OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Margarida III de Flandes

Margarida III de Flandes o Margarida de Male (Male, Flandes 1350 - Arràs, aleshores a Flandes, 1405), comtessa de Flandes i d'Artois (1384-1405). Va fundar el poder dels Borguinyons a les Disset Províncies.
Va néixer el 1350, filla única de Margarida de Brabant i del comte Lluís II de Flandes. Per línia paterna era neta del comte Lluís I de Flandes i la comtessa Margarida I de Borgonya, i per línia materna del duc Joan III de Brabant i Maria d'Evreux.
Quan són pare va morir, va heretar el comtat de Flandes, Rethel i les ciutats de Mechelen i d'Anvers, i més tard s'hi van afegir el comtat de Nerver, la baronia de Donzy, el comtat d'Artèsia i el Franc Comtat. Aleshores tan la casa real d'Anglaterra com la de França cercaven expandir llur influència, i organitzar un casament polític amb Margarida. El comtat de Flandes volia conservar les relacions comericials amb Anglaterra i veia malament la política antianglesa de França. El príncep anglès Edmund Langlay, duc de Cambridge, va organitzar el casament am el duc Felip II el 1369. El 1361 es quedà viuda, i sense fills, fou designada hereva titular del ducat de Borgonya.
Margarida III de Flandes morí el 16 de març de 1405 a Arràs.

## Núpcies i descendents

Es casà el 14 de maig de 1357 a Lilla amb el duc Felip I de Borgonya. No van tenir fills. Felip I va morir el 1361. Es va casar, en segones núpcies, el 19 de juny de 1369 a Gant amb el duc Felip II de Borgonya, fill del rei Joan II de França. Van tenir almenys onze fills, dels quals set van atènyer l'edat adult.
* Joan I de Borgonya (1361-1419), duc de Borgonya
* Carles de Borgonya (1372-1373)
* Antoni de Borgonya (1384-1415), comte de Rethel i duc de Brabant
* Felip de Borgonya (1389-1415), comte de Nevers i Rethel
* Margarida de Borgonya (1374-1441), casada el 1385 amb el duc Guillem IV de Baviera
* Caterina de Borgonya (1378-1426), casada el 1393 amb el duc Leopold IV d'Àustria
* Bonna de Borgonya (1379-1399)
* Maria de Borgonya (1380-1428), casada el 1401 amb el comte Amadeu VIII de Savoia

## Referències

* ↑ «comtat de Flandes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Deen, Femke «Margaretha van Bourgondië en Margaretha van Male: wie waren deze moeders des vaderlands? [Margarida de Borgonya i Margarida de Male: qui eren aquestes mares de la pàtria]». Geschiedenis Magazine, 28-03-2024.
* 1 2 Claeys, A. «Margareta van Male». A: Nationaal Biografisch Woordenboek (en neerlandès). volum 3. Brussel·les: Koninklijke Vlaamse Academiën van Belgie, 1968, p. 540-574.
* ↑ Claeys, 1968, p. 539.
* ↑ Sànchez Garcia, Francesc. «V. Els Països Baixos, l’humanisme i la reforma -». A peu de camí ral. VilaWeb, 04-02-2018. [Consulta: 8 setembre 2024].
* ↑ Claeys, 1968, p. 539-540.
# Font de Canarill (Avellanos)

La Font de Canarill és una font del terme municipal de Sarroca de Bellera (antic terme ribagorçà de Benés), del Pallars Jussà, dins del territori del poble d'Avellanos.
Està situada a 1.380 m d'altitud, al nord d'Avellanos, a l'esquerra de la llau de Canarill. És una de les tres fonts, juntament amb la de Davall i la dels Estanys, que subministraven aigua al poble d'Avellanos.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Luquitas de Marchena

Lucas Soto Martín (Linares, 1913 - Màlaga, 1965), conegut amb el nom artístic de Luquitas de Marchena, va ser un cantant de flamenc i de copla andalusa. El seu nom artístic va ser un desig del cantaor Pepe Marchena, que se'l va emportar del poble quan només tenia nou anys i el va convertir en artista. Tot i no ser de família, Marchena l'anunciava en els seus espectacles com a Sobrino de Pepe Marchena.
El 1929 va fer la seva presentació a Madrid, al Monumental Cinema, acompanyat de Pepe Marchena. El 1931 va fer una gira per tota la geografia espanyola en un espectacle liderat pel cantant de flamenc Àngel Sampedro Montero (Angelillo). A Luquitas se l'anunciava com a extraordinario por Tarantas i va actuar amb grans cantants de l'època com Pepe Pinto, Manuel Vallejo i Juanito Valderrama, amb qui va tenir una forta amistat.
El 1933 va ser contractat per a formar part de l'elenc de cantants de flamenc de l'espectacle que portava la Niña de la Puebla, de la qui es va enamorar immediatament. L'any següent es van casar i van tenir sis fills, dos dels quan també van ser grans artistes de flamenc, Pepe Soto i Adelfa Soto Jiménez. L'any 1949 va ser contractat per Juanito Valderrama per a participar, juntament amb una selecció de les figures més importants de l'època, a la gira Adiós a España que va organitzar Valderrama abans de fer una llarga gira per Amèrica gràcies al gran èxit de la seva cançó El Emigrante.
Les darreres actuacions de Luquitas van ser l'any 1964 amb l'espectacle Guitarra i canela.
Luquitas de Marchena era considerat un dels millors intèrprets de taranta, un estil de flamenc originari de la província de Jaén. Per a molts crítics era, juntament amb Pepe Marchena, la veu més dolça i bonica del flamenc. El 1989, amb motiu del 25è Concurso Nacional de Tarantas, li va ser dedicada una plaça a Linares, la seva ciutat natal.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Instituto Andaluz del Flamenco. «Luquitas de Marchena» (en castellà). Junta de Andalucía, 26-06-2020. [Consulta: 13 agost 2020].
* 1 2 El Arte de Vivir el Flamenco. «Luquitas de Marchena» (en castellà). [Consulta: 13 agost 2020].
* ↑ Caballero, Ángel Álvarez «La Taranta rinde homenaje a Luquitas y a la Niña de La Puebla» (en castellà). El País [Madrid], 27-08-1989. ISSN: 1134-6582.
# Tréal

Tréal (en bretó Treal) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 662 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 615 | 714 | 639 | 641 | 634 | 672 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2002-2008 | Yvonnick Racouet | |
| 2008- | Pierre Colomberon | |
# Edward Jacobs

Edward Jacobs (Halle, (Bèlgica), 9 de febrer, 1851 - Brussel·les, 3 de març, 1925) fou violoncel·lista i professor de música belga.

## Biografia

Va començar a estudiar música com a contrabaixista, després va passar al violoncel als vint anys, després de graduar-se al Conservatori de Brussel·les a la classe de Joseph Servais el 1877 (també va estudiar amb Gustave Libotton). Al final de la seva formació, va marxar a Alemanya i va tocar a l'orquestra de la cort de Weimar. El 1885 va tornar a Brussel·les per substituir el seu difunt professor Joseph Servais i fins al 1920 va ensenyar violoncel al Conservatori de Brussel·les.
Entre els seus alumnes, recordem en particular: Isaac Mossel, Felix Salmond, Ivan d'Archambeau i Georg Schnéevoigt. Pau Casals va ser inicialment conduït a ser alumne de Jacobs, després d'haver rebut una beca reial a Espanya per ser admès a la classe de Jacobs a Brussel·les el 1895; no obstant això, des de la primera lliçó, Casals, considerant les maneres sense tacte de Jacobs, i la resta d'estudiants amb talent, es van negar a continuar els seus estudis i l'endemà se'n van anar a París.
Juntament amb les seves activitats docents, Jacobs va continuar la seva carrera concertística, fent gires extenses per Europa, inclòs a Sant Petersburg; Segons Zalessky, Jacobs era particularment popular a Rússia. Des del 1898, Jacobs també va actuar en un quartet de corda sota la direcció de César Thomson.
El tercer volum de David Popper's Graduate School of Cello Play (1902) està dedicat a Jacobs.

## Referències

* ↑ Marshall St. John. La vida i la influència de Pablo Casals [arxiu]//Cello.Org.
* ↑ Gdal Saleski. Músics famosos d'una raça errant [arxiu] - Bloch Publishing Company, 1927, pàg. 272
# Lara Dickenmann

Lara Joy Dickenmann (Kriens, 27 de novembre de 1985) es una centrecampista de futbol internacional per Suïssa que ha jugat a Suïssa, els Estats Units, França i Alemanya. Ha guanyat dues Lligues de Campions amb l'Olympique Lyonnais, i amb la selecció ha jugat el Mundial 2015.

## Trajectòria

* DFC Sursee (00/01 - 03/04)
* Ohio State Buckeyes (04/05 - 07/08)
* New Jersey Wildcats (2006)
* Jersey Sky Blue (2007)
* FC Zürich (08/09)
* Olympique de Lió (09/10 - 14/15)
* VfL Wolfsburg (15/16 - act)

## Referències

* ↑ [V FIFA]
# Gaston Rébuffat

Gaston Rébuffat (Marsella, 7 de maig de 1921 - París, 1 de juny de 1985) fou un guia de muntanya i alpinista francès. La tècnica d'escalada gaston rep aquest nom en honor seu.

## Biografia

Va descobrir l'escalada a les Calanques. Als 16 anys s'inscrigué al CAF (secció Haute Provence) on descobrí l'Alta Muntanya i conegué n'Henri Moulin al qual considerà com «el seu germà gran dins l'alpinisme».
Un any abans de la seva mort va ser condecorat Oficial de la Legió d'Honor per aconseguir l'ascens al primer pic de més de vuit mil metres de la història de l'alpinisme, l'Annapurna amb una expedició dirigida per Maurice Herzog.
L'any 1984 va rebre la distinció de Cavaller de la Legió d'Honor francesa.

## Referències

* ↑ Isserman, Maurice; Weaver, Stewart. Fallen Giants: A History of Himalayan Mountaineering from the Age of Empire to the Age of Extremes (en anglès). Yale University Press, 2010, p.242-252. ISBN 0300164203.
# Ihľany

Ihľany és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1307.
# Margarida Gonzaga de Màntua

Margarida Gonzaga o de Màntua (en italià Margherita Gonzaga di Mantova) fou una princesa italiana de la casa de Gonzaga que va néixer a Màntua (Itàlia) el 2 d'octubre de 1591 i va morir a Nancy el 7 de febrer de 1632. Era la filla gran i quart fill de Vincenç I de Màntua (1562-1612), duc de Màntua i de Montferrat, i d'Elionor de Mèdici (1567-1611), ella mateixa filla de Francesc I de Mèdici. Era per tant la neboda de Maria de Mèdici, la segona esposa d'Enric IV, rei de França i de Navarra.
Es casà, el 26 d'abril de 1606 a Nancy França, amb Enric, marquès de Pont (Pont-à-Mousson) i futur Enric II de Lorena el Bo, Duc de Lorena i de Bar, vidu des de 1604 de Caterina de Borbó. Van tenir quatre fills, dels quals van sobreviure dues noies:
* Una filla nascuda i morta el 1607:
* Nicolaua de Lorena (1608–1657), que es va casar el 1621 amb el seu cosí Carles de Vaudémont (1604 † 1675). Fou duquessa de Lorena i de Bar conjuntament amb el seu marit, a la mort del seu pare el 1624, però Carles la va apartar el 1625;
* Una filla nascuda i morta el 1611;
Després de la mort del seu marit el 1624, sense tenir descendència masculina, el seu usdefruit va quedar constituït amb el marquesat de Nomeny i la terra de Létricourt. Es va retirar a la cort de França, i va defensar davant el seu cosí Lluís XIII de França la causa de la seva filla Nicolaua de Lorena, apartada, el 1625, de la successió i del govern de Lorena per les intrigues del seu oncle i sogre Francesc II de Lorena i del seu propi marit i cosí Carles IV. Va tornar a Lorena després de l'ocupació dels ducats per les tropes franceses.
Va morir el 1632 quan tenia 41 anys. Un monument religiós, edificat sobre el pujol de Sion, entre el convent i el poble de Vaudémont, recorda la seva memòria.

## Referències

* 1 2 Tabacchi, Stefano. «MARGHERITA Gonzaga, duchessa di Lorena» (en italià). Dizionario Biografico Treccani. [Consulta: 12 desembre 2021].
* ↑ Navarro, Ángel M. «Retrato de Margarita Gonzaga» (en castellà). Museo Nacional de Bellas Artes. [Consulta: 12 desembre 2021].

## Enllaços externs

* (anglès) Euweb.cz: Descendència d'Enric II i Margarida
* Eintrag auf thePeerage.com (anglès)
# The Beautiful Mrs. Reynolds

The Beautiful Mrs. Reynolds és una pel·lícula muda de la World Film Company dirigida per Arthur Ashley i protagonitzada per June Elvidge i Carlyle Blackwell. Basada en un guió de Samuel M. Weller, es va estrenar el 21 de gener de 1918. La pel·lícula és la tercera de la sèrie de tres pel·lícules històriques que la World va produir sobre la història dels Estats Units. Les altres dues foren “The Heart of a Hero” (1916) i “Betsy Ross” (1917).

## Argument

La pel·lícula segueix la rivalitat entre Alexander Hamilton, que va arribar a ser secretari del tresor, i Aaron Burr que va arribar a ser vicepresident dels Estats Units. El 1777, els joves estadistes són rivals pels afectes de Margaret Moncrieffe. Anys després prenen bàndols contraris en la qüestió de la indemnització per les propietats dels Tory confiscades durant la Guerra d'Independència. Posteriorment, Hamilton, tot i estar casat s'enamora de la senyora Maria Reynolds, que està casada amb Jacob Clingman, un prestamista de Filadèlfia. Burr i Clingman planegen arruïnar Hamilton, ara secretari del Tresor i casat amb la filla del general Philip Schuyler. Per això lliuren les cartes de Hamilton a la senyora Reynolds als seus enemics polítics. Hamilton confessa obertament la seva culpa i recupera l'admiració del públic i l'amor de la seva esposa, cosa que li permet impedir l'elecció de Burr com a governador de Nova York. Després d'un duel entre Hamilton i Burr en el que Hamilton és mort. Com a conseqüència d'això la carrera política de Burr queda arruïnada i la senyora Reynolds se suïcida.

## Repartiment

* June Elvidge (Maria Reynolds)
* Carlyle Blackwell (Alexander Hamilton)
* Arthur Ashley (Aaron Burr)
* Carl Gerard (James Reynolds)
* Hubert Wilke (Jacob Clingman)
* Evelyn Greeley (Margaret Moncrieffe)
* Pinna Nesbit (esposa d'Alexander Hamilton)
* Lionel Belmore (general Israel Putnam)
* Alec B. Francis (general Philip Schuyler)
* George MacQuarrie (George Washington)
* Rose Tapley (Martha Washington)
* Al Hart (Thomas Jefferson)
* Jack Drumier (John Adams)
* Charles Brandt (James Monroe)
* Henry West (John Randolph)
* Betty K. Peterson (Theodosia Burr)

## Referències

* ↑ «“The Beautiful Mrs. Reynolds”». Exhibitors Herald VI, 5, 26-01-1918, pàg. 25.
* ↑ «World completes lis tot March 18; “The Beautiful Mrs. Reynolds” at head». Exhibitors Herald VI, 4, 19-01-1918, pàg. 29.
* ↑ «Calendar of program publications – World Film Corporation Program». Exhibitors Herald VI, 4, 19-01-1918, pàg. 42.
* ↑ «World Pictures to keep first title of Hamilton-Burr film». Exhibitors Herald VI, 3, 12-01-1918, pàg. 34.

## Enllaços externs

* The Beautiful Mrs. Reynolds al catàleg de l'American Film Institute
# Cantó de Saint-Dié-des-Vosges-Est

El cantó de Saint-Dié-des-Vosges-Est és un cantó francès del departament dels Vosges, situat al districte de Saint-Dié-des-Vosges. Té 15 municipis i part del de Saint-Dié-des-Vosges.

## Municipis

* Ban-de-Laveline
* Bertrimoutier
* Coinches
* Combrimont
* Frapelle
* Gemaingoutte
* Lesseux
* Nayemont-les-Fosses
* Neuvillers-sur-Fave
* Pair-et-Grandrupt
* Raves
* Remomeix
* Saint-Dié-des-Vosges (part)
* Sainte-Marguerite
* Saulcy-sur-Meurthe
* Wisembach

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. Goguel | Divers droite |
| 1949-1961 | M. Schaeffer | RPF, després RS, després sense etiqueta |
| 1962-1967 | M. Ulrich | UNR, després divers droite |
| 1967-1979 | Pierre Noël | PSU, després PS |
| 1979-1989 | Christian Pierret | PS |
| 1998-2004 | Serge Vincent | PS |
| 2004- | Roland Bedel | UMP, després NC |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| - | - | - | - | - | 19.360 | 19.705 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Under Color Removal

En impressió per quadricromia, Under Color Removal, eliminació del color subjacent en anglès o UCR, és un mètode especial de separacions de color. Redueix la quantitat de tinta als grisos neutres de la imatge que contenen els tres colors primaris cian, magenta i groc, substituint-los per negre. D'aquesta manera es redueix el consum de tintes i es millora la qualitat de la imatge en disminuir el grau total de cobertura de tinta. A diferència de la tècnica GCR, que s'aplica a tot el rang tonal de la imatge, se sostreu un percentatge igual de cada un dels components CMY de la imatge en els valors tonals mitjos de la mateixa).

## Referències

* ↑ UCR. Glosario Gráfico (castellà)

## Vegeu també

* Under color addition
# Buracona

Buracona és una petita badia situada al nord-oest de l'illa de Sal a Cap Verd. La badia es troba aproximadament a 5 km al nord de la vila de Palmeira. La badia forma part de l'espai rural protegit de Buracona-Ragona

## Vegeu també

* Llista d'àrees protegides de Cap Verd

## Referències

* ↑ «Protected Areas of Cape Verde» (en portuguès). Arxivat de l'original el 2012-02-24. [Consulta: 22 maig 2016].
# Baltario

Baltario va ser un religiós del regne de Lleó, bisbe de Tui aproximadament entre els anys 948 i 951.
Segons Enrique Flórez, el nom Baltario és comú en diversos documents de l'època, però la seva freqüència fa difícil saber quin era el religiós que va ascendir a la seu de Tui. En tot cas, Baltario presidia la diòcesi de Tui almenys des de l'any 949, segons consta la seva assistència a un concili a la ciutat de Lleó, en presència del rei Ramir II de Lleó, i a la qual van anar gairebé tots els bisbes del regne; apareix com un dels seus confirmants, amb la fórmula: Sub Xpsi nomine Baltarius Dei gra. Eps. Tudensis Sedis, Scripsit, confirmat locum S. Marie in Legione. Segons Prudencio de Sandoval, Baltario encara apareix en un document del 953, però no esmenta l'origen del document ni apareix la seu del confirmant; a més, aleshores qui ocupava la seu ja era Viliulfo.

## Referències

* ↑ «Episcopoloxio da Diocese de Tui-Vigo» (en gallec). Diòcesi de Tui-Vigo. Arxivat de l'original el 2015-06-24. [Consulta: 28 juny 2015].
* 1 2 Flórez, 1798, p. 54-55.
* ↑ Martínez Díez, 2005, p. 381.

## Bibliografia

* Flórez, Enrique. España sagrada: theatro geographico-histórico de la Iglesia de España (en castellà). Tom XXII. Madrid: Oficina de la Viuda e Hijo de Marín, 1798.
* Martínez Díez, Gonzalo. El condado de Castilla, 711-1038 (en castellà). vol.1. Marcial Pons Historia, 2005. ISBN 8495379945.
# Gargilesse-Dampierre

Gargilesse-Dampierre és un municipi francès, situat a la regió del Centre - Vall del Loira, al departament de l'Indre. És una localitat situada en el camí de Sant Jaume de Compostel·la.

## Galeria

* Campanar de l'Església
* La Casa de George Sand.
# Youngstown (Pennsilvània)

Youngstown és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 400 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Youngstown tenia 400 habitants, 177 habitatges, i 98 famílies. La densitat de població era de 1.544,4 habitants per km².
Dels 177 habitatges en un 24,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,7% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 44,6% no eren unitats familiars. En el 37,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 26,5% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.029$ i la renda mediana per família de 34.167$. Els homes tenien una renda mediana de 26.964$ mentre que les dones 22.188$. La renda per capita de la població era de 14.677$. Entorn del 16,1% de les famílies i el 20,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Youngstown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Youngstown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dasyatis brevis

Dasyatis brevis és una espècie de peix de la família dels dasiàtids i de l'ordre dels myliobatiformes que es troba a l'oceà Pacífic oriental: des de Hawaii i Califòrnia (els Estats Units) fins al Perú.
Els mascles poden assolir 187 cm de longitud total i 46,3 kg de pes.
És ovovivípar.
Menja peixets, crancs, cloïsses i d'altres invertebrats bentònics.
És un peix marí, de clima subtropical (42°N-19°S, 161°W-70°W) i demersal que viu entre 1–70 m de fondària.
És verinós per als humans.

## Referències

* ↑ «Dasyatis brevis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ IGFA, 2001. Base de dades de registres de pesca IGFA fins al 2001. IGFA, Fort Lauderdale, Florida, Estats Units. (anglès)
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315. (anglès)
* 1 2 De la Cruz Agüero, J., M. Arellano Martínez, V.M. Cota Gómez i G. de la Cruz-Agüero, 1997. Catálogo de los peces marinos de Baja California Sur. IPN-CICIMAR, La Paz, Mèxic. P. 346. (castellà)
# Margarida Gironella

Margarida Gironella (Darnius, 1886 - Ciutat de Mèxic, 1964) fou una anarquista catalana, companya de l'anarcosindicalista Eusebi Carbó i Carbó.

## Biografia

Catalana de naixement, Margarida va rebre una educació en castellà i francès fins que, el 1910, es va casar amb Eusebi Carbó i Carbó. Treballa en estreta col·laboració amb la CNT i va participar estretament en les activitats de solidaritat i suport als anarquistes en la clandestinitat, esdevenint un element molt important per al suport dels anarquistes de la vella guàrdia com Salvador Seguí, Àngel Samblancat i Salanova, Simó Piera i Pagès, Mauro Bajatierra Morán, i altres.
Amb l'esclat de la Revolució social espanyola de 1936, dona suport a la facció anarquista del front republicà i va viatjar amb el seu marit defensant la causa anarcosindicalista. Després de la derrota en la guerra civil espanyola es va refugiar amb el seu company a Montpeller, on acolliren Carme Darnaculleta, esposa del fill del seu company, Proudhon Carbó i Garriga. De França marxaren a Santo Domingo el 1940, i després a Mèxic, on Eusebi Carbó i Carbó serà el secretari de la CNT el 1943. A la mort del seu marit el 1958 va continuar la difusió de la seva obra, tot i que no es va recuperar de la seva pèrdua.

## Bibliografia

* Martínez de Sas, María Teresa. L'Abadia de Montserrat. Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans, 2000, p. 671. ISBN 9788484152439. ,

## Referències

* ↑ Lluís Maruny «Proudhon Carbó i família». Revista de Girona, 247, Març-abril 2008.

## Enllaços externs

* Extret de l'article (italià) Margarita Gironella Arxivat 2014-12-22 a Wayback Machine. a l'anarcopèdia, editada sota llicència GNU.