OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pastorela

Pastorela és una pel·lícula mexicana còmica, el segon llargmetratge del director mexicà Emilio Portes, estrenada en el 2011. Va obtenir el Premi Ariel a la millor pel·lícula el 2012.

## Sinopsi

L'agent judicial Jesús Juárez «Chucho» viu amb la seva filla Magdalena al barri de San Miguel de Nenepilco a la Ciutat de Mèxic. Cada any interpreta el paper del diable a la pastorel·la parroquial organitzada pel pare Benito. No obstant això, quan el subprocurador és assassinat, Chucho té molta feina i no s'assabenta que el pare Benito va morir i que el nou sacerdot, Edmundo Posadas, ha decidit no incloure'l a la pastorel·la, ja que va faltar a la junta; el va reemplaçar per Vulmaro, el compare de Chucho. Després d'anys d'interpretar al diable, Chucho no està disposat a deixar anar «el seu» paper així com així, per la qual cosa haurà d'enfrontar-se en una clàssica lluita del bé contra el mal per reclamar la seva part en la festivitat.

## Repartiment

* Joaquín Cosío — Jesús Juárez "Chucho"
* Carlos Cobos — sacerdot Edmundo Posadas
* Eduardo España — Vilmaro Villafuente "El Compadre"
* Ana Serradilla — monja
* Dagoberto Gama — Comandant Judicial
* Héctor Jiménez — home posseït
* José Semafi — "El Tuerto"
* Ernesto Yañez — escolanet
* Eduardo Manzano — cardenal
* Ruben Cristiany — arquebisbe
* Osami Kowano — pare Benito
* Melissa Bahnsen - Magdalena
* Silverio Palacios- doctor Godínez

## Producció

Va ser tot un èxit de taquilla, i en la seva primera setmana de recaptació va guanyar 7.440.000 pesos mexicans.

## Premis

Pastorela va obtenir 14 nominacions en la LIV edició dels Premis Ariel del 2012, i d'elles en va guanyar:
| Premi | Any | Categoria | Receptor | Resultat |
| Premi Ariel | 2012 | Millor Pel·lícula | Emilio Portes i Producciones el Patrón. | Guanyadora |
| Premi Ariel | 2012 | Millor Coactuació Masculina | Carlos Cobos. | Guanyador |
| Premi Ariel | 2012 | Millor Guió Cinematogràfic. | Emilio Portes. | Guanyador |
| Premi Ariel | 2012 | Millor Guió Cinematogràfic | Emilio Portes | Guanyador |
| Premi Ariel | 2012 | Millor Vestuari. | Gabriela Fernández. | Guanyadora |
| Premi Ariel | 2012 | Millor Maquillatge. | Roberto Ortiz. | Guanyador |
| Premi Ariel | 2012 | Millors Efectes Visuals | Gretel Studio. | Guanyador |
| Premi Ariel | 2012 | Millor Direcció | Emilio Portes | Guanyador |

## Referències

* ↑ Nota del 16 de diciembre del 2011 de Leonardo García Tsao en el periódico mexicano La Jornada acerca de la película Pastorela (Consultado 31 de julio del 2017)
* ↑ “Pastorela”, una infernal e ingeniosa comedia mexicana, cineoculto, 20 de gener de 2020
* ↑ Pastorela (2011), en el sitio FilmAffinity. Consultado el 15-11-13.
* ↑ "Sorprende en taquilla 'Pastorela'" a Noroeste
* ↑ Arrasa la película Pastorela en la 54a. entrega de los Ariel Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. a la Revista Proceso. Consultado el 15-11-13.

## Enllaços externs

* Tráiler Oficial 2 de "Pastorela" a YouTube
# Granja Dulcinea

La Granja Dulcinea és un establiment comercial situat al carrer de Petritxol, 2 de Barcelona, catalogat com a d'interès (categoria E2).

## Història

Va ser fundada el 1941 per Joan Mach i Elvira Farràs al local on hi havia hagut una taverna des de finals del segle xviii.

## Referències

* ↑ «Bar Dulcinea». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 Catàleg del Patrimoni Arquitectònic, Històric-Artístic i Paisatgístic dels Establiments Emblemàtics de la Ciutat de Barcelona. Categoria E2: Establiments d'interès, 26-02-2016, p. 9-10.

## Enllaços externs

* «Granja Dulcinea». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Margarida de Baviera-Straubing

Margarida de Baviera-Straubing (1363 - Dijon 1423), infanta de Baviera i duquessa consort de Borgonya (1404-1419).

## Orígens familiars

Nasqué el 1363. Era la cinquena filla del duc Albert I de Baviera, comte d'Hainaut, Holanda i Zelanda, i Margarida de Brieg. Per línia paterna era neta de l'emperador Lluís IV de Baviera i la comtessa Margarida II d'Hainaut, i per línia materna de Lluís I de Brieg i Agnès de Goglau.

## Núpcies i descendents

Es casà el 12 d'abril de 1385 a Cambrai amb el futur duc Joan I de Borgonya. D'aquesta unión nasqueren:
* la infanta Margarida de Borgonya (1394-1441), casada el 1404 amb Lluís de Valois, delfí i fill de Carles VI de França, i el 1422 amb el futur duc Artur III de Bretanya
* la infanta Caterina de Borgonya (1391-1414)
* la infanta Maria de Borgonya (1393-1463), casada el 1406 amb Adolf II de Cleves
* l'infant Felip III de Borgonya (1396-1467), duc de Borgonya
* la infanta Isabel de Borgonya (?-1412), casada el 1406 amb Olivier de Châtillon-Blois
* la infanta Joana de Borgonya (1399-?), morta jove
* la infanta Anna de Borgonya (1404-1432) casada amb Joan de Bedford
* la infanta Agnès de Borgonya (1407-1476), casada el 1425 amb el duc Carles I de Borbó
Margarida de Baviera-Straubing morí a Dijon el 23 de gener de 1423.
# Resolució 724 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 724 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou adoptada per unanimitat el 12 de desembre de 1991, després de reafirmar les resolucions 713 (1991) i 721 (1991) i observant un informe del Secretari General Javier Pérez de Cuéllar sobre la situació a la República Federal Socialista de Iugoslàvia, el Consell va acordar dur a terme propostes per a una operació de manteniment de pau a Iugoslàvia planejada i va decidir establir un comitè del Consell de Seguretat per considerar assumptes relacionats amb l'embargament d'armes al país.
Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va demanar a tots els Estats membres informar sobre les mesures que han pres per implementar un embargament general i complet sobre totes les armes i l'equipament militar de Iugoslàvia. També va decidir establir un comitè del Consell de Seguretat per examinar les mesures que els Estats membres han pres, incloses violacions de l'embargament i maneres de reforçar-lo, demanant a tots els Estats membres cooperar amb el comitè. Els poders del comitè serien estesos a altres àrees en resolucions subseqüents sobre la situació.
La resolució va encoratjar al Secretari General a prosseguir els esforços humanitaris a Iugoslàvia, en conjunt amb Estats membres i organitzacions internacionals per dirigir-se a les necessitats de la població civil.

## Referències

* ↑ Koutrakos, Panos. Trade, foreign policy and defence in EU constitutional law: the legal regulation of sanctions, exports of dual-usi goods and armaments. Hart Publishing, 2001, p. 132. ISBN 978-1-84113-166-5.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)
* Guerres de Iugoslàvia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Hyaloperonospora arabidopsidis

Hyaloperonospora arabidopsidis és un paràsit obligat que infecta el model de plantes Arabidopsis. Aquesta espècie és altament resistent a la gran diversitat d'hostes, així com a gran part de proteïnes patògenes no virulentes. La seqüenciació del genoma d'aquest organisme ha permès fer anàlisis bioinformàtics amb l'objectiu d'esbrinar els mecanismes defensius i manipular altres processos cel·lulars de la cèl·lula hoste.

## Notes

* ↑ Schlaich, N.L. & Slusarenko, A. (2009), "Downy mildew of Arabidopsis caused by Hyaloperonospora arabidopsidis (formerly Hyaloperonospora parasitica)", in Lamour, K. & Kamoun, S., Oomycete genetics and genomics, Hoboken, New Jersey: John Wiley & Sons, pàg. 263–285, ISBN 978-0-470-25567-1 Error en ISBN: suma de verificació no vàlida
* ↑ Georgina Fabro et al. «Multiple Candidate Effectors from the Oomycete Pathogen Hyaloperonospora arabidopsidis Suppress Host Plant Immunity» (en anglès). PLOS Pathogens. [Consulta: 13 març 2013].
# Le Samyn des Dames

La Le Samyn des Dames és una cursa ciclista femenina que es disputa anualment a Bèlgica des del 2012. La cursa, es disputa el mateix dia que la seva homònima masculina.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2012 | Adrie Visser | Noemi Cantele | Trixi Worrack |
| 2013 | Ellen van Dijk | Shelley Olds | Emma Johansson |
| 2014 | Emma Johansson | Ashleigh Moolman | Sofie De Vuyst |
| 2015 | Chantal Blaak | Anna van der Breggen | Emma Johansson |
| 2016 | Chantal Blaak | Emma Johansson | Amy Pieters |
| 2017 | Sheyla Gutiérrez Ruiz | Amy Pieters | Tiffany Cromwell |
| 2018 | Janneke Ensing | Floortje Mackaij | Lauren Kitchen |
| 2019 | Jip van den Bos | Daniela Gass | Demi de Jong |
| 2020 | Chantal van den Broek-Blaak | Christine Majerus | Lotte Kopecky |
| 2021 | Lotte Kopecky | Emma Norsgaard | Chloe Hosking |
| 2022 | Emma Norsgaard | Chiara Consonni | Vittoria Guazzini |
| 2023 | Marta Bastianelli | Maria Giulia Confalonieri | Vittoria Guazzini |
| 2024 | Vittoria Guazzini | Anniina Ahtosalo | Christina Schweinberger |

## Vegeu també

* Le Samyn

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2011-07-27 a Wayback Machine.
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès femení a sitiodeciclismo.net
# Derenbach

Derenbach (en luxemburguès: Déierbech; alemany: Derenbach) és una vila de la comuna de Wincrange, situada al districte de Diekirch del cantó de Clervaux. Està a uns 48 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Derenbach». [Consulta: 24 setembre 2015].
# GOES 1

El GOES 1, designat com a GOES-A i SMS-C abans d'entrar en servei, va ser un satèl·lit meteorològic operat per la National Oceanic and Atmospheric Administration dels Estats Units. Va ser el primer Geostationary Operational Environmental Satellite en ser llançat.

## Llançament

El GOES-A va ser llançat dins d'un Delta 2914 des del Launch Complex 17B de la Cape Canaveral Air Force Station. El llançament va tenir lloc a les 22:40:00 GMT del 16 d'octubre de 1975, i va deixar el satèl·lit en una òrbita de transferència geoestacionària. Després del llançament, es va elevar a una òrbita geoestacionària per mitjà del seu motor d'apogeu SVM-5 a bord, moment en què va passar a denominar-se GOES 1.

## Operacions

Es va col·locar sobre l'oceà Índic per recopilar dades per al Global Atmospheric Research Programme. El GOES 1 va ser equipat amb un Visible Infrared Spin Scan Radiometer, o VISSER, que proporcionen tant de dia com de nit imatgeria de les condicions dels núvols terrestres. Va enviar la seva primera imatge el 25 d'octubre de 1975, nou dies després del llançament. El satèl·lit va continuar controlant els esdeveniments del temps i va transmetre aquestes dades meteorològiques en més de 10.000 ubicacions terrestres en un centre de processament. Les dades es van incorporar en els models de predicció del clima. També transportava el Space Environment Monitor i el Data Collection System, derivats dels utilitzats en els satèl·lits TIROS.
El GOES 1 va ser substituït pel GOES 3, que es va llançar el 1978. Després d'acabar les operacions sobre l'Oceà Índic, es va traslladar per substituir el SMS-2 sobre l'oceà Pacífic. Es va mantenir operatiu allà fins que va ser desactivat per la NASA el 7 de març de 1985.

## Enllaços externs

* NASA's National Science Space Center (NSSDC) satellite ID: 1975-100A
# La Vau de Dolon

Laval-sur-Doulon és un municipi francès situat al departament de l'Alt Loira i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 61 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Laval-sur-Doulon era de 61 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 111 habitatges, 33 eren l'habitatge principal de la família, 66 eren segones residències i 11 estaven desocupats. 107 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 33 habitatges principals, 30 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien tres cambres, 14 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 19 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Laval-sur-Doulon el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 8 | 75 a 79 | 8 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 30 persones, 23 eren actives i 7 eren inactives. De les 23 persones actives 19 estaven ocupades (14 homes i 5 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 7 persones inactives 5 estaven jubilades i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials.
L'any 2000 a Laval-sur-Doulon hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Laval-sur-Doulon a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Laval-sur-Doulon a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Resolució 728 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 728 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou adoptada per unanimitat el 8 de gener de 1992 després de recordar resolucions 668 (1990), 717 (1991) i 718 (1991), el Consell va donar la benvinguda a la implementació per part de totes les parts de l'acord a París el 23 d'octubre de 1991, però va expressar la seva preocupació per l'existència de mines terrestres a Cambodja.
El Consell va prendre nota de l'establiment d'un programa de sensibilització sobre les mines mitjançant un informe del Secretari General de les Nacions Unides a la resolució 717 i que els acords permeten a l'Autoritat Transitòria de les Nacions Unides a Cambodja ajudar en el procés de desminatge i dur a terme programes de formació. També va demanar al Consell Nacional Suprem de Cambodja que cooperés amb la Missió Avançada de les Nacions Unides a Cambodja amb el seu ampli mandat de desminar i capacitar la població local, i va tornar a cridar a totes les parts per observar l'alto el foc.

## Referències

* ↑ Hilaire, Max. United Nations law and the Security Council. Ashgate Publishing, Ltd, 2005, p. 39. ISBN 978-0-7546-4489-7.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Hyalorista

Hyalorista és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Hyalorista exuvialis (Guenée, 1854)
* Hyalorista imitans Warren, 1892
* Hyalorista limasalis
* Hyalorista opalizalis
* Hyalorista taeniolalis (Guenée, 1854)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 25 desembre 2018].
# Més veloç que la mort

Més veloç que la mort (títol original en anglès, Speed Kills) és una pel·lícula de drama criminal estatunidenc del 2018 dirigida per Jodi Scurfield i protagonitzada per John Travolta. Es basa en el llibre homònim d'Arthur J. Harris sobre la vida de Donald Aronow, novel·lat com "Ben Aronoff". S'ha doblat i subtitulat al català.

## Repartiment

* John Travolta com a Ben Aronoff
* Katheryn Winnick com a Emily Gowen
* Jennifer Esposito com a Katherine Aronoff
* Michael Weston com a Shelly Katz
* Jordi Mollà com a Jules Bergman
* Amaury Nolasco com l'agent Lopez
* Matthew Modine com a George H. W. Bush
* James Remar com a Meyer Lansky
* Kellan Lutz com a Robbie Reemer
* Charlie Gillespie com a Andrew Aronoff
* Moran Atias com a Contessa
* Tom Sizemore com a Dwayne Franklin
* Mike Massa com a "Knocky" House
* Luis Da Silva com a "Panama"
* Keith Hudson com a "Dutch" Kramer

## Referències

* ↑ McNary, Dave. «Kellan Lutz, Matthew Modine Join John Travolta’s ‘Speed Kills’ (EXCLUSIVE)». Variety, 18-05-2017. [Consulta: 24 març 2020].
* ↑ DeFore, John. «'Speed Kills': Film Review». The Hollywood Reporter, 14-11-2018. [Consulta: 24 març 2020].
* ↑ Harvey, Dennis. «Film Review: ‘Speed Kills’». Variety, 16-11-2018. [Consulta: 24 març 2020].
* ↑ «Més veloç que la mort». Goita què fan, ara!. [Consulta: 20 desembre 2023].
# Punt d'impacte

Punt d'impacte (títol original: Hollow Point) és una pel·lícula estatunidenco-canadenca d'acció dirigida per Sidney J. Furie, estrenada l'any 1996. Ha estat doblada al català. A la majoria de països, ha estat distribuïda només en VHS o DVD.

## Argument

Als anys 1990, a Boston, Thomas Livingston vol reunir sota el seu control les màfies russa, xinesa i italiana. Ho aconseguiria fàcilment si dos policies rivals, el violent Max Parrish de la Drug Enforcement Administració i la bella Diane Norwood de l'F.B.I., no haguessin posat el nas en els seus negocis. El mafiós contracta doncs un assassí professional, Garret Lawton, per abatre els seus perseguidors.

## Repartiment

* Thomas Ian Griffith: Max Parrish
* Tia Carrere: Diane Norwood
* John Lithgow: Thomas Livingston
* Donald Sutherland: Garrett Lawton

## Crítica

"Meritòria barreja d'intriga, acció i efectes especials. Correcta posada en escena per a una producció bastant convencional, però mitjanament entretinguda. No és de les pitjors"

## Referències

* ↑ «Punt d'impacte». esadir.cat.
* ↑ «Hollow Point». IMDb.
* ↑ Morales, Fernando «Hollow Point». El País.
# Marko Mimica

Marko Mimica (Zagreb, 1987) és un baix-baríton croat.
Va estudiar al Conservatori de Zagreb. Entre els anys 2011 i 2016 va pertànyer al grup joves cantants del Festival de Salzburg. El 2013 guanyà el premi Cardiff Singer of the World.
El seu repertori inclou rols com Figaro (Le nozze di Figaro), Raimondo (Lucia di Lammermoor), Don Basilio (Il barbiere di Siviglia), Talbot (Maria Stuarda), Escamillo (Carmen), pare Lorenzo (I Capuleti e i Montecchi), Colline (La bohème), Pistola (Falstaff), Banco (Macbeth), Oroveso (Norma) i Ferrando (Il trovatore), entre d'altres. Ha cantat al Teatro di San Carlo de Nàpols, Teatro Arriaga Antzokia de Bilbao, Teatro Massimo de Palerm, Royal Opera House Muscat, Palau de les Arts de València, Teatro Filarmonico de Verona i Teatro Regio de Torí, entre d'altres.
Debutà al Gran Teatre del Liceu la temporada 2015-2016 amb Lucia di Lammermoor i va tornar amb I puritani la temporada 2018-2019.

## Referències

* 1 2 «Biografia» (en castellà). Teatro Real. [Consulta: 8 setembre 2021].
* ↑ «Biografia» (en anglès). BBC. [Consulta: 8 setembre 2021].
* ↑ «Biografia». Liceu. [Consulta: 24 octubre 2019].
# Uberto Ramón Giménez Martínez

Uberto Ramón Giménez Martínez, conegut com a El Chato Giménez, (Rosario, 31 de desembre de 1923 - ?) fou un futbolista argentí de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Fou un futbolista argentí que passà la major part de la seva carrera a clubs argentins, com Rosario Central o CA Platense, o uruguaians, com Montevideo Wanderers o Liverpool de Montevideo. La temporada 1949-50 fitxà pel FC Barcelona, on arribà a jugar 7 partits de lliga. Acabada la temporada fitxà pel FC Toulouse francès.

## Referències

* ↑ Algunes fonts l'esmenten com Humberto Giménez.
* ↑ «Otros argentinos». La Nación. Arxivat de l'original el 2015-11-22. [Consulta: 17 febrer 2016].
* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Jugadors estrangers». Montevideo Wanderers. Arxivat de l'original el 2016-07-30. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «Ficherias». Mundo Deportivo, 31-07-1950. [Consulta: 17 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Hyangyak

Hyangyak va ser un acord via contracte fet a Corea que permetia cert grau de govern local.
Durant el regnat de Jungjong (1506–1544), aquest contracte fou complit pels funcionaris de nivell local; els detalls específics foren circulats en forma de text i operaren com una norma de costum informal. El hyangyak es convertí en el nucli de la llei social coreana i el vehicle per a un grau d'autonomia local als seus pobles.
Significà el fonament perquè la Dinastia Joseon implementara el govern al nivell local. La importància dels oficials erudits coreans (yangban) fou augmentada pel paper que tingueren. La implementació del hyangyak obrí el camí per a les escoles i temples i uní els yangban amb la comunitat com a instrumentals per a reforçar el govern a tots els nivells.

## Referències

* ↑ Yang, Key P.; Henderson, Gregory «An Outline History of Korean Confucianism: Part II: The Schools of Yi Confucianism». The Journal of Asian Studies, 18, 2, 01-02-1959, pàg. 259-276. DOI: 10.2307/2941686.
# Turkestanita

La turkestanita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la steacyïta. Anomenada així per la localitat tipus, al massís de Dara-i-Pioz, al llarg del Turkistan, tot i que la localitat exacta es troba al Tadjikistan. És l'anàleg de tori de l'arapovita.

## Característiques

La turkestanita és un silicat de fórmula química Th(Ca,Na)₂(K,◻)Si₈O$_{20}$·nH₂O. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5 a 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la turkestanita pertany a «09.CH - Ciclosilicats amb dobles enllaços de 4[Si₄O₁₂]$^{8-}$» juntament amb els següents minerals: hialotequita, kapitsaïta-(Y), iraqita-(La), steacyïta i arapovita.

## Formació i jaciments

S'ha trobat en zones albititzades en complexos alcalins. Ha estat descrita en tots els continents tret d'Oceania.

## Referències

* ↑ «Turkestanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# El Llamp

El Llamp fou una revista editada a Gandesa (Terra Alta) des de principis dels anys vint del segle xx fins a l'any 1934, ben entrada la República. L'editor Enric Borràs Cubells (Gandesa, 1920-Barcelona, 1985) i el seu fill Enric Borràs Calvó, van fundar l'Editorial El Llamp el 23 de febrer de 1982 a Barcelona, prenent el nom de la revista. L'editorial El Llamp va promoure, el 23 de febrer de 1984, la recuperació de la capçalera de la revista, que es publica, en aquesta segona època, a Barcelona. Fou dirigida, en una primera etapa, per Joan Crexell i Playà i, posteriorment, pels germans Xavier Borràs i Enric Borràs. De periodicitat quinzenal, es proposava d'ésser una plataforma d'opinió i debat catalanista on es reflectís el present i el futur de Catalunya i dels Països Catalans. El 7 de maig de 1987 deixà de publicar-se per problemes econòmics, tot assolint setanta-quatre números. Abastà un tiratge de més de 2.000 exemplars, 1.000 dels quals per subscripció.

## Referències

* ↑ Duran Solà, Lluís. Breu història del catalanisme: Del segle xix a la dictadura de Primo de Rivera. L'Abadia de Montserrat, 2009, p. 208. ISBN 8498831741.
* ↑ «El Llamp (1921-1934)». Arxiu de premsa digitalitzada. [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ «La nissaga Borràs: de l'editorial independentista El Llamp al fotoperiodisme contra l'extrema dreta». La nevera.

## Enllaços externs

* Informació sobre la primera època d'El Llamp a llibresebrencs.org Arxivat 2011-09-09 a Wayback Machine.
* El Llamp, bloc d'Enric Borràs