OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Burton (Nebraska)

Burton és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 11 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Burton tenia 11 habitants, 4 habitatges, i 4 famílies. La densitat de població era de 38,6 habitants per km².
Dels 4 habitatges en un 25% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75% hi vivien parelles casades, en un 25% dones solteres, i en un 0% no eren unitats familiars. En el 0% dels habitatges hi vivien persones soles el 0% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,75.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 54,5% entre 25 i 44, un 0% de 45 a 60 i un 9,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.750 $ i la renda mediana per família de 23.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 0 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era d'11.800 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Burton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Burton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Burton (Ohio)

Burton és una vila dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.450 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Burton tenia 1.450 habitants, 585 habitatges, i 373 famílies. La densitat de població era de 504,4 habitants/km².
Dels 585 habitatges en un 32,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,1% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 36,1% no eren unitats familiars. En el 32% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 17,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.830 $ i la renda mediana per família de 51.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.417 $ mentre que les dones 24.519 $. La renda per capita de la població era de 19.516 $. Aproximadament el 5,4% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Burton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Burton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
Viccionari
# Bowlesita

La bowlesita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom pel Dr. John Bowles, de la Universitat de Manchester (Regne Unit) per les seves contribucions a la mineralogia i als jaciments minerals relacionats amb les roques màfiques-ultramàfiques.

## Característiques

La bowlesita és una sulfosal de fórmula química PtSnS. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada per primera vegada el 2020. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservadesa les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural de Londres (Anglaterra), amb el número de registre: bm2019,11 (holotype), i al Museu d'Història Natural de la Universitat de Pisa (Itàlia), amb el número de catàleg: 19909.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a l'escull de Merensky, dins el districte de Bojanala Platinum (Província del Nord-oest, Sud-àfrica). També ha estat trobada a la mina Rustenburg Town & Townlands, a la mateixa zona. Es troba associada amb minerals del subgrup de la serpentina, pirrotita, pentlandita, calcopirita, piroxens i amfíbols.

## Referències

* ↑ «Bowlesite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 agost 2021].
# Boucardicus culminans

Boucardicus culminans és una espècie de caragol terrestre pertanyent a la família Cyclophoridae.

## Hàbitat

Viu als boscos tropicals i subtropicals secs entre 100 i 300 m d'altitud.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de Madagascar.

## Estat de conservació

Es troba amenaçat per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Encyclopedia of Life (anglès)
* 1 2 Emberton, K.C. (2000). "Boucardicus culminans." 2000 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2000. [Consulta: 17 abril 2023]

## Bibliografia

* Emberton, K.C., 1997. Diversity, distribution and abundances of 80 species of minute land-snails in southern most Madagascan rainforests with a report that lowlands are richer than highlands in endemic and rare species. Biodiversity and Conservation 6: 1137-1154.

## Enllaços externs

* The genus Boucardicus, a Madagascan endemic (anglès)
# CD49c

El CD49c és una subunitat de la integrina alfa. Compon la meitat del dúplex d'integrina α3β1.

## Bibliografia

* «Integrins: cell adhesives and modulators of cell function.». Histochem. J., 25, 7, 1993, pàg. 469–77. DOI: 10.1007/BF00159282. PMID: 8407358.

## Enllaços externs

* «CD49c» (en anglès). Medical Subject Headings.
* ↑ «Malalties que s'associen genèticament amb CD49c, vegeu/editeu les referències a wikidata».
* 1 2 3 GRCh38: Ensembl release 89: ENSG00000005884 - Ensembl, May 2017
* 1 2 3 GRCm38: Ensembl release 89: ENSMUSG00000001507 – Ensembl, May 2017
* ↑ «Human PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ «Mouse PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
# Nadejda Kibardinà

Nadejda Nikolàievna Kibardinà (en rus: Надежда Николаевна Кибардина) (Nàberejnie Txelní, 8 de febrer de 1956) va ser una ciclista russa, que va competir també per la Unió Soviètica. Va combinar la pista amb la carretera i es va proclamar campiona del món dos cops en Persecució i dos cops més en Contrarellotge per equips.

## Palmarès en pista

* 1980
** Campiona del Món en Persecució
* 1981
** Campiona del Món en Persecució
* 1983
** Medalla d'or a la Universíada en Persecució

## Palmarès en ruta

* 1983
** Medalla d'or a la Universíada en Ruta
* 1984
** Vencedora de 2 etapes al Postgiro
* 1985
** Vencedora d'una etapa al Postgiro
** Vencedora d'una etapa al Tour d'Aquitània
* 1986
** Campiona de la Unió Soviètica en ruta
** 1a al Tour d'Aquitània i vencedora de 5 etapes
** Vencedora de 2 etapes als Tres dies de Vendée
** Vencedora de 2 etapes al Postgiro
* 1987
** Campiona del món en contrarellotge per equips (amb Al·la Iàkovleva, Tamara Poliakova i Liubov Pugovítxnikova)
** Vencedora d'una etapa al Tour d'Aquitània
** Vencedora d'una etapa al Steiermark Rundfahrt
* 1989
** Campiona del món en contrarellotge per equips (amb Laima Zilporytė, Tamara Poliakova i Natalya Melekhina)
* 1990
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Aude
* 1991
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Colòmbia
* 1993
** Campiona de Rússia en contrarellotge
** Vencedora d'una etapa als Tres dies de Vendée

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Carlos Soria Fontán

Carlos Soria Fontán (Àvila, 5 de febrer de 1939) és un alpinista espanyol. Ha assolit 11 vuit mils, amb la particularitat que va assolir el primer a l'edat de 51 anys, el 1990, i el darrer a l'edat de 72 anys, el 2011. L'any 2004 es va convertir en la persona de més edat en assolir el cim del K2, i l'any 2011 en la persona de més edat en assolir el cim del Lhotse. És l'únic alpinista del món que ha escalat 8 cims de vuitmil metres després de complir 60 anys.
L'any 2010 va assolir el cim del Kilimanjaro, completant d'aquesta forma el projecte dels Set Cims, els més alts dels 7 continents, contant per separat Amèrica del nord i del sud.

## Biografia

Als 14 anys anava sovint a la serra de Guadarrama. Als 34 anys va formar part de la primera expedició espanyola que intentava coronar el Manaslu, de 8.160 metres. No ho va aconseguir, i tampoc l'any 1975. Tampoc assolí el Broad Peak en una expedició de l'any 1979. Amb la seva dona escalà cims com el Cervino i el Mont Blanc. L'any 1990, als 51 anys, va assolir el Nanga Parbat, el seu primer vuitmil.
Pare de 4 filles, tenia un taller de tapisseria, i no guanyava molts diners, ja que reservava molt temps lliure per escalar. Al complir els 65 anys va tancar el seu negoci de tapisseria i es va plantejar com a objectiu assolir els 14 cims de vuitmil metres, en un moment en què ja n'havia assolit 4.
L'any 2011 va assolir el Lhotse, el seu 11è vuitmil. Els seus propers objectius per completar els 14 cims són el Dhaulagiri, el Kangchenjunga i l'Annapurna.
Quan no està a l'Himalaia, entrena i practica escalada en gel i en roca, esquí de fons i bicicleta.

## Vuitmils

* Nanga Parbat, 1990
* Gasherbrum II, 1994
* Cho Oyu, 1994
* Everest, 2001
* K2, 2004
* Sisha Pagma, 2005 (assolí un cim no principal)
* Broad Peak, 2007
* Macalu, 2008
* Gasherbrum 1, 2009
* Manaslu, 2010
* Lhotse, 2011
* Kanchenjunga 2014

## Set cims

* Elbruz, (Europa, 1968)
* McKinley (Nord Amèrica, 1971)
* Aconcagua (Sud Amèrica, 1986)
* Everest (Àsia, 2001),
* Vinson (Antàrtida, 2008),
* Pirámide de Carnstenz (Oceania, 2009)
* Kilimanjaro (Àfrica, 2010)

## Referències

* 1 2 3 Desnivel, 5/11/2007, Carlos Soria, tres décadas y una montaña Arxivat 2011-05-27 a Wayback Machine.
* ↑ «Dozens Reach Top of K2». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 24 maig 2011].
* ↑ 8000ers.com, Lhotse Summits!
* 1 2 carlossoriaalpinista.com, Currículum Arxivat 2011-04-04 a Wayback Machine.
* 1 2 «Carlos Soria culmina las "Siete Cumbres" casi a los 71 años». Arxivat de l'original el 2011-09-30. [Consulta: 24 maig 2011].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 La Vanguardia, 13/03/2011, Cumbres tras la jubilación. El septuagenario Carlos Soria ha coronado diez ochomiles, seis a partir de los 65 años
* 1 2 Desnivel, Carlos Soria hace cima en el Lhotse a sus 72 años Arxivat 2011-05-24 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* http://www.carlossoriaalpinista.com/ Arxivat 2012-05-12 a Wayback Machine.
# Serie A 2003-04

La Serie A 2003-04 (coneguda com la Sèrie A TIM per motius de patrocini) va ser la temporada 102 la Lliga italiana de futbol i la 72a temporada d'ençà que es disputa en sistema de lliga. Va tenir 18 equips per a la 16a i última vegada des de la temporada 1988–89. Amb el descens dels tres darrers, el 15è classificat s'enfrontaria al sisè millor equip de la Sèrie B, amb el guanyador jugant a la Sèrie A la temporada 2004-05 posterior.

## Normativa

Com és habitual, els dos primers equips passarien directament a la fase de grups de la Lliga de Campions de la UEFA, mentre que el tercer i el quart lloc haurien de començar a la tercera fase de classificació. Les places de la Copa de la UEFA serien adjudicades al cinquè i sisè lloc, i als guanyadors de la Copa Itàlia.
El Milan va guanyar el seu 17è scudetto; la Roma va impressionar i va estar pressionant pel títol fins a les últimes setmanes de la temporada; l'Inter va arribar a la Lliga de Campions per davant del Parma i la Lazio l'última jornada gràcies a Adriano, que havia estat fitxat des de la Parma a principis de temporada; La Lazio va guanyar la Copa Itàlia contra la Juventus, cedint a l'Udinese el lloc de la Copa de la UEFA; l'Ancona va baixar de categoria amb només dues victòries, la xifra més baixa de la història (els 12 punts del Brescia a la Sèrie A 1994–95 segueixen sent el més baix de la història); també van baixar l'Empoli i el Mòdena; el Perusa va perdre el seu play-off especial, imposat per ampliar la lliga, davant la Fiorentina, que va tornar a la Sèrie A després de dos anys d'absència.
El davanter ucraïnès Andriy Shevchenko del Milan va ser el màxim golejador, amb 24 gols. La lliga 2003-04 va ser l'última temporada professional de la carrera de l'exfutbolista europeu de l'any i internacional italià Roberto Baggio, que va acabar entre els deu millors golejadors del torneig amb 12 gols, i entre els cinc millors golejadors de tots els temps de la Sèrie A., amb 205 objectius de carrera. També va ser l'última temporada de la Sèrie A per a l'antic company de Baggio, Giuseppe Signori, que després va passar a la Superlliga de Grècia. Signori va acabar la seva carrera a Itàlia com el setè màxim golejador de la Sèrie A.

### Canvis de regles

A diferència de la Lliga, que va imposar una quota sobre el nombre de jugadors de fora de la UE a cada club, els clubs de la Sèrie A podrien fitxar tants jugadors de fora de la UE com estiguin disponibles en la transferència nacional. Però per a la temporada 2003-04 es va imposar una quota a cadascun dels clubs que limitava el nombre de jugadors no membres de la UE, no membres de l'EFTA i no suïssos que poden ser fitxats des de l'estranger cada temporada, després de mesures provisionals Introduïdes a la temporada 2002-03, que va permetre als clubs de la Sèrie A i B fitxar només un jugador de fora de la UE durant el període de transferència de l'estiu de 2002.

## Classificació

* Font: www.resultados-futbol.com/serie_a2004'

## Referències

* ↑ «Italy blocks non-EU players». UEFA.com, 05-03-2003 [Consulta: 9 març 2010].
* ↑ «Italians bar non-EU imports». UEFA.com, 17-07-2002 [Consulta: 9 març 2010].
# Declinació solar

La declinació solar és l'angle entre la línia Sol-Terra i el pla equatorial celeste (projecció de l'equador terrestre). El valor de la declinació solar varia al llarg de l'any, des dels 23,45° (21 de juny) fins a -23,45° (21 de desembre), passant pel zero en els equinoccis de primavera i de tardor. En el cas de les zones tropicals, quan la declinació solar coincideix amb la latitud d'una determinada zona tropical la radiació solar incideix perpendicularment a la superfície terrestre. Durant els dies propers a aquesta coincidència entre declinació solar i latitud (zones tropicals), els índexs UV augmenten de manera significativa, particularment si es presenten condicions de cel serè o parcialment ennuvolat.

## Referències

* ↑ Nathaniel Bowditch. The New American Practical Navigator: Being an Epitome of Navigation : Containing All the Tables Necessary to be Used with the Nautical Almanac, in Determining the Latitutde, and the Longitude by Lunar Observations : and Keeping a Complete Reckoning at Sea : the Whole Exemplified in a Journal, Kept from Boston to Madeira : with an Appendix Containg Methods of Calculating Ex\clipses of the Sun and Moon, and Occultations of the Fixed Stars. E. M. blunt, 1826, p. 111– [Consulta: 24 desembre 2012].

## Vegeu també

* Taules solars

## Enllaços externs

* www.wsanford.com
* www.europeana.eu
# Pantel·lerita

La pantel·lerita és una roca volcànica, específicament una riolita peralcalina. Químicament compta amb continguts de ferro superiors i continguts inferiors d'alumini en comparació a la comendita.
Deriva el seu nom de Pantel·leria, una illa volcànica a l'estret de Sicília i és la localitat tipus d'aquesta roca. En Pantel·leria, la roca es troba generalment com vitròfir amb fenocristalls d'anortoclasa o sanidina. El quars es troba només en les roques més peralcalines. Els minerals màfics de la pantel·lerita poden incloure egirina, faialita, aenigmatita, ilmenita, i amfíbol sòdic (sovint arfvedsonita o ferrorichterita).

## Referències

* ↑ Dictionary of Mining, Mineral, and Related Terms: Pantellerite
* ↑ White, J.C., Ren, M., and Parker, D.F., 2005, "Variation in mineralogy, temperature, and oxygen fugacity in a suite of strongly peralkaline lavas and tuffs, Pantelleria, Italy." The Canadian Mineralogist, vol. 43, 1331-1347.
# Els quatre genets de l'apocalipsi (novel·la)

Els quatre genets de l'apocalipsi és una novel·la de Vicent Blasco Ibáñez publicada el 1916. És la novel·la més reconeguda i popular de l'autor.
De temàtica bèl·lica, està situada a la Primer guerra mundial. En aquesta novel·la tractà l'autor d'allunyar-se del realisme localista i tractar temes universals. És una novel·la de propaganda a favor dels aliats durant la Gran guerra.
Andrés González-Blanco considera que els quatre primers capítols són els millors de la novel·la, on es mostra el seu estupor davant la Gran guerra. Mostra un París on l'optimisme d'abans de la guerra xoca amb el terror que viuen els banquers, artistes i universitaris.
Fou escrita a París entre el 1914 i el 1916. Contrasta amb la novel·la anterior Entre naranjos, carregada de missatge germanòfil a nivell cultural. La càrrega propagandística contra la nació alemanya tingué un efecte negatiu contra la novel·la en l'àmbit d'influència germànic.
El 1918 fou traduïda a l'anglès. Va ser popular a França, Itàlia, al territori italià per la traducció feta per Ida Mango (I Quatro Cavallieri del l'Appocalipsi) i a Amèrica del Nord a causa de la traducció feta per Charlote Breuster Jordon (The four Horsemen of the Apocalypse), que arribà a tindre 64 edicions. I fou la base per a dos pel·lícules. El dramaturg Enrique Ramball va representar l'obra en forma d'obra teatral.
La novel·la ha estat traduïda per primera vegada al català per Manel Chaqués i editada per la Companyia Austrohongaresa de Vapors.

## Referències

* 1 2 3 «Vicente Blasco Ibáñez». Britannica. [Consulta: 13 juny 2017].
* ↑ Conte, Rafael «Vicente Blasco Ibáñez : Lecciones de un centenario». Cuadernos Hispanoamericanos, 216, 1967, pàg. 516.
* 1 2 Biblioteca Valenciana, 2014, p. 1.
* 1 2 Herreras, Enrique «¿Por qué cuatro jinetes?». urban, 67, 12-05-2017, pàg. 13.
* 1 2 3 González-Blanco, Andrés. Vicente Blasco Ibáñez : juicio crítico de sus obras. Alacant: Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes, 2009.
* 1 2 Ortiz-de-Urbina, 2007, p. 199.
* ↑ Ortiz-de-Urbina, 2007, p. 199-200.
* ↑ Biblioteca Valenciana, 2014, p. 2.

## Bibliografia

* Biblioteca Valenciana. VICENTE BLASCO IBÁÑEZ. València: Biblioteca Valenciana, 2014.
* Ortiz-de-Urbina, Paula «La Primera Guerra Mundial y sus consecuencias: la imagen de Alemania en España a partir de 1914». Revista de Filología Alemana, 15, 2007, pàg. 193-206.
* Els quatre genets de l'Apocalipsi Arxivat 2021-04-10 a Wayback Machine., editada per la Companyia Austrohongaresa de Vapors.
# Cal Segimon (Sanaüja)

Cal Segimon és un edifici del municipi de Sanaüja (Segarra) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un habitatge unifamiliar situat a un extrem del sector sud de la plaça Major de Sanaüja. L'edifici de planta rectangular se'ns presenta estructurat a partir de planta baixa, primer i segon pis, i coberta a doble vessant. Destaquem l'estructura arquitectònica del porxo que cobreix actualment l'accés a un establiment comercial de queviures (Supermercat Disbo), i la porta d'ingrés a l'habitatge, ambdós situats a la planta baixa. Aquest porxo és la part més antiga de la casa i ha respectat la seva fisonomia original. Tanmateix, el primer i segon pis, s'han reformat al llarg del temps. Finalment, la façana principal de l'habitatge presenta un parament arrebossat i pintat de color teula, ressaltant el dibuix d'un guardapols decorant totes les obertures.

## Referències

* ↑ «Cal Segimon». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].
# Declinació

«Declinació» té aquests significats:
* Gramàtica: La declinació gramatical és la flexió nominal d'una llengua.
* Astronomia: La declinació (astronomia) és una de les dues coordenades equatorials que determina sobre l'esfera celeste la posició d'un astre.
Viccionari
# Serie A 2005-06

La Serie A 2005-06 va ser la 104a edició de la Lliga italiana de futbol i la 74a temporada d'ençà que es disputa en sistema de lliga. La Juventus va ser originalment el club campió, però després de l'escàndol del 2006 conegut com a Calciopoli, la Federació Italiana de Futbol atorgà el títol a l'Internazionale.

## Classificació

* Font: www.resultados-futbol.com/serie_a2006'
# Oscar Gatto

Oscar Gatto (Montebelluna, Treviso, Vèneto, 1 de gener de 1985) és un ciclista italià, professional des del 2007 fins al 2020.
En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 2011, el Giro del Vèneto del 2012 i l'A través de Flandes del 2013.

## Palmarès

* 2005
** 1r al Giro del Canavese
** Vencedor d'una etapa del Giro de la Vall d'Aosta
* 2006
** 1r a la Copa Ciutat d'Asti
** Vencedor d'una etapa del Giro de les Regions
* 2009
** Vencedor d'una etapa del Giro de Sardenya
* 2010
** 1r al Gran Premi Nobili Rubinetterie
* 2011
** 1r al Trofeu Matteotti
** 1r al Giro de la Romanya
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa al Giro de la Província de Reggio de Calàbria
* 2012
** 1r al Giro del Vèneto
** Vencedor d'una etapa al Giro de Padània
* 2013
** 1r a l'A través de Flandes
* 2014
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Àustria
* 2015
** Vencedor de 2 etapes del Sibiu Cycling Tour
* 2016
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Andalusia
* 2017
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Àustria

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2007. 141è de la classificació general
* 2008. Abandona (14a etapa)
* 2009. 149è de la classificació general
* 2011. 105è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2012. 113è de la classificació general
* 2013. 98è de la classificació general
* 2014. 116è de la classificació general
* 2015. No surt (15a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2008. 127è de la classificació general
* 2014. Abandona (16a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 2016. 156è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Mercoledì l’ultima corsa in carriera per il veneto Oscar Gatto» (en italià). Cicloweb, 19-10-2020. [Consulta: 5 març 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Triclisia macrophylla

Triclisia macrophylla és una espècie de planta de la família de les menispermàcies. Es troba al Camerun, a Guinea Equatorial i a Sierra Leone. Habita els boscos de terres baixes humits tropicals o subtropicals i els boscos montans humits tropicals o subtropicals. Està amenaçada per la destrucció de l'hàbitat.

## Referències

* Pollard, B.J. 2004. Triclisia macrophylla. 2006 IUCN Red List of Threatened Species (anglès)
# Bufo grandisonae

Bufo grandisonae és una espècie d'amfibi que viu a Angola.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Tandy, M., Poynton, J.C. & Channing, A. 2004. Bufo grandisonae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 14 abril 2008.
# Cal Segarreta (Ivars d'Urgell)

Cal Segarreta és un monument del municipi d'Ivars d'Urgell (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de pedra de carreu. La casa està dividida en tres plantes: a la planta baixa hi ha la porta d'entrada, de forma quadrada, i la de la capella, amb vitralls i reixeta. A la planta noble s'obren quatre portes balconeres amb barana de forja. Damunt una de les portes hi ha la inscripció "Pere Segarra. Any 1763".
A la planta superior també hi ha quatre portes balconeres i està rematada amb una cornisa. Entre dues finestres hi ha una petita obertura amb una petita campana.

## Història

Aquesta casa la va fer construir Pere Segarra i Segarra l'any 1763 i ha anat passant de generació en generació fins a l'actualitat.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Segarreta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].