OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Open GDF Suez 2010

El torneig de París 2010, també conegut com a Open GDF Suez 2010, és un esdeveniment de tennis femení sobre pista dura que pertany als Premier tournaments de la WTA. La 18a edició del torneig es va celebrar entre el 8 i el 14 de febrer de 2010 al Stade Pierre de Coubertin de París, França.

## Quadre individual femení

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | I. Deméntieva | 6 | 6 | |
| | A. Pavliutxénkova | 4 | 4 | | 1 | I. Deméntieva | 3 | 6 | 6 |
| | A. Petkovic | 6 | 3 | 6 | | A. Petkovic | 6 | 4 | 2 |
| 5 | A. Rezaï | 3 | 6 | 3 | | | | | | 1 | I. Deméntieva | 4 | 6 | 6 |
| WC | P. Martić | 2 | 4 | | | | | | | | M. Oudin | 6 | 3 | 3 |
| | A. Szávay | 6 | 6 | | | A. Szávay | 6 | 4 | 2 | | | | | |
| | M. Oudin | 6 | 6 | | | M. Oudin | 2 | 6 | 6 | | | | | |
| | P. Schnyder | 1 | 3 | | | | | | | | | | | | 1 | I. Deméntieva | 6⁵ | 6 | 6 |
| 6 | S. Pe'er | 6 | 6 | | | | | | | | | | | | | L. Šafářová | 7 | 1 | 4 |
| Q | K. Šprem | 4 | 3 | | 6 | S. Pe'er | 3 | 0 | | | | | | |
| | L. Šafářová | 7 | 6 | | | L. Šafářová | 6 | 6 | | | | | | |
| 4 | F. Schiavone | 5 | 2 | | | | | | | | L. Šafářová | 4 | 6 | 6 |
| 8 | I. Vesninà | 4 | 6 | 2 | | | | | | 2/WC | F. Pennetta | 6 | 3 | 4 |
| | T. Garbin | 6 | 2 | 6 | | T. Garbin | 1 | 3 | | | | | | |
| | A. Kleibànova | 6$^4$ | 1 | | 2/WC | F. Pennetta | 6 | 6 | |
| 2/WC | F. Pennetta | 7 | 6 | | | | | | |

## Quadre doble femení

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final |
| 1 | Cara Black Liezel Huber | 7 | 6 | |
| | Květa Peschke Katarina Srebotnik | 6⁶ | 3 | | 1 | Cara Black Liezel Huber | 6 | 6 |
| 3 | Klaudia Jans Alicja Rosolska | 6 | 6 | | 3 | Klaudia Jans Alicja Rosolska | 3 | 3 |
| | Timea Bacsinszky Selima Sfar | 3 | 3 | | | | | | 1 | Cara Black Liezel Huber | |
| | Olga Govortsova Tatsiana Putxak | 3 | 6 | [11] | | | | | 2 | Iveta Benešová B. Záhlavová-Strýcová | w/o |
| | Darija Jurak Katalin Marosi | 6 | 1 | [9] | | Olga Govortsova Tatsiana Putxak | 3 | 3 |
| | Līga Dekmeijere Natalie Grandin | 4 | 6 | [7] | 2 | Iveta Benešová B. Záhlavová-Strýcová | 6 | 6 |
| 2 | Iveta Benešová B. Záhlavová-Strýcová | 6 | 3 | [10] | | | | |
París :
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014 :
Sony Ericsson WTA Tour 2010
< 2009
2011 > :
WTA Tour Championships, Doha  · WTA Tournament of Champions, Bali :
# Ordoni II de Lleó

Ordoni II de Lleó i I de Galícia (v 873 - 924) fou infant d'Astúries i rei de Galícia (910-924) i rei de Lleó (914-924).

## Orígens familiars

Fill segon d'Alfons III d'Astúries i la seva muller Ximena de Pamplona. A la mort del seu pare va rebre el Regne de Galícia mentre que a la mort del seu germà Garcia I de Lleó va rebre el Regne de Lleó.

## Vida política

Va continuar en dos fronts la política d'expansió territorial portada a terme en els regnats anteriors. En l'àrea occidental va arribar fins a Évora i Mèrida, saquejant ambdues ciutats. El governador musulmà es va veure obligat a comprar la seva retirada.
En l'àrea oriental, es va unir a Sanç I de Navarra contra l'emir cordovès Abd al-Rahman III. Els musulmans van ser derrotats en San Esteban de Gormaz el 917, provocant que les ciutats d'Arnedo i Calahorra fossin preses l'any següent de mans dels Banu Qasi. La reacció d'Abd al-Rahman III no es va fer esperar i l'any 920 va organitzar un exèrcit que va recuperar Osma i San Esteban de Gormaz, penetrant a Navarra i derrotant els cristians a la batalla de Valdejunquera el 920, quedant captius els bisbes de Tui i Salamanca.
Ordoni I va atribuir la derrota a l'absència del comte de Castella, a qui havia convocat i no va acudir. La contraofensiva cristiana va ser imminent, ocupant La Rioja i incorporant-se el Regne de Navarra les zones de Nájera i Viguera.
Va sofrir també les freqüents ràtzies cordoveses, amb les quals es van assolar les terres cristianes frontereres. Així mateix es va enfrontar als comtes castellans que començaven a donar mostres d'una creixent rebel·lia respecte del regne de Lleó.

## Núpcies i descendents

Entre l'any 895 es casà amb Elvira, filla del comte Ermenegild i Ermessenda Gatonez. D'aquest matrimoni nasqueren:
* l'infant Sanç Ordoni (v 895-929), rei de Galícia
* l'infant Alfons IV de Lleó (v 899-933), rei de Lleó
* l'infant Ramir II de Lleó (v 900-951), rei de Lleó
El 922 es casà amb Aragonta, filla del comte Gonçal Betotez i Teresa Eriz. Aquell mateix es divorciaren.
El 923 es casà amb Sança de Pamplona, filla del rei Sanç I de Navarra. D'aquest matrimoni no tingueren fills
Amb Ordoni II, acaba el regne d'Astúries i comença el de Lleó. A la seva mort el gener de l'any 924 el succeí el seu germà Fruela II d'Astúries al Regne de Lleó mentre el seu fill Sanç Ordoni es feia amb el Regne de Galícia.

## Referències

* ↑ «Ordoni II de Lleó». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 2 gener 2021].
# Ordos

L'altiplà d'Ordos o desert d'Ordos (xinès 鄂尔多斯沙漠; hanyu pinyin: È'ěrduōsī Shāmò) és un desert i estepa a un altiplà al sud de la Mongòlia Interior (Xina).
És una regió geogràfica de la Xina delimitada pel riu Groc al nord i la Gran Muralla al sud. Administrativament la forma la lliga Ih-Ju de Mongòlia Interior.
El terreny és una barreja d'argila i arena i molt poc adequada per l'agricultura. Ocupa una superfície de 90.650 km².

## Referències

* ↑ «Ordos». Gran Enciclolpèdia Catalana. [Consulta: 16 juliol 2023].
* ↑ «Ordos Plateau steppe». Digital Observatory for Protected Areas (DOPA) Explorer. [Consulta: 16 juliol 2023].
* ↑ «Terrestrial Ecoregions -- Ordos Plateau steppe (PA1013)». Wild World Ecoregion Profile. National Geographic Society., 08-03-2010. Arxivat de l'original el 2010-03-08. [Consulta: 16 juliol 2023].
* ↑ Wu, Bo; Ci, Long J «Landscape change and desertification development in the Mu Us Sandland, Northern China» (en anglès). Journal of Arid Environments, 50, 3, 01-03-2002, pàg. 429–444. DOI: 10.1006/jare.2001.0847. ISSN: 0140-1963.
* ↑ Luk, Shiu-Hung «Recent Trends of Desertification in the Maowusu Desert, China» (en anglès). Environmental Conservation, 10, 3, 01-10-1983, pàg. 213–224. DOI: 10.1017/S0376892900012625. ISSN: 1469-4387.

## Vegeu també

* Ordos (cultura)
# Oktoberfest

La festa d'octubre de Múnic, en alemany Oktoberfest, són les festes majors de Múnic, a Baviera. El nucli de les festes se centralitza sobretot a la plaça Theresienwiese (prats de la Teresa), de quaranta-dues hectàrees, que s'omple d'atraccions, carpes i parades durant entre dues i tres setmanes. La festa inclou cançons i música tradicional, menjar típic de la cuina bavaresa, rues de carrosses decorades amb flors i persones vestides amb les robes tradicionals.
La festa d'octubre comença sempre un dissabte de setembre a les dotze del migdia i acaba el primer diumenge d'octubre. Si el primer diumenge cau en dia 1 ó 2 d'octubre, aleshores la festa s'allarga fins al dia 3 d'aquest mes. És a dir, que malgrat el seu nom, la festa d'octubre comença sempre al setembre. Aquestes festes però a l'inici sí que se celebraven totalment a l'octubre. La primera vegada que es van fer va ser el 17 d'octubre de 1810, per a celebrar popularment el casament de la princesa Teresa amb Lluís I de Baviera, que havia tingut lloc el dia 12 d'octubre. Ja des del començament va constar de ball, música, menjar, beure i atraccions, que al segle xix incloïen curses de cavalls, per exemple. El mateix rei Maximilià de Baviera, pare del Lluís, va instaurar i promocionar aquestes festes, que des d'aleshores van prendre caràcter anual, com a festes nacionals bàvares per a renforçar el sentiment de la unitat de Baviera.
Es tracta d'una festa molt popular i massiva que actualment a més atrau turistes d'altres indrets. En 2008 per exemple s'hi van consumir més de 500.000 pollastres i 119 bous sencers, a més dels set milions de litres de cervesa que acompanyaven plats tradicionals com el pollastre rostit, el porc rostit, les broquetes de porc o de peix, les botifarres, les mandonguilles de patata o els bretzels.
A Catalunya, les celebracions de l'Oktoberfest tenen lloc en diverses poblacions del litoral català com Calella, Barcelona o Lloret de Mar: la duració és variable –normalment sol ser en cap de setmana– i els assistents s'apleguen en envelats i segueixen el ritual de música, ball, àpats copiosos i cervesa.

## Referències

* ↑ «Festes a Catalunya procedents d'altres cultures». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: agost 2013].
* ↑ Das Oktoberfest 1810–2010: Offizielle Festschrifft der Landeshauptstadt München, de Florian Dering i Ursula Eymold, Múnic, Süddeutsche Zeitung/Bibliothek, 2010. ISBN 978-3-86615-780-4 (alemany)
* ↑ 175 Jahre Oktoberfest. 1810–1985, Richard Bauer i Fritz Fenzl, Múnic, Bruckmann, 1985. ISBN 3-7654-2027-1 (alemany)
* ↑ Das 175. Münchner Oktoberfest vom 20.09. bis 05.10.2008 Arxivat 2012-04-17 a Wayback Machine. (alemany)
# Owain Fôn Williams

Owain Fôn Williams (Caernarfon, Gal·les, 17 de març de 1987), és un futbolista gal·lès. Juga de porter i el seu equip actual és l'Inverness de la Scottish Premiership d'Escòcia.

## Selecció nacional

Ha estat internacional amb la Selecció de futbol de Gal·les Sub-21 i amb l'absoluta.

## Clubs

| Club | País | Any |
| Stockport County | Anglaterra | 2008 - 2010 |
| Bury | Anglaterra | 2010 - 2011 |
| Stockport County | Anglaterra | 2011 |
| Rochdale | Anglaterra | 2011 |
| Tranmere Rovers | Anglaterra | 2011 - 2015 |
| Inverness | Escòcia | 2015 - Act. |

## Referències

* ↑ «Fon Williams to join Rovers». Sky Sports, 30-06-2011 [Consulta: 1r juliol 2011].
# Panun Kashmir

Panun Kashmir ('El nostre propi Caixmir') és una organització dels emigrats hinduistes de Caixmir fundada el 1997 per representar els interessos dels exiliats, però que s'oposen al retorn. Després van sortir altres organitzacions representatives però Panun Kashmir fou la primera. Els hinduistes de Caixmir s'anomenen pandits.
# Palau dels Ducs d'Aveiro

El Palau dels Ducs d'Aveiro és a la freguesia de Sâo Lourenço, municipi de Setúbal. El Palau dels Ducs d'Aveiro és un edifici majestuós del Renaixement. Va ser manat construir per Jordi de Lencastre entre 1521-37.
Poc vulgar per la seua façana monumental, adopta una planta en U. Les finestres són característiques de l'estil manierista, tal com la gran porta noble, encimada per la finestra central, en un conjunt molt típic de l'art manierista. La façana es divideix per bandes verticals i les cantonades en acabament rústic (opus rusticum) també molt característic. D'arquitectura un poc freda, el palau conserva, malgrat això, una bella façana lateral sobre els jardins, amb una gran columnata formant una extensa barana que per la seua elegància i dimensions mostra com l'arquitectura portuguesa aprofità les columnates i loggia que havien sorgit a la regió a mitjan segle XVI.
El seu destí quedà marcat el 12 de gener de 1759 quan fou confiscat amb tots els béns de la família Távora, que era la propietària del palau llavors, i fou aquesta l'única propietat que fou estalviada a la demolició, tot i que el blasó fou picat.
De l'interior palatí poc més resta que els amplis salons, amb els carreus de manisetes a mitjana alçada, perquè el palau fou saquejat durant la presó de l'últim duc d'Aveiro, acusat d'implicació en l'atemptat contra D. José, el 1758. La major part d'aquests bells taulells daten del segle xvii, probablement de les obres realitzades per Álvaro de Lencastre, 3r duc d'Aveiro, que fixà residència quasi permanent a Azeitão, a partir de finals del s. XVI, i que van donar molta sumptuositat al palau. Altres obres, que alteren la lectura original del conjunt, són afegits fets per l'últim titular de la propietat i pels ocupants que li van succeir, al llarg del segle xviii.
Pertanyia al 1969 a Joaquim António Carvalho de Olivera, i actualment és propietat privada, tot i que es trobe en estat d'abandó.(1)

## Referències

* ↑ de Azevedo, Carlos. Solares de Portugal. Livros Horizonte, 1988, p. 111.
* ↑ «DGPC | Pesquisa Geral». www.patrimoniocultural.pt. [Consulta: 16 gener 2017].
# Papamosques estriat

El papamosques estriat (Muscicapa griseisticta) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae), nativa de l'est d'Àsia. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques estriat». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 25 desembre 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 694. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Grey-streaked Flycatcher. Muscicapa griseisticta» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 25 desembre 2021].
# Papamosques fiscal

El papamosques fiscal (Melaenornis silens) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae), pròpia de l'Àfrica Austral. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

El papamosques fiscal era anteriorment l'únic membre del gènere Sigelus, però es va traslladar a Melaenornis a partir dels resultats d'un estudi filogenètic molecular publicat el 2010.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques fiscal». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 desembre 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 696. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Fiscal Flycatcher. Melaenornis silens» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 desembre 2021].
* ↑ Sangster, G.; Alström, P.; Forsmark, E.; Olsson, U. «Multi-locus phylogenetic analysis of Old World chats and flycatchers reveals extensive paraphyly at family, subfamily and genus level (Aves: Muscicapidae)». Molecular Phylogenetics and Evolution, 57, 1, 2010, pàg. 380–392. DOI: 10.1016/j.ympev.2010.07.008. PMID: 20656044.
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». World Bird List Version 6.2. International Ornithologists' Union.
# Papamosques del Marico

El Papamosques del Marico (Melaenornis mariquensis; Syn: Bradornis mariquensis) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) que habita a sabanes d'Àfrica Meridional, al sud d'Angola, sud-oest de Zàmbia, Namíbia, Botswana, sud-oest i centre de Zimbàbue i nord de Sud-àfrica. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
En diverses llengües rep el nom de "papamosques del Marico" (Anglès: Marico Flycatcher. Francès: Gobemouche du Marico).

## Taxonomia

A la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.2, 2021) se'l considera al gènere Melaenornis. Tanmateix, en el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (desembre 2019) se'l classifica dins del gènere Bradornis (B. mariquensis), juntament amb altres cinc espècies de papamosques.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques del Marico». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 695. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Mariqua Flycatcher. Bradornis mariquensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 11.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 695. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Partit Patriòtic Bosnià-Hercegoví-Sefer Halilović

El Partit Patriòtic Bosnià-Hercegoví-Sefer Halilović (bosnià Bosanskohercegovačka Patriotska Stranka-Sefer Halilović) és un partit polític de Bòsnia i Hercegovina. Fou fundat el 1996 per Sefer Halilović, antic comandant de l'Exèrcit de la República de Bòsnia i Hercegovina.
El partit no participar en les eleccions de 1996, però no va obtenir la condició de parlamentari a les eleccions de 1998. A les eleccions de 2002 el partit no va obtenir cap escó a la Cambra de Representants de Bòsnia i Hercegovina, però sí 1 dels 140 escons a la Cambra de Representants de la Federació de Bòsnia i Hercegovina. A les eleccions d'1 d'octubre de 2006, el partit va obtenir:
* 1 de 42 escons a la Cambra de Representants de Bòsnia i Hercegovina.
* 4 dels 98 escons a la Cambra de Representants de la Federació de Bòsnia i Hercegovina
* 3 dels 35 escons a l'assemblea del cantó de Zenica-Doboj
* 2 dels 35 escons en l'Assemblea de Cantó de Sarajevo
* 1 dels 35 escons a l'assemblea del cantó de Tuzla
* 1 dels 25 escons a l'assemblea del cantó de Podrinje Bosnià

## Enllaços externs

* Web del partit Arxivat 2010-03-24 a Wayback Machine.
# Parablennius cornutus

Parablennius cornutus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del nord de Namíbia fins a Sodwana Bay (Sud-àfrica).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bath, H. 2008: Review of the genus Parablennius Miranda-Ribeiro from Australia and New Caledonia (Pisces: Blenniidae: Salariinae). Stuttgarter Beiträge zur Naturkunde A, Neue Serie, 1: 77-94.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Parablennius marmoreus

Parablennius marmoreus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Nova York, Bermuda, les Bahames i el nord del Golf de Mèxic fins al nord de Sud-amèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bath, H. 2008: Review of the genus Parablennius Miranda-Ribeiro from Australia and New Caledonia (Pisces: Blenniidae: Salariinae). Stuttgarter Beiträge zur Naturkunde A, Neue Serie, 1: 77-94.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Poey, F. 1876. Enumeratio piscium cubensium (Parte Segunda). An. Soc. Esp. Hist. Nat. Madrid v. 5: 131-176 (3 May) 177-218 (4 Oct.), Pls. 4-9.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Patzeria

Una patzeria és l'acord que s'establia entre un mateix o diferents sobirans de valls pirinenques veïnes, per a reglamentar el dret de pastura i de trànsit de bestiar i de llenya, en territori d'altri. Aquesta pràctica es dugué a terme a les valls de Catalunya, Aragó, País Basc i Occitània durant l'edat mitjana fins a principis de l'Edat moderna.
Inicialment els pactes eren verbals, però a partir del segle xiii es conserven convencions de forma escrita. Les relacions de les valls sota jurisdicció catalana (Gistau, Benasc, Barravés, Aran, Cardós, Ferrera, Valira, Querol, etc.) amb les occitanes quedaren repartides en sobirans diferents a partir del Tractat de Corbeil (1258). Tot i així, els fou reconegut el dret a pactar lliurement cartes de pau o patz, concordats o pariatges, excepte en èpoques de guerra, facultat que acabà recollint-se a les compilacions de dret consuetudinari local (com en el cas de les valls d'Àneu i d'Aran). A continuació, l'any 1293, el comte de Foix autoritzà els habitants de la vall de Vic de Sòs a tractar lliurement amb els de la vall Ferrera (tractes renovats el 1355). La celebració d'aquests tractes, sovint estava encomanat als representants del consell de la vall (en el cas de la Vall d'Aran, al síndic general). Les lligues i patzeries entre les valls d'ambdós vessants perduraren fins al segle xviii.

## Vegeu també

* Tractat del Pla d'Arrem

## Referències

* ↑ «Patzeria». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* «Patzeria». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Patogènesi

La patogènesi és la seqüència de succesos cel·lulars i tissulars que tenen lloc des del moment del contacte inicial amb un agent etiològic fins a l'expressió final de la malaltia.
L'estudi de la patogènesi de les malalties i síndromes és la patogènia, que aclareix la forma en la que una causa (l'etiologia del procés) porta finalment a produir una sèrie de signes i símptomes. És un terme molt similar al de fisiopatologia, si bé aquest darrer fa referència al funcionament de l'organisme (fisiologia) en les condicions de malaltia.

## Referències

* ↑ Fresquet Febrer, JL: Aguirre Marco, CP «Les ciències socials i la medicina». A: Salut, malaltia i cultura. Materials d'Educació, Universitat de València, 2006; 88, pàg: 21. ISBN 9788437063287.
* ↑ Mattson Porth, Carol «Introducción a la fisiopatología» (en castellà). Lippincott Williams & Wilkins, 2011; Jun, pp: 19-24. ISBN 9788496921924.
# Patologia clínica

La patologia clínica és l'especialitat mèdica que estudia el diagnòstic de les malalties basant-se en anàlisis de laboratori de líquids corporals com ara la sang i l'orina, així com teixits, utilitzant tècniques químiques, microbiològiques, hematològiques i de la patologia molecular. Els patòlegs clínics treballen en estreta col·laboració amb els tecnòlegs mèdics, l'administració dels hospitals i els metges de capçalera per assegurar la precisió i un ús òptim de les anàlisis de laboratori.
La patologia clínica és una de les dues grans divisions de la patologia, mentre que l'altra és la patologia anatòmica. Sovint, els patòlegs practiquen tant la patologia anatòmica com la clínica, una combinació que a vegades es coneix com a patologia general. Existeixen especialitats similars en la patologia veterinària.

## Vegeu també

* Biologia mèdica
* Hematologia: imatge microscòpica d'un frotis de sang normal. a: eritròcits, b: neutròfil, c: eosinòfil, d: limfòcit
* Bacteriologia: placa d'agarosa amb colònies bacterianes
* Bacteriologia: imatge microscòpica d'una mescla de dos tipus de bacteri tenyida amb una tinció de Gram
* Química clínica: un analitzador automàtic de la química sanguínia
* Química clínica: imatge microscòpica de cristalls a l'orina