OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Güira

La güira és un instrument de percussió de la família dels idiòfons propis de la República Dominicana.
En el seu origen remot des dels temps indígenes a la República Dominicana utilitzaven carbassa per crear la güira. Després es va anar desenvolupant el material de què estava fet aquest instrument; ara s'utilitza metall tou com a cos del cilindre amb petits orificis, expulsats de dins cap a fora. El mànec està fet de fusta amb forma quadrada.

## Característiques

La güira és un instrument autènticament popular a la nació dominicana ocupant un lloc important dins del seu patrimoni cultural. Encara que guarda certes semblances amb el güiro o bangaño, es diferencia clarament d'aquest per la seva construcció de metall. El so particular que produeix en ser esquinçat constitueix la base rítmica de la merenga, típic en la República Dominicana.
Actualment, s'utilitza en la secció rítmica de gèneres de música popular dominicana com la bachata i la merenga. La güira es toca sostenint verticalment la seva nansa amb una mà. Amb l'altra mà, una baqueta o «ganxo» que acaba en forma de pues metàl·liques o "grànuls" que presenta la superfície de l'instrument. A Puerto Rico, a la güira se la coneix també com güiro de metall o guiri guiri.

## Intèrprets

Un dels principals intèrprets dominicans de la güira va ser Rafael Martínez Germán, conegut com a "Yapo", qui per 25 anys fou músic i güirero de la banda de Juan Luis Guerra.
Una güira és un instrument de percussió originat a la República Dominicana, on també se l'anomena guiri guiri. La güira és una versió metàl·lica del güiro que es fabrica de carbassa i que s'usa en la música cubana i en la cúmbia freqüentment. El güiro consisteix d'un cilindre de fusta sobre el qual es marquen (en un dels seus costats) un seguit d'estries profundes. La güira, en canvi, està feta de metall. Té una nansa per subjectar l'instrument. Es toca sostenint verticalment per la nansa amb la mà. Es grata amb una pinta de pues metàl·liques.
S'utilitza com a instrument de percussió principal en la merenga. A Argentina és present en els diferents estils musicals de cúmbia: la cúmbia argentina, la cúmbia santafesina, el quartet cordovès, la merenga cordovès, la cúmbia villera i la cúmbia del nord; i aquest instrument és comunament anomenat güiro en comptes de güira.

## Referències

* 1 2 3 «Güira (instrumento musical)», 30-01-2011. Arxivat de l'original el 2011-01-30. [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ «Adiós a Yapo, un virtuoso de la música dominicana», 31-08-2015. Arxivat de l'original el 2015-08-31. [Consulta: 17 juliol 2021].
# Victor Saúde Maria

Victor Saúde Maria (colònia de la Guinea Portuguesa, 1939 - Guinea Bissau, 25 d'octubre de 1999) va ser un polític de Guinea Bissau. Va ser el primer ministre d'afers exteriors del país (1974 - 1982) i després va passar a ser primer ministre del 14 de maig de 1982 fins al 10 de març de 1984, quan va fugir a Portugal després d'una lluita de poder amb el president João Bernardo Vieira.
Maria va tornar de l'exili a final de 1990 i va fundar el Partit Unit Social Democràtic (PUSD) el 1992. Es va postular per a president a les eleccions generals de Guinea Bissau de 1994 i va quedar setè amb el 2,07% dels vots. Va liderar el PUSD fins al seu assassinat el 1999.

## Referències

* ↑ Elections in Guinea-Bissau, African Elections Database.
* ↑ Peter Karibe Mendy,Lobban Jr. Historical Dictionary of the Republic of Guinea-Bissau, p.328.
# Haapalaïta

La haapalaïta és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la val·leriïta. Rep el seu nom de Paavo Haapala (1906-2002), enginyer de mines i geòleg en cap de la Corporació Cerro de Pasco, al Perú, i a Outokumpu Oy, a Finlàndia.

## Característiques

La haapalaïta és un sulfur de fórmula química (Fe$^{2+}$,Ni)₂(Mg,Fe$^{2+}$)$_{1,61}$S₂(OH)$_{3,22}$. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la haapalaïta pertany a «02.FD - Sulfurs d'arsènic amb O, OH, H₂O» juntament amb els següents minerals: quermesita, viaeneïta, erdita, coyoteïta, val·leriïta, yushkinita, tochilinita, wilhelmramsayita, vyalsovita i bazhenovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta en serpentines del dipòsit de níquel de Kokka, al jaciment de Cu-Co-Zn-Ni-Ag-Au d'Outokumpu, a Finlàndia Oriental, Finlàndia, on sol trobar-se associada a altres minerals com: pentlandita, maucherita, magnetita, lizardita, cromita, calcopirita i calcita. També ha estat descrita als dipòsits de níquel d'Avebury, al districte de Zeehan, Tasmània (Austràlia), i a Kurotani, a la ciutat de Takayama (Chubu, Japó).

## Referències

* ↑ «Haapalaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 juny 2017].
# Villarroya

Villarroya és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Baixa.

## Demografia

Amb tan sols 10 habitants censats en el 2008, Villarroya és una de les sis localitats amb menys habitants d'Espanya, i la més deshabitada de la Rioja empatada amb Valdemadera.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Hans Siegenthaler

Hans Siegenthaler (Suïssa, 5 de febrer de 1923 - 2007) fou un futbolista suís de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Fou un davanter suís que defensà els colors del club SC Young Fellows Juventus. També jugà amb la selecció suïssa, amb la qual disputà el Mundial del Brasil 1950.

## Referències

* ↑ «Copa do Mundo da FIFA Brasil 1950». FIFA. Arxivat de l'original el 2012-04-18. [Consulta: 1r abril 2015].
# Vinyals

* Per a altres significats, vegeu «Vinyals (desambiguació)».
Vinyals és un poble de la comarca aragonesa de la Ribagorça. Pertany al municipi de Montanui i es troba a 1.045 metres d'altitud sobre el nivell del mar, a la riba dreta de la Noguera Ribagorçana. Hi viuen 4 persones. L'església dedicada a Sant Martí és romànica.

## Referències

* ↑ «Vinyals». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Hanswilkeïta

La hanswilkeïta és un mineral de la classe dels sulfurs.

## Característiques

La hanswilkeïta és un sulfur de fórmula química KFeS₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5862/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Naẖal Gorer, dins el districte del Sud, a Israel. Poc temps després de la seva aprovació, i abans d'haver estat publicada pels seus investigadors, va ser descoberta també en forma d'inclusió en un diamant procedent de la canonada de kimberlita d'Udachnaya, a Sakhà (Rússia).

## Referències

* ↑ «Hanswilkeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ Logvinova, Alla M.; Sharygin, Igor S. «Second Natural Occurrence of KFeS2 (Hanswilkeite): An Inclusion in Diamond from the Udachnaya Kimberlite Pipe (Siberian Craton, Yakutia)». Minerals, 13, 7, 01-07-2023, pàg. 874. DOI: https://doi.org/10.3390/min13070874 [Consulta: 8 setembre 2023].
# Hariat

El hariat de milhòc o hariat de (milh) morisco (de fajol) (literalment farinat, en català, farina de blat de moro o fajol/blat negre) és un plat de la cuina aranesa que es fa a base de blat de moro (o fajol), que a la Vall d'Aran s'anomena milhòc. S'utilitza un estri especial per a remenar-les que es diu cafall. També s'acostuma a fer amb fajol en comptes de blat de moro, en una recepta semblant a les farinetes de fajol de La Garrotxa.

## Hariat dolç

Actualment l'hariat és potser més freqüent en la seva versió dolça, pres com a postres. Es fa barrejant la farina de fajol o de blat de moro amb aigua bullenta, o de vegades amb una barreja d'aigua i llet a parts iguals. Es remena la barreja al foc uns cinc minuts i s'estira la massa obtinguda en una safata prima, de com a molt mig dit d'alçada. Quan es refreda es talla a rectangles, que es fregeixen i s'espolsen generosament de sucre. La proporció és de cinc parts en pes de líquid per una de maizena.

## Hariat salat

En la seva versió salada, es tracta d'una mena de puré preparat amb blat de moro, aigua i sal i que es menja en un plat soper.

## Preparacions similars

La versió dolça de l'hariat pot recordar els xurros, tot i que la forma és diferenta i la massa de l'hariat més fina, i molt més els pannelle sicilians, amb l'única diferència que aquests es fan amb farina de cigró i se solen espolsar de sal i pebre. Com que són salats es mengen més aviat com a aperitiu. En general, la versió dolça pertany a les pastes fregides, com els bunyols, etc.
Tant la versió dolça com la salada pertanyen a la família de les farinetes, com el farro, la polenta, etc. molt antigues i tradicionals als Països Catalans i cuines veïnes, com l'esmentada siciliana, la italiana en general, l'occitana, etc. i més lluny però encara a la mediterrània, la cuina romanesa, per exemple.

## Referències

* 1 2 3 4 5 La cuina tradicional catalana, pàg. 327, Josep Lladonosa i Giró, Cuina Columna, 2005, ISBN 84-664-0666-2
* ↑ Val d'Aran, guia turística publicada per la Generalitat de Catalunya, 2002
* ↑ La cuina del país dels càtars, pàgs. 202-203, Jaume Fàbrega, Edicions Cossetània, 2003. ISBN 8496035808
* ↑ La cuina volcànica: La cuina dels restaurants de la Garrotxa, Cossetània Edicions, Valls, 2007 ISBN 978-84-9791-305-8
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Hemibagrus planiceps

Hemibagrus planiceps és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes que es troba a Sumatra, Java i a la conca del riu Mekong.
Els mascles poden assolir els 33,5 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Vol. II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2 . 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Taki, Y. 1974. Fishes of the Lao Mekong Basin. United States Agency for International Development Mission to Laos Agriculture Division. 232 p.
* ↑ Khoa, T.T. i T.T.T. Huong 1993. Dinh Loai Cá Nuóc Ngot Vùng Dông Bang Sông Cuu Long. Khoa Thuy San Truong Dai Hoc Can Tho, p 3-8.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
# Halimeda

Halimeda és un gènere d'algues verdes de la família Halimedaceae. El cos algal (tal·lus) està compost de segments verds calcificats. El carbonat de calci està dipositat en capes, fent-lo immenjable per a la majoria d'herbívors. Així com passa en altres membres de l’ordre Bryopsidales, els organismes individuals estan fets de cèl·lules individuals multinucleades. Una sola alga pot arribar a formar prats sencers connectada amb petits filaments a través del substrat. Algunes algues del gènere Halimeda són les responsables d’alguns dipòsits circulars en diferents parts de la Gran Barrera de la costa nord-est de Queensland, Austràlia. En aquest cas concret, les capes d’Halimeda creixen a la cara oest de la part externa dels esculls, on l'aigua rica en nutrients provinent de l'oceà permet la floració de les algues. Aquest gènere és un dels exemples més ben estudiats d'espècies críptiques a conseqüència de la convergència morfològica amb altres macroalgues marines.

## Taxonomia

* H. bikinensis
* H. borneensis
* H. cereidesmis
* H. copiosa
* H. cryptica
* H. cuneata
* H. cylindracea
* H. discoidea
* H. distorta
* H. favulosa
* H. fragilis
* H. gigas
* H. goreauii
* H. gracilis
* H. heteromorpha
* H. howensis
* H. hummii
* H. incrassata
* H. kanaloana
* H. lacrimosa
* H. lacunalis
* H. macroloba
* H. macrophysa
* H. magnidisca
* H. melanesica
* H. micronesica
* H. minima
* H. monile
* H. opuntia
* H. pumila
* H. pygmaea
* H. renschii
* H. scabra
* H. simulans
* H. stuposa
* H. taenicola
* H. tuna
* H. velasquezii

## Referències

* ↑ The Cell Biology of the Bryopsidales
* ↑ Kooistra W.H.C.F., Coppejans E.G.G. & Payri C. (2002). Molecular systematics, historical ecology, and phylogeography of Halimeda. (Bryopsidales) Molecular Phylogenetics and Evolution 24: 121–138
* ↑ Verbruggen H., De Clerck O., Kooistra W.H.C.F. & Coppejans E. (2005). Molecular and morphometric data pinpoint species boundaries in Halimeda section Rhipsalis (Bryopsidales, Chlorophyta). Journal of Phycology 41: 606-621
* ↑ Verbruggen H., De Clerck O., Schils T., Kooistra W.H.C.F. & Coppejans E. (2005). Evolution and phylogeography of Halimeda section Halimeda. Molecular Phylogenetics and Evolution 37: 789-803
# Halima Sadaf Karimi

Halima Sadaf Karimi (Afganistan) és una política i exparlamentària afganesa.
Amb formació en Ciències Polítiques i Economia, va ser l'única dona parlamentària afganesa de la minoria dels uzbeks, per la província de Jowzjan. Els talibans van matar al seu germà petit el 2020. Activista pels drets de les dones, va ser perseguida pels talibans quan van tornar al poder el 2021. Va criticar la passivitat del govern afganès i de la comunitat internacional davant els atacs talibans l'agost del 2021. El 2021 la BBC la va incloure a la llista de les 100 dones més inspiradores.

## Referències

* 1 2 «Quiénes son las 100 Mujeres elegidas por la BBC para 2021» (en castellà). BBC News Mundo.
* ↑ Aug 10, Omer Farooq Khan / TNN /; 2021; Ist, 01:06. «Lawmakers slam Afghan govt for fall of cities to Taliban - Times of India» (en anglès). [Consulta: 26 febrer 2022].
* ↑ News, Taiwan. «Afghans fear return to the past after Taliban victory | Taiwan News | 2021-08-16 15:33:00», 16-08-2021. [Consulta: 26 febrer 2022].
# Harry Schmidt

Harry Schmidt (Hamburg, 21 de juny de 1894 - Halle, 7 de setembre de 1951) va ser un matemàtic alemany.

## Vida i Obra

Després de fer els estudis secundaris al institut d'Altona a Hamburg, va passar un semestre a la universitat de Rostock el 1913, abans d'estudiar física i matemàtiques a la universitat de Leipzig en la qual va obtenir el doctorat el 1919. Els anys següents va ser professor al Institut Politècnic de Köthen i a la universitat de Leipzig.
A partir de 1937 es va traslladar a Berlín per donar classes a l'Institut Alemany de Recerca en Aviació on va romandre fins al final de la Segona Guerra Mundial. A partir de 1945 va ser professor de la universitat de Halle. L'abril del 1949 va patir una tuberculosi greu que el va inhabilitar i el va portar a la mort el 1951. Després del funeral a Halle, les seves despulles van ser traslladades a la seva ciutat natal.
Les àrees bàsiques de la seva investigació van ser la física experimental, així com la capa límit i l'aerodinàmica; sempre en el camp de les matemàtiques aplicades. El seu llibre més recordat és una introducció assequible a la teoria de la relativitat: Das Weltbild der Relativitätstheorie: allgemeinverständliche Einführung in die Einsteinsche Lehre von Raum und Zeit (La visió del món de la teoria de la relativitat: una introducció generalment comprensible a la teoria de l'espai i el temps d'Einstein) (1920), reeditat varies vegades i traduït a altres idiomes.

## Referències

* ↑ Schmerling, 1998, p. web.
* ↑ von Hehl, 2011, p. web.
* ↑ Kröger, 2015, p. 11.
* ↑ Goenner, 2017, p. 400.

## Bibliografia

* Goenner, Hubert «General relativity and the growth of a sub-discipline “gravitation” in Germany» (en anglés). The European Physical Journal H, Vol. 42, Num. 3, 2017, pàg. 395-430. DOI: 10.1140/epjh/e2017-70057-4. ISSN: 2102-6459.
* Kröger, Bernd. Hermann Haken: From the Laser to Synergetics (en anglès). Springer, 2015. ISBN 978-3-319-11688-4.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Harry Schmidt» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Schmerling, S. «Harry Schmidt (1894 - 1951)». Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg, 1998. [Consulta: 24 novembre 2020]. (alemany)
* von Hehl, Dr. «Prof. Dr. phil. John Harry Schmidt». Universität Leipzig, 2011. [Consulta: 24 novembre 2020]. (alemany)
# Waiting for the Barbarians

Waiting for the Barbarians és una pel·lícula dramàtica de 2019 dirigida per Ciro Guerra, la seva primera pel·lícula com a director en anglès. La pel·lícula està basada en la novel·la homònima de J. M. Coetzee. La protagonitzen Mark Rylance, Johnny Depp, Robert Pattinson, Gana Bayarsaikhan i Greta Scacchi.
La pel·lícula es va presentar al Festival de Cinema de Venècia el 6 de setembre de 2019 i es va estrenar als cinemes dels Estats Units el 7 d'agost de 2020 per Samuel Goldwyn Films.

## Argument

En un desert sense nom i en un temps incert, un magistrat governa un fort que marca la frontera de l'Imperi. El poder central s'inquieta amb una invasió bàrbara i envia el coronel Joll sobre el terreny, un torturador de la pitjor classe. Entre els homes i les dones dutes i torturades al fort, una adolescent ferida capta l'atenció del magistrat, que fuig amb ella. Tanmateix, després del rebuig del poble nòmada de què ella és originària, el magistrat se'n torna amb els seus. Acusat de traïció, passarà al seu torn per les mans del botxí.

## Repartiment

* Johnny Depp com a coronel Joll
* Mark Rylance com a magistrat
* Robert Pattinson com a oficial Mandel
* Gana Bayarsaikhan com «la noia»
* Greta Scacchi com a Mai
* David Dencik com l'oficinista
* Sam Reid com a tinent
* Harry Melling com a soldat de guarnició 4
* Bill Milner com a soldat de guarnició 5

## Referències

* ↑ Busch, Anita «Mark Rylance & Ciro Guerra To Bring J.M. Coetzee’s ‘Waiting For The Barbarians' To Big Screen» (en anglès). Deadline, 13-10-2016 [Consulta: 18 novembre 2018].
* ↑ Anderson, Ariston. «Venice Film Festival Unveils Lineup (Updating Live)», 25-07-2019. [Consulta: 25 juliol 2019].
* ↑ N'Duka, Amanda. «Samuel Goldwyn Lands ‘Waiting for the Barbarians' Drama Starring Mark Rylance, Robert Pattinson & Johnny Depp», 20-05-2020. [Consulta: 20 maig 2020].
* ↑ «Waiting for the Barbarians». [Consulta: 21 maig 2020].
* ↑ «Johnny Depp on 'The Crimes of Grindelwald' and His Most Iconic Roles» (en anglès). Collider, 09-10-2018 [Consulta: 18 novembre 2018].
* ↑ JOHNNY DEPP E ROBERT PATTINSON GIRANO IN MAROCCO WAITING FOR THE BARBARIANS (italià)
* ↑ «Johnny Depp circling Ciro Guerra's 'Waiting For The Barbarians' (exclusive)» (en anglès). Screen [Consulta: 18 novembre 2018].
# Visó marí

El visó marí (Neogale macrodon) és una espècie de carnívor extint de la família dels mustèlids. Juntament amb la guineu de les Malvines, és una de les dues úniques espècies de carnívors terrestres que s'han extingit en temps històrics. El cos del visó marí era bastant més llarg i robust que el del seu parent molt proper, el visó americà.
# Helena de Grècia

Helena de Grècia, reina de Romania (Atenes 1896 - Lausana 1982). Princesa de Romania (1921 - 1927), Princesa mare de Romania (1927 - 1940) i Reina de Romania (1940 - 1947).
Nascuda Princesa de Grècia i de Dinamarca el 3 de maig de 1896 a Atenes, filla del rei Constantí I de Grècia i de la princesa Sofia de Prússia. Era, per tant, neta del rei Jordi I de Grècia i de la gran duquessa Olga de Rússia per part de pare; i per part de mare ho era de l'emperador Frederic III de Prússia i de la princesa reial Victòria del Regne Unit, reina de Prússia.
L'any 1917 seguí als seus pares a l'exili suís que havia provocat el destronament de Constantí com a rei dels hel·lens.
L'any 1920 es concertà el seu matrimoni amb el príncep hereu i després rei Carles II de Romania, en una política de matrimonis entre les cases reials gregues i romaneses, fruit d'aquesta política en són el matrimoni d'Helena i Carles però també el del rei Jordi II de Grècia i el de la princesa Elisabet de Romania i l'intent de matrimoni del príncep Nicolau de Romania, príncep de Romania, i de la princesa Irene de Grècia, duquessa d'Aosta.
La parella tingué un únic fill:
El matrimoni no trigà a fer aigües i l'any 1925 ja era pública l'existència de Magda Lupescu amant del jove príncep hereu. Aquest mateix any Carles fugí a Milà amb la seva amant i fou desheretat pel seu pare. Mentrestant la princesa Helena seguia a Bucarest amb el seu fill, el jove Miquel, que a partir de llavors fou el príncep hereu. La mort del rei Ferran I de Romania elevà el jove Miquel I de Romania, de sis anys, a la categoria de rei sota la regència del príncep Nicolau de Romania.
L'any 1930 Carles produí un cop d'estat i s'intitulà rei, expulsant Helena de Romania i quedant-se amb el seu fill. Helena s'exilià a Florència, on comprà la vila del Fiesole, la casa on visqué fins que retornà a Romania l'any 1940 després que el seu fill, ja rei, l'elevés a la categoria de reina de Romania.
Durant la dècada de 1940 hagueren de lluitar contra el domini nacionalsocialista del país i les pressions soviètiques que els expulsaren del país l'any 1947. A partir de 1947 s'instal·là a Florència de nou.
L'any 1956 Sir Arthur Golden Lee li feu una biografia. Gran interessada per les arts i les llengües, dominava perfectament el grec, l'anglès, l'alemany, l'italià, el romanès i el francès.
Morí a Lausana el 28 de novembre de 1982 a l'edat de vuitanta-quatre anys.

## Referències

* 1 2 Makcimovich, Ivan. «PRINCESA ELENA DE GRECIA. REINA DE RUMANIA.». Monarquías de Europa y del mundo, 13-06-2009. [Consulta: 6 març 2021].
* 1 2 Barreiro, Cristina. «Elena de Rumania: una Reina marcada por la traición» (en castellà). Tu otro diario, 04-11-2020. Arxivat de l'original el 2020-11-04. [Consulta: 6 març 2021].
# Visó

«Visó» té aquests significats:
* Visó americà (Neogale vison)
* Visó europeu (Mustela lutreola)
* Visó marí (Neogale macrodon), espècie extinta
# Henri Giordan

Henri Giordan, és director d'Investigacions en el Centre Nacional d'Investigacions Científiques (CNRS), Centre de Dret i Cultura (Universitat de París X-Nanterre), dirigeix la secció Minories - Investigacions generals en el Banc Europeu de Dades Mercator (Comissió Europea - Maison des Sciences de l'Homme, París). És autor de nombroses investigacions sobre les minories lingüístiques a França i a Europa, i ha col·laborat amb el CIEMEN a través de la revista Minoranze.

## Obres

* Les minorités en Europe: droits linguistiques et Droits de l'Homme (1992)
* Minorités de tous les pays: Les espoirs déçus du régionalism', en Panoramiques, París, Arléa, Corlet (dif. Le Seuil). - 3r trimestre 1992, Nº 10, págs. 67-73 (1992)
* Chaque homme a droit à sa culture, en Migrations: Société, París, CIEMI, noviembre-diciembre 1993, Vol. 5, Nº 30, págs. 41-51 (1993)
# Harrisia gracilis

Harrisia gracilis és una espècie fanerògama que pertany a la família de les cactàcies.

## Descripció

Harrisia gracilis té un creixement arbustiu, està ricament bifurcada, formant grups amb unitats erectes i esteses. Les tiges són verdes i molt allargades cilíndriques amb un diàmetre de 2,5 a 4 centímetres, i assoleixen una longitud de 3 a 5 metres. Té entre nou i onze costelles disponibles amb arèoles que porten de 7 a 16 espines separades, rectes, fortes i aciculars de color ocre grisenc o gris. Les flors fan una longitud de 15 a 20 centímetres i un diàmetre de 10 a 12 centímetres. El tub de la flor està ocupat amb pèls blancs suaus. Els fruits són grocs, suaus i estan plenes d'espines similars a pèls. Té un diàmetre de 3 a 6,2 cm i fan una longitud de 3 a 4 cm.

## Distribució

És endèmica de Jamaica. És una espècie rara a la vida silvestre.

## Taxonomia

Harrisia gracilis va ser descrita per (Mill.) Britton i publicat a Bulletin of the Torrey Botanical Club 35(12): 563. 1908.

### Etimologia

Harrisia: nom genèric que va ser anomenat en honor del botànic irlandès William Harris, qui va ser Superintendent de jardins públics i plantacions de Jamaica.
gracilis epítet llatí que significa "prim, esvelt".

### Sinonímia

* Cactus gracilis
* Cereus gracilis (basiònim)
* Harrisia undata
* Harrisia donae-antoniae

## Vegeu també

* Característiques de les cactàcies

## Referències

* ↑ «Harrisia gracilis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 14 juny 2013].
* ↑ A Epítets Botànics
* ↑ Harrisia gracilis a PlantList

## Enllaços externs

* http://cactiguide.com/cactus/?genus=Harrisia&species=gracilis