OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Verd e Blu

Verd e Blu és un grup de música occitana per dansar, creat el 1987 per Joan Francés Tisnèr, Joan Baudoin i Marie-Claude Hourdebaigt.
Verd e Blu treballen amb el desig de lligar tradició i modernitat, recerca sonora i interpretació. Músics occitans confirmats formen part del conjunt, són de referència. El crític Alain Bormann diu que són "l'une des plus belles dynamiques de l'hexagone, voyage chez les Compay Segundo de la musique de Gascogne" ("una de les dinàmiques més belles de l'hexàgon, un viatge amb els Compay Segundo de la música de la Gascunya").
Verd e Blu ha participat a diversos festivals d'Occitània, com ara al Hestiv'Òc de Pau, al Trad'Estiu de Foix, al festival de Chomeirac, a la festa seuvetona de La Seuva i han passat pel Seixal de Lisboa, als Rencontres d'Ars, al Tradicionàrius a Catalunya i al festival Pir' d'Ansó (Aragon), e DansÀneu entre molts altres.

## Discografia

Verd e Blu han editat sis discs:
* Jòcs de Dança (2010)
* Baladas e danças (2005)
* Musicas a dançar: dus (2001)
* Ompra o só? (1996)
* Musicas a dançar (1993)
* Musicas de Gasconha (1991)

## Referències

* ↑ «Verd e Blu» (en francès). Blibliothèque nationale de France. [Consulta: 28 desembre 2016].
* ↑ Portrait: Verd e Blu de Trad Magazine n° 137, maig-juny 2011, pàg. 44-45.
* ↑ «Folk de vellut al Tradicionàrius». El Punt Avui, 09-01-2009.
* ↑ «Verd e Blu sur Lleida TV» (en catalan). [Consulta: 5 març 2019].
* ↑ Bormann, Alain (en francès) Trad magazine, 01-04-2010. «L'ensemble atteste, si besoin était, de la richesse et la diversité des répertoires de Gascogne. Sont ainsi mis, entre autres, à la disposition des danseurs, la Rédowa, Eth Molinet ou Era Pastorèla de Sasòs (contredanses de Bigorre), ainsi qu’une version du quadrille de Salies-de-Béarn, jamais enregistré à ce jour. Aux côtés des arrangements et de la voix de Joan Francés Tisnèr officient aujourd'hui Marc Castanet et Lionel Dubertrand... Une brochette de multi-instrumentistes (voix, boha, diatonique, flabuta, tambourin à cordes, percussions...) de haute volée, pour lancer sur les rails l'une des meilleures dynamiques et qualités de musique à danser qu’il soit possible de rencontrer aujourd'hui. Et ceci n'est pas le fruit du hasard. C’est la résultante d'un cheminement d'apprentissages, de collectages et de recherches, étroitement associé à une démarche d'enseignement et de formation, tant vers les musiciens que vers les danseurs. Voici qui autorise la pratique musicale innovante et la liberté de ton des productions de ce groupe, autour de l'élément culturel essentiel qu’est la langue occitane.»

## Enllaços externs

* Site oficial Verd e Blu Consulta: 16/09/2024].
# Eleccions legislatives de Cap Verd de 2006

Les eleccions legislatives de Cap Verd de 2006 van tenir lloc a Cap Verd el 22 de gener de 2006. El resultat fou la victòria del Partit Africà per la Independència de Cap Verd, qui va obtenir 41 dels 72 escons. La participació fou del 54,18%.

## Resultats

| Partit | Vots | % | Escons | +/– |
| Partit Africà per la Independència de Cap Verd | 88.965 | 52,28 | 41 | +1 |
| Moviment per la Democràcia | 74.909 | 44,02 | 29 | –1 |
| Unió Capverdiana Independent i Democràtica | 4.495 | 2,64 | 2 | – |
| Partit de Renovació Democràtica | 1.097 | 0,64 | 0 | 0 |
| Partit Social Democràtic | 702 | 0,41 | 0 | 0 |
| Nuls/en blanc | 4.690 | – | – | – |
| Total | 174.858 | 100 | 72 | 0 |
| Votants registrats/participació | 322.735 | 54,18 | – | – |
| Font: African Elections Database |||||

## Referències

* ↑ Elections in Cape Verde African Elections Database

## Enllaços externs

* Comissió Nacional Electoral Arxivat 2011-02-10 a Wayback Machine. (portuguès)
# Liga Nacional de Fútbol de Puerto Rico

La Liga Nacional de Fútbol de Puerto Rico fou una competició de Puerto Rico de futbol.
Va ser creada l'any 2008 com un campionat de segona divisió de la Puerto Rico Soccer League, que el 2009 es convertí en una lliga independent. La temporada 2016 el campionat es cancel·là. En el seu lloc, la Copa Luis Villarejo serví com a classificadora per al Campionat de la CFU.

## Historial

Font:
| Temporada | Campió | Resultat | Finalista |
| 2008 | San Juan Sharks (1) | 4–1 | Maunabo Leones FC |
| 2009 | Maunabo Leones FC (1) | 2–1 | Bayamón FC |
| 2010 | Maunabo Leones FC (2) | 2–0 | Bayamón FC |
| 2011 | Bayamón FC (1) | lliga | Sevilla FC Puerto Rico |
| 2012 | Bayamón FC (2) | lliga | Sevilla FC Puerto Rico |
| 2013 | Sevilla FC Puerto Rico (1) | 6–0 | Bayamón FC |
| 2014 | Yabuco Sual FC (1) | 2–2 (8–7 pen.) | Guayama FC |
| 2015 | Criollos de Caguas FC (1) | 4–2 | Guayama FC |

## Equips temporada 2016

* Bayamón FC
* Criollos de Caguas FC
* FC Leones
* Guayama FC
* Tornados de Humacao
* Yabuco FC
* Academia Quintana
* Spartans FC
* Metropolitan FA
* Mirabelli SA
* Puerto Rico United
* Puerto Rico Giant
* Isabela Soccer Club
* Leones de Maunabo

## Antics equips

* Aguilas Añasco (2010)
* Atlético Parque FC (2010)
* Club Deportivo Gallitos (2009–10)
* Club Yagüez (2009–10)
* Conquistadores de Guaynabo (2011)
* Gigantes de Carolina FC (2010)
* Guayanilla Pumas (2009–11)
* High Performance FC (2009–10)
* Real Atlantico (2011)
* Roberto Cofresí (2010–11)
* San Juan United (2009)
* Spartans FC Puerto Rico (2009)
* Sport for Nations (2010)
* Yabucoa Borikén (2009–10)

## Referències

* ↑ LNFPR Arxivat 2012-03-04 a Wayback Machine.
* 1 2 «Puerto Rico - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Tiranet capgrís

El tiranet capgrís (Serpophaga griseicapilla) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita matolls a l'oest i nord-oest de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Tiranet capgrís». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Pettit (cràter marcià)

Pettit és un cràter d'impacte pertanyent al quadrangle Amazonis de Mart, localitzat a les coordenades 12,39° de latitud nord i 173,87° de longitud oest. Té 92,49 km de diàmetre, i deu el seu nom a l'astrònom nord-americà Edison Pettit (1890–1962).

## Cràters en pedestal

Els cràters d'impacte generalment tenen una vora amb materials ejectats al seu al voltant, en contrast amb els cràters volcànics, que normalment no tenen un brocal o dipòsits de materials. Quan els cràters són grans (per sobre dels 10 km de diàmetre) normalment presenten un pic central, causat pel rebot del sòl del cràter que segueix a l'impacte. Si es mesura el diàmetre d'un cràter, la profunditat original pot ser estimada amb diverses relacions. A causa d'aquest fet, els investigadors han descobert que molts cràters de Mart contenen grans apilaments de materials en el seu interior; que podria ser el gel dipositat quan el clima era diferent. De vegades, la formació dels cràters posa a la vista capes del terreny que estaven enterrades. Al mateix temps, roques del subsòl profund són expulsades a la superfície.
Un cràter en pedestal és un tipus de cràter assentat sobre una plataforma elevada gairebé horitzontal, formada pels seus materials ejectats. Aquest tipus de formacions apareixen quan es produeix un impacte que expulsa materials que formen una capa resistent a l'erosió. Arran d'aquesta cobertura més resistent, el cràter i els seus materials ejectats acaben formant una zona elevada quan l'erosió elimina el material més tou que envolta a la formació. Alguns pedestals que han estat mesurats amb exactitud, mostren centenars de metres de desnivell per sobre de l'àrea circumdant, evidenciant l'efecte de l'erosió. Els cràters de pedestal van ser observats per primera vegada durant les missions Mariner.

## Referències

* ↑ "Pettit (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ "Pettit (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ http://www.lpi.usra.edu/publications/slidesets/stones/
* ↑ Hugh H. Kieffer. Mars. University of Arizona Press, 1992. ISBN 978-0-8165-1257-7.
* ↑ Garvin, J., et al. 2002.
* ↑ Bleacher, J. and S. Sakimoto.
* ↑ http://themis.asu.edu/feature/8
# Carbondale

«Carbondale» té aquests significats:
* Carbondale (Colorado)
* Carbondale (Illinois)
* Carbondale (Kansas)
# Raeville

Raeville és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 26 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Raeville tenia 26 habitants, 12 habitatges, i 6 famílies. La densitat de població era de 198,7 habitants per km².
Dels 12 habitatges en un 25% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 50% no eren unitats familiars. En el 41,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 25% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,89 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,33.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,1% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 34,6% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 19,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 52,5 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Raeville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Raeville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kamoharaia megastoma

Kamoharaia megastoma o és palaia bruixa un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar a 22,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les costes del sud del Japó i Taiwan fins a l'oest d'Austràlia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Liga Puerto Rico

La Liga Puerto Rico (LPR) és la màxima competició de Puerto Rico de futbol. És organitzada per la Federación Puertorriqueña de Fútbol des de l'agost de 2018.
La competició també organitza una lliga femenina, el Superior Femenino de la Liga Puerto Rico.

## Historial

Font:
| Temporada | Campió | Resultat | Finalista |
| 2018-19 | Metropolitan FA (1) | 0-0 [pr, 4-1 pen] | Bayamón FC |
| 2019-20 | Campionat cancel·lat per la pandèmia de la COVID-19. | Campionat cancel·lat per la pandèmia de la COVID-19. | Campionat cancel·lat per la pandèmia de la COVID-19. |
| 2020-21 | Campionat cancel·lat per la pandèmia de la COVID-19. | Campionat cancel·lat per la pandèmia de la COVID-19. | Campionat cancel·lat per la pandèmia de la COVID-19. |
| 2021 | Bayamon FC (1) | 2-1 | Metropolitan FA |
| 2022 | Metropolitan FA (2) | 5-0 | Puerto Rico Sol FC |
| 2022-23 Ap | Metropolitan FA (3) | 1-1 (pr., 4-3 pen) | Puerto Rico Sol FC |
| 2022-23 Cl | Metropolitan FA (4) | 2-1 | Academia Quintana FC |

## Equips participants

Equips masculins
* Metropolitan FA
* Caguas Sporting FC
* FC Mayagüez
* Guayama FC
* Don Bosco FC
* Guaynabo Gol SC
* Puerto Rico Bayamón
* Mirabelli SA
Equips femenins
* Puerto Rico Bayamón
* Aguilas de Añasco
* Puerto Rico Sol
* Leal Arecibo
* Guaynabo Gol SC
* Challengers SC
* Mirabelli SA
* Metropolitan FA
* Valencianas Club Balompie Junqueño
* SPADI

## Referències

* ↑ «Federación Puertorriqueña de Fútbol presenta su nueva liga», 24-08-2018.
* ↑ «The women's tournament of the Puerto Rico Soccer League kicks off» (en castellà). El Nuevo Dia, 12-10-2018 [Consulta: 11 novembre 2018].
* ↑ «Liga Puerto Rico Femenina» (en castellà). Arxivat de l'original el 2019-05-23. [Consulta: 14 juny 2019].
* ↑ «Puerto Rico - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Puerto Rico 2019/20». RSSSF. [Consulta: 22 abril 2021].
* ↑ «En compas de esper la FPF para reiniciar la Liga Puerto Rico» (en castellà). Liga Puerto Rico. Arxivat de l'original el 13 d’abril 2021. [Consulta: 30 abril 2021].
* ↑ «Bayamon FC es el nuevo monarca del futbol local» (en spanish). Liga Puerto Rico. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «FPF anuncia la Liga Puerto Rico».
# Jean-Baptiste Pitra

Jean-Baptiste Pitra (Champforgeuil, Borgonya, França, 1 d'agost de 1812 — Roma, Itàlia, 9 de febrer de 1889) fou un cardenal de l'Esglesia Catòlica, teòleg, historiador, bibliotecari francès.
Després d'estudiar al seminari de la ciutat d'Autun, fou ordenat prevere en 1836, integrant-se com a monjo a l'Orde de Sant Benet, i ingressant a l'abadia de Saint-Pierre de Solesmes el 1841. Amb la col·laboració de Jacques Paul Migne, impulsà les col·leccions monumentals Patrologia Latina i Patrologia Graeca. Fou nomenat Cardenal en 1863 pel papa Pius IX, i bibliotecari de la Biblioteca Vaticana el 1869. Destaca especialment pels seus grans descobriments arqueològics, i és autor de nombrosos treballs sobre temes arqueològics, teològics i històrics. Pitra dedicà els seus estudis als pares de l'Església, als canonistes i als himnògrafs grecs. És autor de diversos estudis històrics publicats a Spicilegium Solesmense (1852-58), Iuris Ecclesiastici Graecorum historia et monumenta (1864-68), Hymnographie de l'Église Grecque (1867), Analecta Sacra Spicilegio Solesmensi parata (1867-88).

## Referències

* ↑ «Jean-Baptiste Pitra». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 24 setembre 2022].
* ↑ Ott, Michael. «Jean-Baptiste-François Pitra». A: Catholic Encyclopedia, 1913 [Consulta: 24 setembre 2022].
* ↑ «Pitra, Jean-Baptiste-François». Treccani - Enciclopèdia en línia [Consulta: 24 setembre 2022].
# Font pública (Blancafort)

La Font pública és una obra neoclàssica de Blancafort (Conca de Barberà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Font pública amb decoració d'un obelisc amb escut datat del 1873, suportat amb quatre punts ovals de base. De les mateixes característiques existeix una font a la plaça dels Arbres de Blancafort i una altra al nucli urbà de Montblanc.

## Història

La canalització de les aigües en els nuclis urbans a Catalunya es dugueren a terme durant la primera República (1868-1875). El govern i les institucions locals dugueren a terme tot un seguit d'obres d'infraestructura amb una singular sensibilitat social i democràtica. Estèticament la font és una rèplica de la nova simbologia dels valors lliberals i republicans vinguts de la França revolucionaria, lliberal i laica. Substitució dels temes religiosos pels clàssics o mitològics.

## Referències

* 1 2 «Font pública». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Font pública». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Martina Terré Martí

Martina Terré Martí (Barcelona, 28 d'agost de 2002) és una portera de waterpolo catalana.
Es formà al Club Natació Catalunya i la temporada 2019-20 fitxà pel Club Natació Sant Andreu amb el qual ha jugat a la competició estatal i europea. Internacional amb la selecció espanyola en categories inferiors, es proclamà campiona del Món júnior (2021). Amb l'absoluta debutà als vint anys al Campionat d'Europa de Split 2022, on guanyà la medalla d'or i fou escollida millor portera de la competició. També s'ha proclamat campiona de la Lliga Mundial (2022), essent escollida de nou millor portera del torneig, i subcampiona del Món (2023). Es proclamà campiona de la Copa de la Reina el 2024, primer títol oficial del club andreuenc. Va formar part de l'equip espanyol de waterpolo a Paris 2024 que va guanyar la medalla d'or.

## Palmarès
### Clubs

* 1 Copa espanyola de waterpolo (2024)

### Selecció espanyola

* 1 medalla d'or als Jocs Olímpics de Paris 2024
* 1 medalles d'argent al Campionat del Món de waterpolo (2023)
* 1 medalla de bronze al Campionat del Món de waterpolo (2024)

## Referències

* ↑ Romano, Javier. «Martina Terré asegura el futuro de la portería de España» (en castellà). Marca, 07-10-2022. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ Delgado, Toni. «La naturalitat de Martina Terré». Línia Sant Andreu, 06-10-2022. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ Sorribes, José Carlos. «Martina Terré, la veinteañera que cierra la portería de España en el Mundial» (en castellà). El Periódico, 25-07-2023. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ «El waterpolo femenino español ya tiene su oro olímpico» (en espanyol europeu), 10-08-2024. [Consulta: 29 agost 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Martina Terré Martí - RFEN
# Rafa Gassent i Garcia

Rafa Gassent i Garcia (València, 1945) és un director de cinema i guionista, considerat «el summe sacerdot del cinema independent valencià». Amic de pensadors valencians com Enric Valor, Carles Salvador i Josep Vicent Marqués, Gassent va ser cap de vestuari de Canal 9 des de l'inici de l'emissora fins al 2000. El seu gust per l'attrezzo i els decorats ha quedat patent en les seues obres. Posseïdor d'una estètica trencadora, el cineasta ha anat configurant un estil propi al llarg de 20 pel·lícules, moltes desconegudes per al gran públic. El seu cinema planteja la necessitat d'alliberament, la ruptura de convencionalismes i l'eròtica gai i hetero en sofisticat desplegament.

## Filmografia

* La caída de Nerón (1963, curtmetratge)
* La reunión (1964, curtmetratge)
* Salomé (1970)
* Montaje paralelo (1971, migmetratge)
* The Sleeping Coast (1971)
* A Labour of Love (1972, curtmetratge)
* Orson-Sade (1972, curtmetratge)
* Bram-Blood-Stoker (1972, curtmetratge)
* Guapeza valenciana (1976, migmetratge)
* Toda una vida (1976, curtmetratge)
* Trinquet trencat (1982, curtmetratge)
* Tras las huellas de Sonnica (1984, curtmetratge)
* Menjar i viure (1989, sèrie de 13 curtmetratges documentals per a Canal 9)
* Salomé: el rodaje, la aventura (1996, curtmetratge documental)
* L'orella d'un lladre (1998)
* No sin el diablo Montparnasse (2011)
* Unes cames com les teues (2015)
* Crímenes ejemplares (2015)
* Salomé (2015, remuntatge)

## Referències

* ↑ Arnau Roselló, Robert. Diccionari de l'Audiovisual Valencià, 2017.
* ↑ Martínez, Gemma. «Punk, fanzines i cinema underground, una memòria contracultural que ja és peça de museu a València». Directa, 20-03-2020. [Consulta: 25 març 2020].
* ↑ Muñoz, Abelard. «Rafa Gassent, director de cinema». Diari La Veu, 06-01-2014.
* ↑ «Gassent rueda «La costa en el crepúsculo» 34 años después de su primera adaptación». Levante-EMV. [Consulta: 25 març 2020].
* ↑ «Proyección de la película ‘L'orella d'un lladre’, del cineasta valenciano Rafa Gassent». [Consulta: 25 març 2020].

## Bibliografia

* Muñoz, Abelard (1988). El baile de los malditos. Cine independiente valenciano 1967-1975. València: Filmoteca de la Generalitat Valenciana.
* DDAA. (1991). Historia del Cine valenciano. València: Editorial Prensa Valenciana.
# Gai Plauci Venox

Gai Plauci Venox (o també Gai Plauci Vennox, llatí Caius Plautius Venox) va ser un magistrat romà del segle iv aC. Formava part de la gens Plàucia, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser censor l'any 312 aC amb Appi Claudi Cec i al cap de 18 mesos va plegar del càrrec d'acord amb la Lex Aemilia de censoribus que limitava la durada de la censura a aquest termini, però Claudi Cec no va voler renunciar i va completar el camí conegut finalment com a via Àpia, i l'aqüeducte anomenat Aqua Appia. Sext Juli Frontí diu que va obtenir el nom de Venox per haver descobert les fonts o vetes d'aigua (llatí venas) de les que s'abastia l'aqüeducte, però aquesta explicació és considerada poc segura. Podria ser una variant de Vennó, un cognomen utilitzat per la gens Plàucia.

## Referències

* Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III). VENOX, C. PLAUTIUS Vol. 3 pàg. 1237
# Benoît Poilvet

Benoît Poilvet (Saint-Brieuc, Bretanya, 27 d'agost de 1976) és un ciclista francès, que fou professional entre 2000 i 2008. En el seu palmarès destaca una victòria al Tour de Bretanya l'any 2008.

## Palmarès

* 1998
** 1r al Gran Premi dels Marbrers
* 1999
** 1r a la Essor Breton
* 2003
** Classificació de la muntanya del Critèrium Internacional
* 2008
** 1r al Tour de Bretanya i vencedor d'una etapa

### Resultats al Tour de França

* 2003. 109è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2006. 99è de la classificació general

### Volta a Espanya

* 2005. Abandona
* 2006. 55è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Ferrari 500

El Ferrari 500 era un cotxe de Fórmula 2 dissenyat per Aurelio Lampredi. Per a la Temporada 1952 de Fórmula 1 la FIA va anunciar que el mundial seria amb cotxes d'especificació Fórmula 2 després de la retirada d'Alfa Romeo de l'esport.
Ferrari era l'únic equip a tenir un cotxe específicament dissenyat per a aquest nou tipus de Fórmula. El cotxe era motoritzat per un motor de quatre cilindres en línia que era muntat darrere de l'eix davanter, millorant així la distribució del pes.
Alberto Ascari va pilotar aquest cotxe, amb el qual va obtenir el seu primer campionat del món, guanyant totes les carreres almenys una amb aquest model. La cursa que no va guanyar va ser a causa del fet que pilotava un motor de 4,5 litres de Ferrari a l'Indianapolis 500 en una cursa en la qual no va arribar a donar cap volta. La següent temporada, Ascari va guanyar el seu segon mundial de pilots, i Ferrari va guanyar totes menys l'última carrera que va ser guanyada per Juan Manuel Fangio, que tornava a la competició després d'un accident en què el seu coll va patir lesions.
Ascari va aconseguir guanyar 9 carreres seguides amb el 500, un rècord que encara es manté actualment. El 500 va guanyar totes menys una carrera des que va entrar en actiu, cosa que en fa el cotxe més reeixit en la història de la Fórmula 1.
# Font pública (Arenys de Munt)

La Font pública és una obra noucentista d'Arenys de Munt (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Font pública d'estil noucentista, està decorada amb rajola vermella i petits trossets de mosaic en color blanc. Amb els mateixos trossets hi ha la data de construcció -"1926"- i també hi ha escrit "Fuente pública".
El que és l'estructura de la font està feta amb ferro.
Està situada a la mateixa riera, en la part alta de l'eixample.

## Referències

* 1 2 3 «Font pública». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Peter Bosz

Peter Bosz (Apeldoorn, 21 de novembre de 1963) és un exfutbolista neerlandès, que fa actualment d'entrenador del PSV Eindhoven. Com a jugador va disputar 8 partits amb la selecció dels Països Baixos.
Com a entrenador anteriorment havia estat a diversos clubs com l'AFC Ajax, Borussia Dortmund, Bayer Leverkusen i Lió, abans de ser nomenat entrenador del PSV a juny de 2023.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Mandrolisai

Mandrolisai és una regió històrica de Sardenya central, dins la província de Nuoro, també anomenada Barbagia d'Olisay, o Mandr-e-Olisay, que limita amb les subregions sardes de Barigadu, Barbagia di Ollolai, Barbagia di Belvì i Ogliastra. Comprèn els municipis d'Atzara, Sorgono, Ortueri, Samugheo. A l'edat mitjana fou una curatoria del Jutjat d'Arborea.

## Bibliografia

* Casalis "Dizionario Geografico Storico Statistico Commerciale degli Stati di S.M. il Re di Sardegna" Torino 1833-1856
# Viborg Fodsports Forening

El Viborg Fodsports Forening és un club de futbol danès del la ciutat de Viborg. Disputa els partits com a local a l'Estadi de Viborg.

## Història

El Viborg va néixer l'any 1896. En el seu palmarès destaquen la copa i supercopa daneses assolides l'any 2000.

## Números retirats

* 22 Søren Frederiksen, Davanter, (1989-94, 1995-96, 1998, 2001-05)

## Palmarès

* Copa danesa de futbol:
** 1999-00
* Supercopa danesa de futbol:
** 2000

## Referències

* ↑ «Denmark - List of Cup Finals». RSSSF. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Viborg FF - Web oficial
* Viborg FF Fans Arxivat 2020-11-27 a Wayback Machine. - Seguidors