OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Clara

* No s'ha de confondre amb Clarà.
«Clara» té aquests significats:
* Clara (gènere), gènere de plantes de la família de les asparagàcies.
* Clara d'ou, part de l'ou gairebé incolora que envolta el rovell
* Clara City població dels Estats Units a l'estat de Minnesota
* Font Clara, font del nucli de Lavern (Subirats, Alt Penedès)
* Mas de la Clara, mas de l'Espluga de Francolí a la comarca de la Conca de Barberà
* Biografies:
** Balbí Clara Deulofeu
** Sebastià Clara i Sardó (Sant Feliu de Guíxols, 1894 - Barcelona, 1986), dirigent sindicalista
** Patrici Clara Carles (Calonge, 1859-1939), mestre, pedagog, literat, reformador urbanístic i alcalde de Calonge
** Clara Andrés (Oliva, 1977), cantautora en valenciana
** Santa Clara d'Assís (Assís, 1193 - 1253), religiosa italiana fundadora de l'orde de les Clarisses
** Clara Campoamor Rodríguez (Madrid, 1888 - Lausana, Suïssa, 1972), política espanyola
** Clara Clementina de Maillé-Brézé (Brézé, França, 1628 - Châteauroux, 1694), noble francesa
** Santa Clara de Janua o de Porta (? - segle xiii), fundadora del primer convent de clarisses de Barcelona
** Clara Haskil (Bucarest, 1895 - Brussel·les, 1960), pianista romanesa jueva
** Clara Hughes (Winnipeg, 1972), ciclista i patinadora de velocitat sobre gel canadenca
** Santa Clara de Manlleu, un dels màrtirs venerats a Santa Maria de Manlleu fins al 1936
** Clara Morgane (Marsella, 1981), actriu de cinema per a adults
** Clara Petacci (1912 - 1945), amant i companya de Benito Mussolini
** Clara Petrella (Milà, 1919 - Milà, 1987), soprano italiana
** Clara Schumann (Leipzig, 1819 - Frankfurt, 1896), esposa del compositor Robert Schumann
** Clara Segura i Crespo (Barcelona, 1974), actriu catalana
** Clara Sue Kidwell (Talequah, Oklahoma, 1941), escriptora choctaw
** Clara Tirado Museros (Castelló de la Plana, 1978), psicòloga i política socialista valenciana
** Clara Zetkin (Wiederau, Saxònia, 1857 - Moscou, 1933), política socialista alemanya
** Alice Clara Whichelo (1855, Clapham, Surrey - 1945)
** Dídia Clara (segle II), filla de l'emperador Didi Julià i de Mànlia Escantil·la, casada amb Corneli Repentí
** Elionor Clara de Hohenlohe-Neuenstein (Neuenstein, 1632 - Saarbrücken, 1709), noble alemanya
** Isabel-Clara Simó i Monllor (Alcoi, 1943), escriptora i periodista
** Isabel Clara Eugènia d'Espanya (Segòvia, 1566 - Brussel·les, 1633), infanta de Castella, princesa d'Aragó i arxiduquessa d'Àustria
* Miscel·lània:
** Cervesa amb llimona, una beguda alcohòlica feta a base de cervesa amb refresc de llimona.
** Clara... de noche, tira còmica escrita per Carlos Trillo i Eduardo Maicas i dibuixada per Jordi Bernet
Viccionari
# Clar de lluna sobre el port de Boulogne

Clar de lluna sobre el port de Boulogne és un quadre realitzat pel pintor Édouard Manet l'any 1868, en un dels seus viatges que solia realitzar durant l'estiu a Boulogne-sur-Mer.
La tela mostra el retorn d'un barco de pesca en la caiguda de la nit i de les dones dels mariners que els esperen, sota la llum lletosa de la lluna. L'obra, alhora plena d'ombra i de llum, és un homenatge remarcable a la pintura de Rembrandt.
Un estudi històric i astronòmic ha demostrat que aquest quadre va estar pintat la nit del 3 al 4 d'agost de 1868 cap a mitjanit des d'una finestra de l'hotel Folkestone, en el moll de Boulogne.

## Referències

* ↑ W. Olson, Donald; Borg, Janet «Clair de lune sur le port de Boulogne Une enquête sur un tableau de Manet». L'Astronomie, 98, octubre 2016, pàg. 40-45 [Consulta: 3 setembre 2018].
# Columna semioberta

| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
En escacs, una columna semioberta, és una columna en què només hi ha un peó, o n'hi ha diversos, però tots del mateix color. La columna semioberta proporciona una via d'atac per les torres o la dama del jugador que no hi té peons, l'únic que la pot usar com a tal.
Moltes obertures, com ara la defensa siciliana, busquen complicar la posició; per això, en la línia principal de la siciliana (1 e4 c5 2 Cf3 d6 [2...e6; 2...Cc6] 3 d4 cxd4 4 Cxd4) les blanques obtenen la columna semioberta d, però en compensació les negres poden pressionar al llarg de la columna semioberta c.
La partida Loek van Wely - Judit Polgár, Hoogeveen, 1997, demostra el poder d'una columna semioberta en un atac. A despit de tenir un peó menys que les blanques, el fet que les negres dominen dues poderoses columnes semiobertes els dona un avantatge guanyador, amb la torre a la columna f i la dama a la columna g. Les negres van jugar 30...Txf2+! i les blanques van abandonar, ja que 31 Txf2 Dxg3+ 32 Rf1 Dxf2#. La demolició de la cadena de peons és un tema comú en posicions amb columnes semiobertes, entre altres raons perquè els peons doblats o els peons aïllats generen normalment columnes semiobertes per al rival.

## Vegeu també

* Columna oberta

## Notes i referències

* ↑ Partida van Wely - Polgár, a Chessgames.com

## Bibliografia

* Alburt, Lev; Lawrence, Al. Chess Rules of Thumb. Chess Information and Research Center, 2003. ISBN 1-889323-10-1.
# Columna estratigràfica

Una columna estratigràfica és una representació utilitzada en geologia i els seus subcamps d'estratigrafia per a descriure la ubicació vertical d'unitats de roca en una àrea específica. Una típica columna estratigràfica mostra una seqüència de roques sedimentàries, amb les roques més antigues a la part inferior i les més recents en la part superior.
En àrees que són geològicament més complexes, com les que contenen roques intrusives, falles o metamorfisme, les columnes estratigràfiques encara poden servir per a indicar la ubicació relativa d'aquestes unitats respecte a les altres. Tanmateix, en aquests casos, la columna estratigràfica ha de ser una columna estructural, on les unitats s'apilen tenint en compte la manera en la qual s'han mogut per les falles, d'acord amb l'observat en el camp, o una columna de temps en la qual les unitats són apilades en l'ordre en què es van formar.
# Columna italiana

La Columna italiana (de nom Centúria Giustizia e Libertà, en honor del moviment socialista franco-italià que existia en França) també coneguda per Prima colonna italiana, Batalló Matteotti, Colonna Rosselli i Legió Italiana de la Columna Ascaso (per haver marxat al front amb aquesta unitat de voluntaris), va ser una de les primeres unitats que es poden considerar adscrites a les Brigades Internacionals (encara que va néixer mesos abans) que van combatre en la Guerra Civil espanyola en defensa de la legalitat republicana enfront de els revoltats el 17 i 18 de juliol de 1936.

## Historial

Va estar al comandament el socialista italià Carlo Rosselli, amb el suport de Mario Angeloni, Antonio Cieri i Camillo Berneri, i va tenir entre 50 i 150 homes. En el breu període que va existir, molts dels seus integrants van ser reclutats pel Comitè Anarquista Italià Pro Espanya entre els italians exiliats del règim feixista de Mussolini a França. Es van unir a la Columna Ascaso, anarcosindicalista, i van partir des de Barcelona fins al front d'Aragó on van combatre en diferents escenaris, especialment en l'ofensiva d'Osca i en la batalla de Monte Pelado, fins a abril de 1937, moment a partir del qual la majoria dels seus membres es van ser integrant en la Brigada Garibaldi, ja estructurada en les Brigades Internacionals. Va desaparèixer formalment al juny de 1937. Com a característica fonamental de la unitat va ser l'absència de membres comunistes, ja que la majoria van ser socialistes i anarquistes.

## Bibliografia

* Casanova, Julián.: Historia de España, 8. República y Guerra Civil. Ed. Crítica, 2007. ISBN 9788484328780
* Martínez de Sas, María Teresa et al.: Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans, Ed. Publicacions de L'Abadia de Montserrat. ISBN 9788484152439

## Enllaços externs

* (francès) Centre de documentació Ascaso-Durruti
# Club Sportivo San Lorenzo

El Club Sportivo San Lorenzo és un club de futbol paraguaià de la ciutat de San Lorenzo.
El club va ser fundat el 17 d'abril de 1930, amb el nom Tacuary Sport. El novembre del mateix any esdevingué Sportivo Villa Cálcena. Després de la guerra del Chaco, el 16 d'agost de 1936, adoptà el nom Sportivo San Lorenzo. L'any 2011, després d'onze anys d'absència, guanyà la segona divisió i ascendí a primera categoria.

## Palmarès

* Segona divisió paraguaiana de futbol:
** 1949, 1953, 1960, 1984, 1987, 1994, 2014
* Tercera divisió paraguaiana de futbol:
** 2009, 2017

## Futbolistes destacats

    Llistat de futbolistes que:
* han jugat un mínim de 125 partits per al club.
* han establert algun rècord per al club.
* han estat internacionals amb alguna selecció.
* han jugat a primera divisió en algun altre país.
* han jugat competicions internacionals.
| Pedro Benítez (1998-1999) Edgar Robles (2000, 2013) Fabio Escobar (2002) | Cristian Riveros (2005) Víctor Aquino (2007) Vincent Ramaël (2016-) |

## Referències

* ↑ Sportivo San Lorenzo Info
* ↑ «San Lorenzo is champion of the 2nd division». Conmebol.com, 01-11-2014 [Consulta: 7 novembre 2014].
* ↑ Perfil Arxivat 2016-04-09 a Wayback Machine. a clubsportivosanlorenzo.com.py
# Codi ATC C09

El codi ATC C09, descrit com Agents que actuen sobre el sistema renina-angiotensina, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup C09 és part del grup anatòmic C Sistema cardiovascular.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QC09...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## C09A Inhibidors de l'ECA, monofàrmacs

    C09A A Inhibidors de l'ECA, monofàrmacs
    C09B Inhibidors de l'ECA, combinacions
    C09B A Inhibidors de l'ECA i diürètics
    C09B B Inhibidors de l'ECA i blocadors dels canals de calci

## C09C Antagonistes d'angiotensina II, monofàrmacs

    C09C A Antagonistes d'angiotensina II, monofàrmacs

## C09D Antagonistes d'angiotensina II, combinacions

    C09D A Antagonistes d'angiotensina II i diürètics

## C09X Altres agents que actuen sobre el sistema renina-angiotensina

    C09X A Inhibidors de la renina

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code C09». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QC09». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Codi ATC D02

El codi ATC D02, descrit com Emolients i protectors, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup D02 és part del grup anatòmic D Medicaments dermatològics.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QD02...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## D02A Emolients i protectors

    D02A A Productes amb silicones
    D02A B Productes amb zenc
    D02A C Parafina tova i productes grassos
    D02A D Emplastres líquids
    D02A E Productes amb urea
    D02A F Preparats amb àcid salicílic
    D02A X Altres emolients i protectors

## D02B Protectors contra la radiació UV

    D02B A Protectors contra la radiació UV d'ús tòpic
    D02B B Protectors contra la radiació UV d'ús sistèmic

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code D02». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QD02». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Consell d'Afers Generals de la Unió Europea

El Consell d'Afers Generals és una de les formacions internes en què es constitueix el Consell de la Unió Europea. El Consell d'Assumptes Generals és l'encarregat de vetllar per la coherència dels treballs de les altres formacions del Consell; prepara les reunions del Consell Europeu i garanteix la seva actuació subsegüent, en contacte amb el President del Consell Europeu i amb la Comissió; és el responsable de la coordinació general de les polítiques comunitàries entre si, de les qüestions institucionals i administratives de la institució, i dels expedients horitzontals que afectin a diverses polítiques de la Unió. També entén d'aquelles qüestions que no disposin de formació específica adequada per al seu despatx.
Les trobades reuneixen als ministres d'assumptes europeus o d'afers exteriors dels Estats de la Unió i a un representant de la Comissió Europea, generalment el comissari concernit, segons l'ordre del dia o, en defecte d'això, el Vicepresident per a Relacions Institucionals i Administració, en l'actualitat l'eslovac Maroš Šefčovič. També vas agafar a les seves reunions el Secretari General del Consell. La presidència del Consell d'Assumptes Generals és exercida conjuntament pel trio de països que ostenta en aquest moment la presidència rotatòria del Consell de la Unió, però les seves sessions són dirigides pel ministre representant de l'Estat membre de la terna al que correspongui en cada semestre.
El Consell d'Assumptes Generals pot adoptar actes legislatius en aquest àmbit, bé d'acord amb el procediment legislatiu ordinari, per majoria qualificada en codecisió amb el Parlament Europeu, bé mitjançant un procediment legislatiu especial. També pot assignar o retornar a altres formacions del Consell proposades legislatives si les considera competents.
Fins l'entrada en vigor, l'1 de desembre de 2009, del Tractat de Lisboa, aquesta formació va estar integrada en l'anterior Consell d'Assumptes Generals i Relacions Exteriors, que des de llavors ha quedat separat en dues formacions diferents: el Consell d'Aferss Generals i el Consell d'Afers exteriors.
Les seves reunions se celebren una vegada al mes a la seu del Consell a Brussel·les o a Luxemburg.

## Referències

* ↑ «CONSILIUM - Asuntos Generales y Relaciones Exteriores».

## Enllaços externs

* About the General Affairs & External Relations Council, Portal web de la UE
* General Affairs and External Relations (English) - 2007 Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine., Informes de premsa de la Unió Europea.
* El Consell d'Afers Generals i Relacions Exteriors (CAGRE), al web del Consell de la Unió Europea
* web del Consell de la Unió Europea
# Coll de Comiols

El Coll de Comiols és una collada situada a 1.100,8 metres d'altitud en el límit dels termes municipals d'Artesa de Segre, a la Noguera, i d'Isona i Conca Dellà (antic terme de Benavent de Tremp), al Pallars Jussà.
Es troba a la carena que separa les comarques de la Noguera i del Pallars Jussà. És l'enllaç entre el Montsec de Rúbies, cap a l'oest, i el Roc de Benavent, cap al nord-est. La carretera C-1412b passa per aquest coll, i n'arrenca cap a ponent la carretera L-911.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Juilly (Costa d'Or)

Juilly és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 51 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Juilly era de 51 persones. Hi havia 24 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 23 habitatges, 22 eren l'habitatge principal de la família i 1 era una segona residència. Tots els 23 habitatges eren cases. Dels 22 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 6 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 6 en tenien cinc o més. 10 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Juilly el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 28 persones, 18 eren actives i 10 eren inactives. Les 18 persones actives estaven ocupades(10 homes i 8 dones).. De les 10 persones inactives 2 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola i 1 lampisteria.
L'any 2000 a Juilly hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Juilly a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Juilly a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Monestir Matris Domini

El monestir Matris Domini (en llatí, literalment, la 'mare de Déu') és un monestir femení que acull el museu del mateix nom, situat a la ciutat de Bèrgam (Itàlia). El museu mostra nombrosos frescos medievals, de temes religiosos.

## Història

El monestir va ser fundat durant la segona meitat del segle xiii per l'orde dominic per acollir-hi una comunitat de monges. La data exacta de la fundació és desconeguda, i l'església fou consagrada el 25 de març de 1273 pel bisbe Guiscardo Suardi.
Des de l'inici el monestir i la seva comunitat varen créixer. Va ser reconstruït l'any 1359 i ampliat en els segles xvi i xvii, però fou suprimit durant l'ocupació napoleònica d'Itàlia. En el segle xx fou convertit en una presó, durant l'ocupació nazi d'Itàlia.
El monestir fou retornat a les monges i recuperà la seva funció original.

## Museu

El museu mostra pintures al fresc del mateix monestir, que decoren diverses estances de l'estructura original i que s'han salvat de la degradació després de ser separades i transferides a nous substrats.
Realitzats en els segles xiii i xiv, els frescos són dels més antics presents a la Llombardia. Les escenes inclouen la Visitació, el Just, beats, dos àngels amb trompeta, sant Pere al tron, i l'Infern. Altres frescos mostren Jesús amb els doctors, el baptisme de Jesús, la Mare de Déu amb l'infant al tron, el miracle de la roda per santa Caterina d'Alexandria, sant Martí de Tours amb el pobre, Jesús entrant a Jerusalem i el miracle de la reanimació de Napoleone Orsini per sant Domènec.
El museu també mostra cinc cercles de vidre policromats del segle xiv que decoraven l'absis de l'antiga església.

## L'església

Al costat del museu, i dintre del conjunt del monestir, hi ha l'església, consagrada el 1273. Seguint la tradició dels monestirs femenins, té una capella interna i una part externa. L'externa va ser modificada en el segle xvii en estil barroc.

## Bibliografia

* Angelini, G.B. Descrizione del venerabile Monastero di Santa Maria Mater Domini di Bergamo. Bèrgam, 1750.
* Angelini, L. Affreschi trecenteschi in Bergamo. Bèrgam, 1953.
* Garin, Eugenio. Medioevo e Rinascimento. Bari: Laterza, 2005. ISBN 88-420-7669-4.
* Garin, Eugenio (ed.). L'uomo del Rinascimento. Bari: Laterza, 2000. ISBN 88-420-4794-5.
* Huizinga, Johan. L'autunno del Medioevo. Roma: Newton, 1997. ISBN 88-8183-898-2.
* Perdichizzi, M. Il Monastero di Santa Maria Matris Domini in Bergamo durante il secolo XVI. Tesi doctoral, Università Cattolica di Milano.
* Piccinni, G. I mille anni del medioevo. Milà: Bruno Mondadori, 1999. ISBN 88-424-9355-4.
* Zanella, V. «Di quaranta e più monache capace», dins Il monastero Matris Domini in Bergamo. Bèrgam: Monumenta Borgomensia, 1980.
* Tardito, R. «Vicissitudini degli affreschi», dins Il monastero Matris Domini in Bergamo. Bèrgam: Monumenta Borgomensia, 1980.

## Enllaços externs

* Web oficial (italià).
# DEB

DEB és l'extensió dels paquets instal·ladors de programari. Igual que el terme Debian rep el nom del de la dona del fundador de Debian Ian Murdock, Debra Murdock.
El programa predeterminat per manejar aquests paquets és dpkg, generalment usant apt/aptitude encara que també hi ha interfícies gràfiques com Synaptic, PackageKit, Gdebi o al Centre de programari de l'Ubuntu (aquest últim sol per Ubuntu), des de la versió 3.0. És possible convertir un paquet deb a altres formats de paquet (com RPM), i viceversa, usant l'aplicació alien.

## Implementació

Els paquets de Debian són arxius estàndards d'Unix que inclouen dos arxius TAR comprimits en gzip, bzip2 o lzma: un d'ells que controla la informació i un l'altre conté les dades. El fitxer deb s'implementa en un fitxer ar. El deb està dividit en tres fitxers bàsics:
* debian-binary - número de versió del format del paquet deb
* control.tar.gz - la informació de tots els metapaquets
* data.tar.gz - els fitxers instal·lables

## Vegeu també

* Sistema de paquets rpm
* Debian

## Referències

* ↑ «Media Type Registration for vnd.debian.binary-package». Internet Assigned Numbers Authority. [Consulta: 10 juny 2014].
* ↑ «Debian Courses/Maintaining Packages/Packages Management», 31-10-2010.
* ↑ «Overview of Debian Maintainer Tools / Alien», n.d..
* ↑ Raphaël Hertzog. «How to create Debian packages with alternative compression methods», 17-09-2010.

## Enllaços externs

* (anglès) PMF de Debian: El sistema de gestió de paquetsArxivat 2012-03-09 a Wayback Machine.
* debian-user post on manipulating debs directly with standard unix tools (en inglés)
* PMF de Debian: El sistema de gestió de paquetsArxivat 2012-03-09 a Wayback Machine.