OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Abierto Monterrey 2015

El Torneig de Monterrey 2015, conegut oficialment com a Abierto Monterrey 2015, és un esdeveniment de tennis femení sobre pista dura que pertany als International Tournaments de la WTA. La setena edició del torneig es va celebrar entre el 28 de febrer i el 8 de març de 2015 al Sierra Madre Tennis Club de Monterrey, Mèxic.
La tennista suïssa Timea Bacsinszky va guanyar el segon títol de la temporada, casualment es va repetir la final disputada contra la francesa Caroline Garcia a Acapulco la setmana anterior amb victòria també de la suïssa.

## Quadre individual femení

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | A. Ivanović | 6 | 6 | |
| | P. Parmentier | 3 | 2 | | 1 | A. Ivanović | 6 | 6 | |
| | K. Mladenovic | 6 | 6 | | | K. Mladenovic | 3 | 2 | |
| PR | V. Zvonariova | 4 | 2 | | | | | | | 1 | A. Ivanović | 1 | 4 | |
| 3 | C. Garcia | 7 | 6 | | | | | | | 3 | C. Garcia | 6 | 6 | |
| WC | F. Schiavone | 6² | 0 | | 3 | C. Garcia | 7 | 0 | | | | | | |
| | P. Hercog | 5 | 6 | 6⁹ | 8 | M. Rybáriková | 5 | 0 | r | | | | | |
| 8 | M. Rybáriková | 7 | 3 | 7 | | | | | | | | | | | 3 | C. Garcia | 6 | 2 | 4 |
| 7 | D. Hantuchová | 2 | 4 | | | | | | | | | | | | 4 | T. Bacsinszky | 4 | 6 | 6 |
| Q | U. Radwańska | 6 | 6 | | Q | U. Radwańska | 4 | 2 | | | | | | |
| | L. Tsurenko | 6 | 4 | 4 | 4 | T. Bacsinszky | 6 | 6 | | | | | | |
| 4 | T. Bacsinszky | 4 | 6 | 6 | | | | | | 4 | T. Bacsinszky | 6 | 4 | 7 |
| 5 | A. Pavliutxénkova | 6 | 6 | | | | | | | 2 | S. Errani | 0 | 6 | 6$^3$ |
| | J. Larsson | 4 | 4 | | 5 | A. Pavliutxénkova | 5 | 4 | | | | | | |
| Q | T. Babos | 3 | 3 | | 2 | S. Errani | 7 | 6 | |
| 2 | S. Errani | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre dobles femenins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| | Lara Arruabarrena Raluca Olaru | 2 | 5 |
| | Kiki Bertens Johanna Larsson | 6 | 7 | | Kiki Bertens Johanna Larsson | 2 | 5 | |
| 4 | Gabriela Dabrowski Alicja Rosolska | 6 | 6 | 4 | Gabriela Dabrowski Alicja Rosolska | 6 | 7 | |
| | Eva Hrdinová Paula Kania | 4 | 2 | | | | | | 4 | Gabriela Dabrowski Alicja Rosolska | 6 | 2 | [10] |
| | Elena Bogdan Nicole Melichar | 4 | 4 | | | | | | 3 | Anastassia Rodiónova Arina Rodionova | 3 | 6 | [3] |
| 3 | Anastassia Rodiónova Arina Rodionova | 6 | 6 | 3 | Anastassia Rodiónova Arina Rodionova | 6 | 2 | [10] |
| | Timea Bacsinszky Vera Zvonariova | 5 | 0 | 2 | Andrea Hlaváčková Lucie Hradecká | 4 | 6 | [7] |
| 2 | Andrea Hlaváčková Lucie Hradecká | 7 | 6 | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2014-03-03 a Wayback Machine. (castellà) (anglès)
* Quadre individual femení PDF
* Quadre dobles femenins PDF
Monterrey :
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
2024 :
WTA Tour 2015
< 2014
2016 > :
WTA Finals, Singapur  · WTA Elite Trophy, Zhuhai :
# Adrant

* No s'ha de confondre amb Adrast.
Adrant (grec antic: Ἄδραντος; de vegades Ardrant o Adrast) va ser un escriptor grec contemporani d'Ateneu de Nàucratis que va deixar escrit un comentari en cinc llibres sobre l'obra de Teofrast intitulada περὶ Ἠθῶν, al qual va afegir un sisè llibre sobre l'Ètica a Nicòmac d'Aristòtil.

## Referències

* ↑ Adrantus, Adrantus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 20
# Acomys seurati

Acomys seurati és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic del sud d'Algèria, on viu a altituds d'entre 1.000 i 2.000 msnm. Es tracta d'un animal insectívor. El seu hàbitat natural són les zones rocoses situades a la base dels jàbals. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Schlitter, D. Acomys seurati. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 7 juny 2017.
# Aconaemys sagei

Aconaemys sagei és una espècie de mamífer rosegador de la família dels octodòntids. Viu a l'Argentina i probablement a Xile. El seu hàbitat natural són els boscos. Està amenaçada per la destrucció del seu entorn. Aquest tàxon fou anomenat en honor del zoòleg estatunidenc Richard Sage, que col·laborà amb Pearson en el seu estudi dels rosegadors de la Patagònia.

## Referències

* ↑ Ojeda, R.; Bidau, C. Aconaemys sagei. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 22 juliol 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 355. ISBN 978-0801893049.
# Adelaide (pel·lícula)

Adelaide és una pel·lícula italiana de 1992 dirigida per Lucio Gaudino. El guió està basat lliurement en la novel·la homònima de De Gobineau. La història passa a Itàlia a finals del segle XVIII.

## Argument

La Clara és una dona famosa per la seva bellesa, la seva intel·ligència i el seu esperit. Estimada i admirada per tots, ja pensa amb terror en el moment de la seva decadència. Per això tria un jove amant, Federico, amb la intenció de convertir-lo en un home feliç. Ell li deu tot, ho aprendrà tot d'ella, l'estimarà tota la vida, fins i tot quan ja no sigui tan desitjable. Tot va bé fins a la mort del comandant Koller, el marit de la Clara. Tan bon punt acaba el període de dol, la dona decideix, contra tota convenció, regularitzar la seva posició i casar-se amb Federico, que havia seduït la filla de Clara, Adelaide.

## Repartiment

* Agnese Nano: Adelaide
* Assumpta Serna: Clara
* Andrea Prodan: Federico
* Philippe Leroy: comandant Koller
* Helmut Berger: Gilas
* Cochi Ponzoni
* Silvia Cohen
* Massimo De Rossi

## Llocs de rodatge

La pel·lícula es va rodar a Ariccia, a la província de Roma, al Palazzo Chigi.

## Referències

* ↑ Adelaide a Il Cinematografo
* ↑ Adelaide a Archivio del Cinema Italiano

## Enllaços externs

* Adelaide (pel·lícula) a Vimeo
# AM 0644-741

AM 0644-741 és una galàxia lenticular i una galàxia anular, la qual es troba a uns 300 milions anys llum a la part sud de la constel·lació del Peix volador. El nucli groguenc va ser una vegada el centre d'una galàxia espiral normal i l'anell que envolta el seu nucli actualment posseeix uns 150.000 anys-llum de diàmetre. En teoria, aquest anell es va formar després de topar amb una altra galàxia, fet que provocà un col·lapse gravitacional que va acumular la pols dispersa; cosa que va produir la formació de noves estrelles que posteriorment es van allunyar del centre formant l'actual anell de la galàxia. Aquest anell és una regió extremadament activa, on permanentment es formen estrelles blaves molt massives i calentes.
La regió rosada al llarg de l'anell conforma un núvol enrarit de gas hidrogen incandescent el qual pren un color fluorescent a causa del constant bombardeig de llum ultraviolada provinent de les joves estrelles blaves. Els models de simulació galàctica suggereixen que l'anell de l'AM 0644-741 continuarà expandint durant 300 milions d'anys abans de començar a desintegrar-se.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 Armando Gil de Paz «The GALEX Ultraviolet Atlas of Nearby Galaxies». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 01-12-2007, pàg. 185–255. DOI: 10.1086/516636.
* ↑ David J. Schlegel «The IRAS 1.2 Jy Survey: Redshift Data». The Astrophysical Journal Supplement Series, 01-09-1995, pàg. 69–103. DOI: 10.1086/192208.
* ↑ URL de la referència: http://nedwww.ipac.caltech.edu/. Data de consulta: 12 octubre 2006.
* ↑ R. Brent Tully «Galaxy groups: a 2MASS catalog». Astronomical Journal, 5, 2015, pàg. 171. DOI: 10.1088/0004-6256/149/5/171.
* 1 2 Thomas H. Jarrett «The Two Micron All Sky Survey (2MASS)» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 01-02-2006, pàg. 1163–1183. DOI: 10.1086/498708.
* ↑ «The Lure of the Rings», 22-04-2004. [Consulta: 31 març 2012].
# AMule

aMule és un programa d'intercanvi P2P lliure i multiplataforma, similar al conegut eMule per a Windows, que funciona tant amb la xarxa eDonkey com amb Kademlia.

## Història

Deriva del codi font de l'xMule, el qual deriva del projecte lMule, el primer intent de portar el client eMule a Linux. Igual que l'eMule, l'aMule es distribueix i publica amb una llicència GPL. L'objectiu de l'aMule és ser un "eMule multiplataforma", funcionant actualment en els sistemes operatius Linux, FreeBSD, OpenBSD, NetBSD, Solaris, MacOS i Windows, i en les arquitectures x86, AMD64, UltraSPARC, PowerPC, Macintosh (G4, G5…), Xbox i NSLU2. Existeixen dues versions de l'aMule, la versió estable, i la versió de desenvolupament (CVS), que es publica diàriament amb els últims avanços, encara que no se n'assegura la seva estabilitat.

## Referències

* ↑ «COPYING» (en anglès). github.com. [Consulta: 3 desembre 2015].

## Vegeu també

* eMule

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: AMule
* AMule - Lloc web oficial
* AMule a Github (anglès)
* Porjecte aMule a SourceForge (anglès)
# Adrien Niyonshuti

Adrien Niyonshuti (Rwamagana, Província de l'Est, 2 de febrer de 1987) és un ciclista ruandès professional des del 2009 i actualment a l'equip Team Dimension Data. Del seu palmarès destaca el Tour de Ruanda de 2008 i diferents campionats nacionals en ruta.

## Palmarès

* 2008
** 1r al Tour de Ruanda i vencedor de 3 etapes
* 2010
** Campió de Ruanda en ruta
* 2011
** Campió de Ruanda en ruta
* 2012
** Campió de Ruanda en ruta
* 2016
** Campió de Ruanda en contrarellotge
* 2017
** Campió de Ruanda en contrarellotge

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Adrien Greslon

Adrien Greslon (Perigús, 27 d'abril de 1618 - març 1697) fou un jesuïta francès, missioner al Canadà i a la Xina.

## Biografia

Adrien Greslon, també citat coma Adrien Grelon o Adriannus Greslon, va néixer el 26 d'abril de 1618 a Aubeterre, departament de Charente (França).
A la Xina va ser conegut amb el nom de Nie Zhongqian (聂 仲迁).
Va entrar a la Companyia de Jesús de Burdeus el 1635 . Va fer de professor de literatura i teologia.
Del 14 d'agost de 1647 al 23 d'agost de 1650 va anar amb els jesuïtes Gabriel Lallemant i Jacques Bonin a fer de missioner a América del Nord, en la zona dels indis Hurons.
El 25 de març de 1654 va sortir de Lisboa amb destí a Macau, on hi va arribar el juny de 1656. Va estudiar manxú i xinès i va tenir diverses destinacions com Canton, Hainan, Nanchang i Hangzhou.
Durant les persecucions del 1655 va ser condemnat i enviat a l'exili. El 1671 va tornar a Jiangxi i després a Pequín.
Durant la seva estada a la Xina va coincidir amb el jesuïta italià Prospero Intorcetta (1626-1696), amb qui, durant la Conferència de Canton, va tenir una curiosa controvèrsia sobre si calia tolerar el vegetarianisme xinès i la discussió de si calia acceptar el baptisme del vegetarians.
Va morir el 3 de març de 1696 en un municipi de la província de Jiangxi.

## Obres

* Histoire de la Chine sous la domination des Tmuirs,Paris,Hénault, 1671 (El manuscrit es conserva a la Biblioteca Nacional de França).
* Les vies des saints patriarches de l'Ancien Testament.

## Referències

* ↑ Algunes biografies fan menció que va néixer a Périgueux.
* 1 2 3 Dehergne S.J., Joseph «Répertorire des jésuites de Chine de 1552 à 1800» (en francès). Bibliotheca Instituti Historici S.J. [Roma], XXXVII, 1973, pàg. 119.
* ↑ «Greslon, Adrian» (en anglès). Bible Encyclopedias. [Consulta: juny 2019].
* ↑ Li, Shenwen. «Stratégies missionnaires des jésuites français en Nouvelle-France et en Chine au XVIIè siècle» (en francès). Faculté des Lettres Université Laval, 1998. [Consulta: juny 2019].
* ↑ «Adrien Greslon» (en anglès). [Consulta: juny 2019].
* ↑ Meynard S.J., Thierry «Could Chinese Vegetarians be Baptized? The Canton conference and Adrien Grelon SJ's Report of 1668.» (en anglès). Archivum Historicum Societatis Jesu, LXXXVII, fasc 173, 2018.
# Abadeh

Abadeh és el nom dels següents llocs:
* El nom d'un districte d'Iran: vegeu Districte d'Abadeh
* La capital d'aquest districte: vegeu Abadeh (ciutat)
# Adelaide Phillipps

Adelaide Phillipps (Stratford-upon-Avon, Anglaterra, 26 d'octubre de 1833 – Karlsbad, Alemanya, 3 d'octubre de 1882) fou una cantant alemanya d'òpera.
S'educà a Boston, i primer es dedicà al teatre, treballant com a ballarina i com a actriu, però després es consagrà al cant, i fou deixebla del cèlebre Manuel Patricio Rodríguez Sitches (més conegut com a Manolo García). Debutà com a cantatriu a Milà en el paper de Rossina de El barber de Sevilla el 1854, després cantà a Nova York i a l'Havana, retornant després a Europa. A partir del 1879 es dedicà a la opereta, i dos anys més tard, ja malalta, abandonà el teatre, morint poc temps després.

## Referències

* ↑ Brodsky Lawrence, Vera. Strong on Music: The New York Music Scene in the Days of George Templeton Strong, Volume 1: Resonances, 1836-1849. University of Chicago Press, 1 d'abril de 1995, p. 219. ISBN 978-0-226-47009-2.
* ↑ Moreau Gottschalk, Louis. Notes of a Pianist. Princeton University Press, 2006, p. 284. ISBN 0-691-12716-6.
# Al-Meragh

Al-Meragh és un jaciment arqueològic del Sudan, al Wadi Muqaddam 65 km al sud de Korti i 225 km al nord de Khartum, on s'han excavat una colònia napatenca, probablement del poble dels Meded (vers 450-50 aC) del que hauria estat la seva capital o hauria estat almenys un dels seus llocs principals.

## Referències

* ↑ "Al-Meragh Discovery and General Description", per Timothy Kendall (Research Scientist, Dept. of African-American Studies, Northeastern Univ. (anglès)
# Albuci

Albuci o potser Albuti (en llatí Albucius o Albutius) va ser un metge romà que va viure probablement a la primera meitat del segle i. Plini el vell el menciona, i diu que guanyava cada any dos-cents cinquanta mil sestercis, suma molt considerable en aquell temps.

## Referències

* ↑ W.A.G., Albucius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 94

## Vegeu també

* Tit Albuci, governador romà
# 783
## Esdeveniments

* Regne d'Astúries: Mort Silo I, el seu cunyat Mauregat I és el nou rei.

## Necrològiques

* 30 d'abril, Thionville: Hildegarda de Vintzgau, aristòcrata alemanya casada amb Carlemany, mare del seu successor, Lluís el Pietós (n. 758).
* 12 de juliol, Regne dels Francs: Bertrada de Laon, reina consort de Pipí I el Breu i mare de Carlemany.
* Pravia (Regne d'Astúries): Silo I, rei.

## Referències

* ↑ «Hildegarde de Vintzgau Herstal (757-783)» (en anglès). Find a Grave Memorial. [Consulta: 1r març 2023].
# Comunitat de comunes del cantó d'Erstein

La Comunitat de comunes del cantó d'Erstein (oficialment: Communauté de communes du canton d'Erstein) és una Comunitat de comunes del departament del Baix Rin, a la regió del Gran Est.
Creada al 2017, està formada 28 municipis i la seu es troba a Benfeld.

## Municipis

* Benfeld
* Bolsenheim
* Boofzheim
* Daubensand
* Diebolsheim
* Erstein
* Friesenheim
* Gerstheim
* Herbsheim
* Hindisheim
* Hipsheim
* Huttenheim
* Ichtratzheim
* Kertzfeld
* Kogenheim
* Limersheim
* Matzenheim
* Nordhouse
* Obenheim
* Osthouse
* Rhinau
* Rossfeld
* Sand
* Schaeffersheim
* Sermersheim
* Uttenheim
* Westhouse
* Witternheim

## Referències

* ↑ CC du Canton d'Erstein

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Hark

Hark (en armeni: Հարք) va ser un gavar o ciutat de la província armènia del Tauruberan.
Feia frontera al nord amb el Varazuniq, a l'oest, l'Arxamunik a l'est, l'Apahunik i al sud el Beznunik. Alguns autors contemporanis creuen que a Hark hi havia la residència del famós avantpassat dels armenis, Haik, patriarca fundador d'Armènia. Segons una tradició, els fills d'Haik, anomenats Manavaz, van fundar la ciutat de Manavazakert, a partir del seu nom. Els seus descendents, anomenats Harqian van governar el territori fins al segle iv quan va passar a mans dels Arxakuní. Khosrov II d'Armènia (252-258) va permetre l'emplaçament d'una seu episcopal a Hark.
Esteve Asolik diu que a Hark hi va néixer el famós filòsof del segle v David de Nerken. A principis del segle xi va ser el centre de l'expansió dels Tondrakians, nom dels defensors del Paulicianisme a Armènia, quan Pau de Samòsata el miseriós, va predicar la doctrina adopcionista. Aquestes tesis tenien a Armènia, unes característiques pròpies: baptisme a l'aigua, iconoclàstia i concepció adopcionista de la divinitat de Crist (adoptat per Déu a causa dels seus mèrits en el moment de batejar-se).

## Referències

* ↑ Tourmanoff, Cyrille. The third-century Armenian Arsacids a chronological and genealogical commentary. París: C. Klincksieck, 1969, p. 251.
* ↑ Runciman, Steven. The medieval Manichee: a study of the Christian dualist heresy. Cambridge: Cambridge University Press, 1982, p. 41. ISBN 9780521289269.
# Charles Lock Eastlake

Charles Lock Eastlake (Plymouth, 1793 — Pisa, 1865) va ser un pintor, historiador de l'art i escriptor anglès.
Un dels seus primers treballs Bonaparte a bord del Bellerophon (1815) es conserva al Museu Marítim Nacional de Londres. Com altres artistes, Eastlake va poder dibuixar Napoleó mentre es trobava captiu en aquest vaixell prop de Plymouth.
El 1816 va viatjar a Roma, on va coincidir amb altres artistes com Thomas Lawrence o Joseph Mallord William Turner, així com a Nàpols o Atenes. Vivint principalment a Europa continental, va traduir de l'alemany obres de Goethe o Franz Theodor Kugler.
Va ser conservador de la National Gallery de Londres (1843-47) i president de la Royal Academy (des del 1850), quan també va ser nomenat cavaller. També va presidir la Royal Birmingham Society of Artists.
El 1849 va casar-se amb la historiadora i escriptora Elizabeth Eastlake.

## Referències

* ↑ «Charles Lock Eastlake». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Southport (Nova York)

Southport és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 7.396 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Southport tenia 7.396 habitants, 3.133 habitatges, i 2.039 famílies. La densitat de població era de 434 habitants per km².
Dels 3.133 habitatges en un 27,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,5% hi vivien parelles casades, en un 11,6% dones solteres, i en un 34,9% no eren unitats familiars. En el 29,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 19,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.899 $ i la renda mediana per família de 40.396 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.194 $ mentre que les dones 23.920 $. La renda per capita de la població era de 17.876 $. Entorn de l'11,2% de les famílies i el 14,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Southport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Southport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rattus ranjiniae

Rattus ranjiniae és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica del sud de l'Índia. Els hàbitats naturals d'aquesta espècie de costums nocturns i excavadors inclouen les terres arables, les zones embassades i els camps conreats inundats. Està amenaçada per la transformació de terreny agrícola per a la construcció i l'ús cada vegada més estès de pesticides i altres productes agroquímics, així com per la competència amb la rata negra (R. rattus).

## Referències

* ↑ Nameer, P. O.; Molur, S (2003). Rattus ranjiniae. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 7 octubre 2014 (en anglès).
# Ren Xiong

    Avís: en els noms xinesos el cognom va al davant (en aquest cas Ren).
Ren Xiong (xinès: 任熊 : pinyin:Rèn Xióng), conegut també com a Weichang, fou un pintor, cal·lígraf, xilògraf i artesà de segells per a tinta que va viure sota la dinastia Qing. Va néixer el 19 de juliol de 1823 a Xiaoshan, província de Zhejiang, i va morir el 23 de novembre del 1857.La seva família, amb antecedents camperols humils, va tenir quatre pintors (els quatre Ren) i Ren Xiong fou qui va adquirir la fama primer. Va aprendre pintura gràcies a un mestre del poble. El 1846 va anar a Hangzhou, va residir un temps a casa de Zhou Xian copiant obres de la seva col·lecció i perfeccionant-se com a artista. Fugint de la rebel·lió residí a Xangai. Va il·lustrar poesies del seu amic poeta Yao Xie. Fou germà de Ren Yi i pare de Ren Yu.
De ben jove, Ren Xiong es resistí a pintar segons les normes dels mestres clàssics. Tocà diversitat de temes (personatges, paisatges, flors, ocells, etc.). Era un dels tres Xiong de Xangai, amb Zhang Xiong, Zhu Xiong i també va ser un dels tres Ren, juntament amb Ren Xun i Ren Yi, que amb Ren Yu formarà els quatre Rens. Uns forasters de Xangai (Xu Gu, Ren Xiong, Ren Xun, Ren Bonian i Hu Gongshou i Wu Changshuo) van formar part de l'escola de Pintura d'Haishang. Ren fou un pioner de la que seria la influent escola de Xangai, grup caracteritzat pel seu estil agosarat i innovador. El seu autoretrat és una de les obres cimeres del retrat xinès. La Universitat Pompeu Fabra de Barcelona, en el bloc I (La tradición artística china y las irrupciones de la modernidad) del seu màster en Estudis Xinesos del curs 2013-2014, ha dedicat sessions a aquest artista.

## Referències

* ↑ Huaiyu, Guo.. 5000 ans d'Art Chinois. ISBN 978-2-8099-1601-0.
* Part de la informació d'aquest article prové dels corresponents articles de la Wikipedia en llengua francesa i anglesa dedicats a aquest artista.

## Bibliografia

* Pintura china tradicional: historia cantada en poemas sin voz de Zhang Jiayi i Nie Chongzheng. Pàgs, 147-148, 150 i 168.
* Ren Xiong and His Self-Portrait de James Cahill. Ars Orientalis. Vol. 25, Chinese Painting (1995). Publicat per The Smithsonian Institution. Pàg. 119-132.
* A History of Chinese Painting .Beijing, Foreign Languages Press, 1992.
* Dictionnaire des peintres,sculpteurs, dessinateurs et graveurs (Dictionnaire Bénézit) d'Emmanuel Bénézit. ISBN 2700030214.

## Enllaços externs

* http://www.chinatoday.mx/esp/sample1/content/2011-10/11/content_397355.htm Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
* http://www.artrealization.com/artists/famous/ren_xiong/ren_xiong.htm
* http://arts.cultural-china.com/en/77Arts4091.html Arxivat 2014-12-23 a Wayback Machine.
* http://huntingtonarchive.osu.edu/Exhibitions/5000years/indxs/in/inpaintpgs/C4001M.html Arxivat 2014-08-13 a Wayback Machine.
* http://elearning.kmfa.gov.tw/turmoil/e_second.html Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.