'Àguila (18 Aquilae) és una estrella de la constel·lació de l'Àguila. Té una magnitud aparent de +5,07.

## Components

| NOM | Ascensió recta | Declinació | Magnitud aparent (V) | Tipus espectral | referències |
| 18 de l'Àguila B (PLX 4443) | 19$^h$ 07$^m$ 02.042$^s$ | +07° 36' 57.156 | 9.22 | K5V | Simbad |

## Referències

* ↑ «Rotational velocities and spectral types for a sample of binary systems». Astronomy and Astrophysics, 1975, pàg. 91–99.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 01-03-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ Ernst Paunzen «An empirical temperature calibration for the Δ a photometric system . I. The B-type stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 01-12-2005, pàg. 941–946. DOI: 10.1051/0004-6361:20053546.
* 1 2 3 4 5 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ Norberto Castro «The IACOB project. III. New observational clues to understand macroturbulent broadening in massive O- and B-type stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 19-12-2016. DOI: 10.1051/0004-6361/201628541.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 01-11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
Viccionari
# Conjunt urbà del carrer del Marquès de Monistrol

El Conjunt urbà del carrer del Marquès de Monistrol és una obra de Sant Just Desvern (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El carrer del marquès de Monistrol unia, superant un fort desnivell topogràfic, l'antic raval de la Creu o el primer tram del camí que anys a venir seria el carrer Bonavista, amb el camí de la Font, a l'alçada de l'actual plaça del Parador. Tancava d'aquesta manera una super illa compresa entre la plaça del Parador, carrer Anselm Clavé (abans darrer de la Sala), carrers Badó i Bonavista, essent l'illa de cases de majors dimensions del barri Vell.

## Referències

* ↑ «Conjunt urbà del carrer del Marquès de Monistrol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 agost 2021].
# Golden Girl (pel·lícula)

Golden Girlés una pel·lícula estatunidenca dirigida per Lloyd Bacon, estrenada el 1951. El film va ser nominat a l'Oscar a la millor cançó original.

## Argument

Biografia de l'artista de variedades Lotta Crabtree, que va tenir una vida apassionant amenitzant la societat nord-americana des de mitjans del segle xix. Aquesta decidida dona va arribar a cantar i ballar per entretenir els buscadors d'or, va realitzar actuacions davant dels pellroges en persona i durant la Guerra Civil es va enamorar d'un espia confederat

## Repartiment

* Mitzi Gaynor: Lotta Crabtree
* Dale Robertson: Tom Richmond
* Dennis Day: Mart Taylor
* James Barton: John Crabtree
* Una Merkel: Mary Ann Crabtree
* Raymond Walburn: Cornelius
* Gene Sheldon: Sam Jordan
* Carmen D'Antonio: Lola Montez
* Rico Alaniz, Alex Montoya (No surt als crèdits): Bandits

## Referències

* ↑ «Golden Girl». The New York Times.
# Casa a la plaça Major i carrer Ferrerons (Olot)

La casa a la plaça Major i carrer Ferrerons d'Olot (Garrotxa) és una obra eclèctica inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa està situada al xamfrà que uneix la plaça Major amb el carrer dels Ferrerons. És de planta rectangular i el seu mur s'organitza, verticalment, en baixos, quatre pisos i dos terrats.
Els baixos s'han alterat per donar cabuda als locals comercials que acullen. El primer i segon pis disposen d'un boínder cadascú -que queden un damunt l'altre sense separació- emmarcat per dos balcons, un a cada costat de la galeria. El tercer pis té tres balcons i el quart tres finestres essent el primer terrat amb balustrada damunt d'ell. A aquest terrat hi ha un badiu amb pilastres i també té un terrat damunt seu amb balustrada.

## Història

Durant el segle xvi la ciutat d'Olot va viure uns moments de gran prosperitat econòmica; molts immigrants de remença arribaren a la vila i el creixement urbà es va fer necessari. S'edificaren al carrer Major -antic camí que comunicava l'església del Tura amb la l'església parroquial de Sant Esteve-, el carrer de Sant Rafael i la plaça Major.
Durant els segles XVIII, XIX i XX es van fer moltes reformes als carrers esmentats i adjacents penetrant l'estil neoclàssic i l'eclecticisme, encara que damunt de tot s'imposaren el modernisme i el noucentisme.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa de la plaça Major - carrer Ferrerons». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Ramsund

Ramsund és un poble del municipi de Tjeldsund al comtat de Nordland, a Noruega. Està localitzat a la riba oriental del estret Ramsundet, just al sud del Pont Ramsund. Té 0.56 km² (140-acre) i una població de 305 habitants (2013). La densitat de població és de 545 habitants per km² (1,410/sq mi). La capella de Ramsund està localitzada al poble. Hi ha també una base militar al sud, base de la unitat de la força especial de la marina reial noruega Marinejegerkommandoen (MJK).

## Referències

* ↑ Statistisk sentralbyrå. «Urban settlements. Population and area, by municipality.», 01-01-2013.
* ↑ Store norske leksikon. «Ramsund» (en noruec). [Consulta: 11 juny 2012].
# Viento del norte

Viento del norte és una pel·lícula espanyola dirigida el 1954 per Antoni Monplet i Guerra, amb un guió basat amb la novel·la homònima d'Elena Quiroga que va guanyar el Premi Nadal de novel·la el 1950. El seu protagonista, Enrique Álvarez Diosdado fou guardonat amb la Conquilla de Plata al millor actor al I Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià.

## Argument

Álvaro és l'amo del pazo A Sagreira a Galícia que porta una vida monòtona i avorrida dedicada a l'estudi. S'enamora de la seva serventa Marcela, a qui la seva mare va abandonar al pazo. Les males llengües diuen que està maleïda i la fan responsable de totes les desgràcies. Finalment es casen, però Álvaro comença a sospitar d'ella, ja que ella ha acceptat el matrimoni simplement perquè li ho ha demanat el seu amo i no és en peu d'igualtat. Un accident de cotxe que a la llarga provoca la mort d'Àlvaro mostrarà a Marcela que l'estima de debò.

## Repartiment

* Enrique Álvarez Diosdado - Àlvaro
* Maria Piazzai - Marcela
* Isabel de Pomés - Rosalía
* María Francés - Hermínia
* Rafael Arcos - Daniel
* Mario Berriatúa - Jorge
* Rafael Calvo - Don Enrique

## Referències

* ↑ Premis del Festival de Sant Sebastià 1954
* ↑ La literatura de posguerra en el cine español (5). Viento del norte (Antonio Momplet, 1954), per Rafael Nieto Jiménez
# Serrat dels Morts

«Serrat dels Morts» té aquests significats:
# Sjálvstýri

El Nýtt Sjálvstýri (Nou Autogovern) és un partit polític de caràcter social-liberal i regionalista de les illes Fèroe. El seu nom antic era Sjálvstýrisflokkurin (Partit de l'Autogovern).
Antigament aquest partit havia estat hegemònic a l'arxipèlag, arribant a aconseguir 11 escons de 20 després de les eleccions de 1918. El partit es va enfonsar el 1940, quan va perdre la meitat de la seva representació al parlament (4 escons). Mai no ha tornar a recuperar ni l'hegemonia ni un nombre tan elevat d'escons com els d'abans del 1940.
A les eleccions de l'1 de setembre de 2015, el Nýtt Sjálvstýri va obtenir el 4,1% dels vots i 2 dels 32 escons del Løgting.
El partit tradicionalment ha donat suport a una gran autonomia per a les illes, però el 1994 accedí a donar suport la independència feroesa en formar part d'una coalició amb els partits Tjóðveldisflokkurin i Fólkaflokkurin.

## Referències

* ↑ «Sjálvstýrisflokkurin eitur nú Nýtt sjálvstýri» (en feroès). portal.fo, 13-06-2015. Arxivat de l'original el 2015-10-07. [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ «Government & Politics» (en anglès). The official Gateway to the Faroe Islands. Arxivat de l'original el 2016-05-07. [Consulta: 14 desembre 2018]. «Resum dels resultats de les eleccions del 2015»

## Enllaços externs

* Sjálvstýrisflokkurin Arxivat 2006-01-14 a Wayback Machine. pàgina oficial
# Sjoerd van Ginneken

Sjoerd van Ginneken (Heerle, Roosendaal, Brabant del Nord, 6 de novembre de 1992) és un ciclista neerlandès, professional des del 2014 i actualment a l'equip Roompot-Nederlandse Loterij.

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a procyclingstats.com
# Sjúrður

Sjúrður o Sigurd va ser al voltant de l'any 1300 løgmaður de les Illes Shetland i potser també de les Illes Fèroe.
Va ser, juntament amb el bisbe Erlendur, l'autor de la Carta de les ovelles de 1298. Van actuar en nom del duc Haakon Magnusson de Noruega i van formar una mena de "comissió", aparentment passant per alt el løghing (parlament) de les Illes Fèroe, la qual cosa podria contradir que Sjúrður n'hagués estat el president (løgmaður). Tanmateix, Sjúrður surt mencionat com a possible løgmaður a la istòria oficial del Løgting.
No se sap res més de Sjúrður, de fet Erlendur es mostra com l'home més important de la seva època a les Illes Fèroe.

## Referències

* ↑ Young, 1979, p. 52.
* ↑ Løgtingið 150 - Hátíðarrit. Tórshavn 2002, p. 364.

## Bibliografia

* Young, G. V. C.. From the Vikings to the Reformation A Chronicle of the Faroe Islands Up to 1538 (en anglès). Onchan, Illa de Man: Island Press, 1979. ISBN 0904980 200.
# Sjoukje Dufoer

Sjoukje Dufoer (Bruges, Flandes Occidental, 5 d'octubre de 1987) va ser una ciclista belga que fou professional del 2008 al 2012.

## Palmarès

* 2009
** Vencedora d'una etapa al Tour féminin en Limousin

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Somewhere

Somewhere és una comèdia dramàtica de 2010 escrita i dirigida per Sofia Coppola i protagonitzada per Stephen Dorff i Elle Fanning.
La cinta es va estrenar el 3 de setembre de 2010 al Festival Internacional de Cinema de Venècia en el qual va rebre per sorpresa el Lleó d'Or a la millor pel·lícula.

## Argument

El seu protagonista, Johnny Marco (Stephen Dorff), és un actor de gran èxit de Hollywood que porta una vida marcada sobretot pels seus excessos i luxe. Dorm en un hotel, beu alcohol descontroladament, condueix cotxes de gran velocitat i, a més, està tot el dia envoltat de dones guapes i de fans que l'admiren. Aquesta manera de viure però, es veu desafiada completament quan rep una visita inesperada de la seva filla d'onze anys (Elle Fanning). La seva relació posarà en dubte els valors que fins llavors dirigien la quotidianitat d'aquest home que s'adonarà que hi ha coses més importants al món que ser simplement un playboy i ídol de masses.

## Repartiment

| Intèrpret | Personatge |
| Stephen Dorff | Johnny Marco |
| Elle Fanning | Cleo |
| Michelle Monaghan | Rebecca |
| Chris Pontius | Sammy |

## Crítica

* Una pel·lícula delicada i modesta a la qual li falta la intensitat de les altres obres de la directora (Sergi Sánchez: La Razón).
* Possiblement el millor fresc que s'hagi fet mai sobre l'absurda i buida vida d'una estrella de Hollywood (E. Rodríguez Marchante: ABC).
* És innegable el seu talent (de Coppola) per l'estètica que no retrata res. El meu problema és que (...) no existeix cap situació ni cap sentiment que m'atreguin (Carlos Boyero: El País).

## Premis

Festival Internacional de Cinema de Venècia
* Guanyadora per:
** Lleó d'Or a la millor pel·lícula

## Referències

* ↑ Títol català
* ↑ «Sofia Coppola wins Venice Golden Lion for Somewhere». BBC News Online, 11-09-2010.

## Enllaços externs

* Somewhere - Lloc web oficial
Viccionari
# Societat Geològica d'Espanya

La Societat Geològica d'Espanya (SGE) és una associació científica sense ànim de lucre dedicada a la promoció de la geologia a Espanya.

## Junta de govern i comissions

La junta de govern està constituïda per un president, un vicepresident, dos secretaris, un sotssecretari, un tresorer, set vocals i amb veu, però sense vot, els editors i l'organitzador del Congrés Geològic d'Espanya.
La Societat ha establert diferents comissions sobre temes específics: Tectònica, Patrimoni Geològic, Història de la Geologia, Dones i Geologia, Geologia Sedimentària, Paleomagnetisme i Petrologia, Geoquímica i Geocronologia de Roques Ígnies i Metamòrfiques.

## Publicacions

La Societat publica periòdicament les revistes científiques Revista de la Sociedad Geológica de España (ISSN 0214-2708), principal publicació de la Societat, amb treballs extensos relacionats amb les ciències de la Terra, i Geogaceta (ISSN 0213-683X), amb articles curts de temes presentats en alguna de les reunions de la Societat.
Amb caràcter no periòdic publica les sèries Geo-Temas, amb treballs de recerca presentats a congressos geològics, i Geo-Guías, guies de camp amb itineraris geològics espanyols.
Així mateix ha publicat volums monogràfics, com la sèrie de geo-guies amb diversos itineraris geològics, i llibres com Towards the balanced management and conservation of the geological heritage in the new millennium (1999) i Geología de España (2004), en col·laboració amb l'Institut Geològic i Miner d'Espanya, Patrimonio geológico en la Comunidad Autónoma de Madrid (1998) o una edició facsímil de l'edició d'Ezquerra del Bayo de 1847 dels Elementos de geología de Charles Lyell (1988).

## Vegeu també

* Geolodía

## Referències

* 1 2 «Estatuts de la Sociedad Geológica de España Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine.».
* ↑ Barettino, D.; Vallejo, M. y Gallego, E. (eds.). Towards the balanced management and conservation of the geological heritage in the new millennium. Sociedad Geológica de España, 1999, p. 459. ISBN 84-930160-1-2.
* ↑ Vera Torres, J. A. (ed.). Geología de España. Sociedad Geológica de España e Instituto Geológico y Minero de España, 2004, p. 884. ISBN 84-7840-546-1.
* ↑ Durán Valsero, J. J. (ed.). Patrimonio geológico en la Comunidad Autónoma de Madrid. Sociedad Geológica de España, 1998, p. 280. ISBN 84-605-7863-1.

## Enllaços externs

* Web de la Sociedad Geológica de España Arxivat 2016-05-15 a Wayback Machine.