OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Metabolisme microbià

El metabolisme microbià és el conjunt de processos pels quals un microorganisme obté l'energia i els nutrients (per exemple, carboni) que necessita per a viure i reproduir-se. Els microorganismes utilitzen nombrosos tipus d'estratègies metabòliques diferents, sovint es poden distingir espècies basant-se en aquestes estratègies. Les característiques metabòliques específiques d'un microorganisme constitueixen el criteri principal per a determinar-ne el paper ecològic, la responsibilitat en els cicles biogeoquímics i la utilitat en els processos industrials.

## Tipus de metabolisme microbià

Els diferents tipus de metabolisme microbià es poden classificar segons tres criteris diferents:
1.- La forma en què l'organisme obté el carboni per la construcció de la massa cel·lular:
* Autòtrof. El carboni s'obté del diòxid de carboni (CO₂).
* Heteròtrof. El carboni s'obté de compostos orgànics.
* Mixòtrof. El carboni s'obté tant de compostos orgànics com de la fixació del diòxid de carboni.
2. La forma en què l'organisme obté els equivalents reductors per la conservació de l'energia o en les reaccions biosintètiques:
* Litòtrof. Els equivalents reductors s'obtenen de compostos inorgànics.
* Organòtrof. Els equivalents reductors s'obtenen de compostos orgànics.
3. La manera en què l'organisme obté l'energia per a viure i créixer:
* Quimiòtrof. L'energia s'obté de compostos químics externs.
* Fotòtrof. L'energia s'obté de la llum.
En la pràctica, aquests termes es combinen gairebé lliurement. Els exemples típics són els següents:
* Els quimiolitoautòtrofs obtenen energia de l'oxidació de compostos inorgànics i el carboni de la fixació del diòxid de carboni. Exemples: bacteris nitrificants, bacteris oxidants de sofre, bacteris oxidants de ferro, bacteris oxidants d'hidrogen.
* Els fotolitoautòtrofs obtenen energia de la llum i el carboni de la fixació del diòxid de carboni, utilitzant compostos inorgànics com a equivalents reductors. Exemples: cianobacteris (aigua com a equivalent reductor), clorobiàcies, cromaticàcies (sulfur d'hidrogen) Chloroflexus (hidrogen).
* Els quimiolitoheteròtrofs obtenen energia de l'oxidació de compostos inorgànics, però no poden fixar el diòxid de carboni. Exemples: algunes espècies de Nitrobacter, Wolinella (hidrogen com a equivalent reductor), algunes espècies de bacteris oxidants d'hidrogen.
* Els quimioorganoheteròtrofs obtenen energia, carboni i equivalents reductors per les reaccions biosintètiques dels compostos orgànics. Exemples: la majoria de bacteris, com ara Escherichia coli, Bacillus spp., els actinobacteris.
* Els fotoorganoheteròtrofs obtenen energia de la llum i el carboni i els equivalents reductors per les reaccions biosintètiques de compostos orgànics. Algunes espècies són estrictament heteròtrofes, però moltes altres també poden fixar el diòxid de carboni i són mixòtrofes. Exemples: Rhodobacter, Rhodopseudomonas, Rhodospirillum, Rhodomicrobium, Rhodocyclus, Heliobacterium, Chloroflexus (alterna amb la fotolitoautotròfia amb hidrogen).
# Edward Creasy

Edward Creasy (1812 - 1878) és un escriptor anglès i professor universitari d'història. La seva obra més coneguda és Quinze batalles decisives, on resumeix els enfrontaments militars que més han influït al món.

## Enllaços externs

* (anglès) Edward Creasy, The Fifteen Decisive Battles of the World from Marathon to Waterloo a manybooks.net
# Província de Mila

La província o wilaya de Mila (àrab: ولاية ميلة, wilāyat Mīla) és una província o wilaya d'Algèria, amb capital a Mila. Altres de les seves ciutats són: Telerghma, Grarem, Hamala i Rouached.

## Enllaços externs

* Wilaya de Mila par Paysage d'Algérie Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. : Història i imatges antigues. (en francès)
# Província de Mizque

La província de Mizque és una de les 16 províncies del Departament de Cochabamba, a Bolívia. La seva capital és Mizque.
# Bourg-la-Reine

Bourg-la-Reine és un municipi francès, situat al departament dels Alts del Sena i a la regió de l'Illa de França.
Forma part del cantó de Bagneux i del districte d'Antony. I des del 2016, de la divisió Vallée Sud Grand Paris de la Metròpolis del Gran París.
L'escut d'aquesta ciutat és idèntic al de Brest.
* Église Saint-Gilles.
* RER Bourg-la-Reine.
* Villa Hennebique (1901-1903).
* Villa Saint Cyr.
# Pseudocolopteryx

Pseudocolopteryx és un gènere d'ocells de la família dels tirànids (Tyrannidae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.6, 2010) aquest gènere està format per cinc espècies:
* Pseudocolopteryx sclateri - dauradet crestat.
* Pseudocolopteryx acutipennis - dauradet olivaci.
* Pseudocolopteryx dinelliana - dauradet de Dinelli.
* Pseudocolopteryx flaviventris - dauradet cantaire oriental.
* Pseudocolopteryx citreola - dauradet cantaire occidental.
# Pseudochromis flavivertex

La perca Pseudochromis flavivertex és un peix, de la família dels Pseudochromidae.
És un dels peixos marins més populars i sol·licitats en aquariofília.

## Morfologia

El Pseudochromis flavivertex presenta un gran dimorfisme sexual. Els mascles tenen una banda groga que s'estén dorsalment des del morro cap a la punta superior de l'aleta caudal, la resta del cos és sobretot blava amb una àrea ventral clara. Les femelles són dorsalment gris blaves i centralment blanques amb punts foscos, amb l'aleta caudal groga.
Arriben als 7,2 cm de llarg, en el cas dels mascles, que són una mica majors que les femelles.

## Hàbitat i distribució

Es distribueix per la mar Roja i el golf d'Aden.
Viu en llacunes i en parets rocoses verticals. Sol aixoplugar-se en coves i forats de roques dels esculls coral·lins, així com en colònies coral·lines. Es troba entre 2 i 30 metres de profunditat.

## Alimentació

En la natura es nodreix principalment de crustacis i diversos organismes bentònics.

## Reproducció

És hermafrodita protogínic, això significa que totes neixen femelles i, en un moment donat, es transformen en mascles. Al contrari que ocorre amb altres espècies, si tenim una parella, el mascle serà l'exemplar més gros.
Són ovípars i de fertilització externa: produeixen ous que s'adhereixen en roques; després el mascle fertilitza els ous i s'encarrega de mantenir-los oxigenats. En un període de 3 a 7 dies esclaten els ous i naixen les larves, que romanen en aquest estadi 30 dies abans de convertir-se en alevins.

## Manteniment

Indicat per al seu manteniment en aquari d'escull. Si es vol mantenir una parella se'ls ha d'introduir en l'aquari simultàniament. Cal evitar la convivència amb gambes o gambetes, perquè poden ser-ne preses. També pot atacar cucs tubícoles. Si s'associa amb peixos grans o agressius es pot tornar molt tímid i rarament aparéixer a les zones obertes, passant la major part del temps ocult entre roques.
Se li ha de proveir de zones amb corrents i ben oxigenades. També es dotarà l'aquari d'amagatalls i zones ombrívoles.
La majoria dels espècimens en el comerç d'aquariofília solen estar habituats a alimentar-se amb mysis i artèmia congelats.

## Referències

* ↑ http://www.fishbase.org/summary/Pseudochromis-flavivertex.html
* ↑ http://www.aquariumdomain.com/viewSpeciesMarine.php?id=120 Arxivat 2014-08-10 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Sprung, Julian i Delbeek, J.Charles. (en anglès)The Reef Aquarium. Ricordea Publishing. 1994.
* Debelius, Helmut. Guia d'espècies de l'escull Àsia-Pacífic. IKAN. 2001.
* Michael, Scott W. (en anglès) Reef aquarium fishes. Microcosm.T.F.H.2005.
* Allen, Steen, Humann & DeLoach. (en anglès) Reef Fishes Identification: Tropical Pacific. New World Publications. 2003.
* Nilsen, Alf J. & Fossa, S.A. (en anglès) Reef Secrets. TFH Publications. 2003.
* Tullock, J.H. (en anglès) Natural reef aquariums. T.F.H.Publications. 2001.
# Bolxie Kopeni

Bolxie Kopeni (en rus: Большие Копены) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 699 habitants. Pertany al districte municipal de Líssie Gori.

## Referències

* ↑ PROвинциальный TOURистъ. «Посёлок Барсучий, Лысогорский район» (en rus). Яндекс Дзен, 2020. Arxivat de l'original el 2020-11-30. [Consulta: 22 novembre 2020].
* ↑ «Об утверждении реестра административно-территориального деления Саратовской области (с изменениями на 12 апреля 2019 года), Постановление Правительства Саратовской области от 29 октября 2015 года №545-П» (en rus). docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2020-11-13. [Consulta: 13 novembre 2020].
# Bojnice

Bojnice és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Trenčín. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1113.

## Persones il·lustres

* Miloslav Mečíř tennista

## Ciutats agermanades

Bojnice està agermanada amb:
* Jeseník, República Txeca
* Bad Krozingen, Alemanya
* Rosta, Itàlia
* Zator, Polònia

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ WEBYGROUP. «Mesto Bojnice Bojnice» (en eslovac). [Consulta: 22 desembre 2021].
* ↑ «Davis Cup - Players». [Consulta: 22 desembre 2021].
* ↑ «Partnerské mestá» (en eslovac). Bojnice.
# Bojanowo

Bojanowo és una ciutat de Polònia, es troba al voivodat de Gran Polònia, a 13 km al nord-oest de Rawicz i a 79 km al sud de Poznań, la capital de la regió. El 2021 tenia 2.856 habitants.

## Referències

* ↑ «Wielkopolskie (Poland): Towns in Counties» (en anglès), 24-10-2022. [Consulta: 27 gener 2024].
# Bojidar Iskrènov

Bojidar Iskrènov (Sofia, 1 d'agost de 1962), nom complet Bozidar Georgiev Iskrenov, és un exfutbolista búlgar de les dècades de 1980 i 1990.
Fou 50 cops internacional amb la selecció búlgara amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1986.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Levski Sofia i Real Zaragoza.

## Referències

* ↑ Paytashev, Rumen. Svetovna Futbolna Entsiklopediya. Sofia: KK Trud, 2001, p. 187. ISBN 978-954-528-201-0.
* 1 2 «Честит рожден ден на Божидар Искренов». Bulgarian Football Union, 01-08-2020 [Consulta: 2 agost 2020].
* ↑ «Божидар Искренов на 58!». levski.bg, 01-08-2020 [Consulta: 2 agost 2020].
* ↑ Perfil a LevskiSofia.info
* ↑ Bojidar Iskrènov a National-Football-Teams.com (anglès)
# Raja cynosbatus

Raja cynosbatus és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Apel·les (regent de Filip V)

Apel·les (en grec antic: Ἀπελλῆς, llatí: Apelles) fou un polític macedoni del segle iii aC. Va ser membre del consell de regència del jove rei Filip V de Macedònia.
Va servir en llocs destacats sota Antígon III Dosó, que, quan va morir, el 220 aC, el va nomenar un dels encarregats del govern, atès que Filip encara era menor d'edat.
Era un home dominador, i després de la mort d'Antígon va pretendre trencar la influència d'Arat de Sició sobre el rei Filip per poder governar ell mateix en nom de Filip. Les acusacions que va llençar sobre Arat varen resultar calúmnies, i només va aconseguir que el rei s'acostés més a Arat. Apel·les no va acceptar aquesta situació, i, amb l'ajuda d'altres cortesans, va obstaculitzar secretament les campanyes del rei per fer-se insubstituïble. Va anar a Calcis, on tenia prestigi i era respectat, i va aconseguir moure la població per evitar que donessin provisions al rei per fer la guerra, cosa que va molestar el rei. Més endavant, Apel·les va veure que les operacions del rei contra els etolis tenien succés, i va incitar-los a oferir més resistència. Per aquests fets, Filip va ordenar la detenció d'Apel·les i portar-lo a Corint, on va ser executat l'any 218 aC.
Probablement va ser el pare d'Apel·les, amic del príncep Demetri de Macedònia, fill de Filip.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown, & Comp., 1867, p. 221.
* ↑ Polibi, Històries, IV 76.1; 87.8.
* ↑ Plutarc, Vides paral·leles: «Arat», 48.1.
* ↑ Polibi, Històries, V 2.8; V 4.10.
* ↑ Polibi, Històries, V 26.8; V 28.
Viccionari
# Mesnil-Lettre

Mesnil-Lettre és un municipi francès situat al departament de l'Aube i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 59 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Mesnil-Lettre era de 59 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 23 habitatges, 21 eren l'habitatge principal de la família i 2 eren segones residències. Tots els 23 habitatges eren cases. Dels 21 habitatges principals, 20 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien tres cambres, 3 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Mesnil-Lettre el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 40 persones, 33 eren actives i 7 eren inactives. De les 33 persones actives 31 estaven ocupades (17 homes i 14 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 7 persones inactives 2 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Mesnil-Lettre hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Mesnil-Lettre a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Mesnil-Lettre a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Metrocolor

El Metrocolor™ és un sistema de filmació de pel·lícules a color que va fer servir la Metro-Goldwyn-Mayer entre els anys 1950 i 80 del segle xx. Els seus colors no eren tan brillants com els del Technicolor. També se li va fer servir amb el sistema Cinemascope (2 bandes negres a dalt i avall de la pantalla i al centre la pel·lícula), igual que en les sèries de televisió. Un altre sistema de filmació en color era el Eastmancolor, més barat que els altres dos.

## Laboratoris
### Culver City

Els principals laboratoris de revelat Metrocolor estaven situats a Culver City als estudis de la Metro-Goldwyn-Mayer (ara Sony Pictures Studios), a l'edifici dedicat a Frank Capra.

### Londres

El laboratori Metrocolor de Londres va tancar l'any 2000 després de la fusió amb Technicolor.

## Referències

* ↑ http://www.sonypicturesmuseum.com/productora%5BEnllaç+no+actiu%5D /lothistory/lotbuildings
* ↑ http://www.broadcastnow.co.uk/news/multi-platform/news/metrocolor-closes-doors/1199919.article
# Metrobi

Metrobi (en llatí Metrobius, en grec antic Μητρόβιος) va ser un dels nombrosos escriptors grecs sobre temes de cuina. Ateneu a la seva obra Deipnosophistae, diu que era l'autor del llibre Πλακουντοποιϊκὸν σύγγραμμα.

## Referències

* ↑ 1.Metrobius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1069
# Milorad Dodik

Milorad Dodik (serbi: Милорад Додик) (Laktaši, 12 de març de 1959) és un polític bosni. Va ser President de la República Srpska, una de les dues entitats de Bòsnia i Hercegovina, entre 2010 i 2018 així com president del seu partit, l'Aliança dels Socialdemòcrates Independents (SNSD) (Савез независних социјалдемократа). És graduat en ciències polítiques per la Universitat de Belgrad.

## Biografia

Milorad Dodik va néixer a Banja Luka i va viure a Laktaši on va assistir a l'escola primària. El 1978 es va graduar a l'institut d'estudis professionals agrícoles a Banja Luka, passant després a la Facultat de Ciències Polítiques de la Universitat de Belgrad, on es va graduar el 1983.

## Referències

* ↑ «Predsjednik Republike Srpske» (en anglès). Arxivat de l'original el 2014-07-06. [Consulta: 24 juny 2014].
* ↑ «Biografija za Milorad Dodik» (en serbo-croat). Arxivat de l'original el 2016-03-03.
# Miquel Costa i Costa

Miquel Costa i Costa (Santa Agnès de Corona, 1962) és un editor i polític eivissenc.
Pertany a una família humil, va començar a treballar de carnisser als 14 anys. A les eleccions municipals espanyoles de 1987 fou escollit regidor de l'ajuntament de Sant Antoni de Portmany pel PSIB-PSOE. El 1991 començà a treballar a l'Editorial Mediterrània d'Eivissa fundada per Marià Mayans Marí, i de la que n'és responsable des de 1996. Sota el seu impuls ha apostar per editar exclusivament en català reculls de literatura popular, estudis de la llengua, geografia i història d'Eivissa i Formentera i obres d'autors eivissencs, reforçant els lligams amb la resta de territoris dels Països Catalans.
En 2011 l'Editorial Mediterrània fou guardonada amb el Premi Ramon Llull del govern de les Illes Balears. En 2015 ell va rebre un dels Premis d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla.

## Referències

* ↑ Miquel Costa Costa a l'Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera
* ↑ Miquel Costa Costa: «La izquierda, en asuntos culturales, siempre tiene una sensibilidad diferente», Diario de Ibiza, 23 de febrer de 2011
* ↑ «Algunos dicen que debería pensar más lo que digo pero entonces no sería yo, Miquel Costa», Diario de Ibiza, 17 de gener de 2016
* ↑ Sis vides compromeses amb el país, reconegudes amb els Premis d'Actuació Cívica, vilaweb, 9 de novembre de 2015
# Mixné Torà

El Mixné Torà (en hebreu: משנה תורה) és un codi de lleis jueves religioses, realitzat per Maimònides, important autoritat sefardita, a qui també es coneix amb el nom del "Rambam", va ser compilat entre els anys 1170 i 1180, mentre Maimònides vivia a Egipte, és considerat com una de les majors obres legals de Maimònides, és una compilació sistemàtica de totes les opinions normatives de l'Halacà (la llei jueva), incorpora material del Talmud i els seus comentaris. Va ser escrit en un hebreu senzill, similar al de la Mixnà.

## Organització de l'obra

* "Sefer HaMadà" (Llibre del Coneixement), tracta sobre els coneixements bàsics i principals de la Torà la qual són la base d'ella.
* "Sefer Ahavà" (Llibre de l'Amor), tracta sobre les lleis que cada jueu ha d'observar com a testimoniatge de la seva fe i amor al Creador.
* "Sefer Zemaním" (Llibre dels Temps), tracta sobre les festivitats jueves.
* "Sefer Naixím" (Llibre de les Dones), tracta de lleis de matrimoni.
* "Sefer Keduixà" (Llibre de la Santedat), tracta sobre les relacions sexuals prohibides, i productes d'alimentació prohibits. Es diu així perquè per aquests manaments el Poble d'Israel és santificat i diferenciat de les altres nacions.
* "Sefer HaFlaà" (Llibre de la Separació), tracta sobre promeses i juraments, i s'anomena així perquè el que fa una promesa és separat per la seva promesa dels altres.
* "Sefer Zeraim" (Llibre de les Llavors), tracta de les lleis i preceptes en relació amb l'agricultura de la Terra d'Israel.
* "Sefer Avoda" (Llibre del Servei Diví), tracta sobretot el treball del Temple, i la seva adoració, i les ofrenes comunitàries.
* "Sefer Korbanot" (Llibre dels Sacrificis), tracta de les lleis per a les ofrenes privades que es portaven al Temple, a diferència de les ofrenes que pertanyien a la comunitat sencera.
* "Sefer Taharà" (Llibre de la Puresa), tracta de les regles de la puresa ritual.
* "Sefer Nezikim" (Llibre dels Danys), tracta del dret penal.
* "Sefer Kinian" (Llibre de l'Adquisició), tracta de les lleis de la compra i la venda.
* "Sefer Mixpatim" (Llibre dels Judicis), tracta del dret civil.
* "Sefer Xoftim" (Llibre dels Jutges), tracta de les prescripcions sobre els magistrats, el Sanedrí, el Rei, els jutges, així com els deures que ells han de realitzar i les prerrogatives de les quals ells gaudeixen.

## Crítica

Moltes autoritats rabíniques de l'època van criticar que Maimònides no cita les seves fonts, fent virtualment impossible verificar la veracitat de l'obra.

## Comentaris

En totes les edicions del Mixné Torà s'inclouen els comentaris del Rabí Abraham Ben David, contemporani de Maimònides, en moltes edicions s'inclouen comentaris com el Kesef Mixné del rabí Yossef Qaro.

## Referències

* ↑ Datos del manuscrito miniado n la Biblioteca Nacional de Israel; Elie Kedouri, The Jewish World, 1979, p. 193.
* ↑ Together Again: A Renaissance Mishneh Torah from the Vatican Library and The Israel Museum, mayo de 2015.

## Enllaços externs

* www.jabad.org.uy Arxivat 2013-02-27 a Wayback Machine. (castellà)
* www.misnehtorah.org Arxivat 2010-06-06 a Wayback Machine. (castellà)
# Miquel de Tessalònica

Miquel de Tessalònica (en grec antic Μιχαήλ, en llatí Michael Thessalonicensis) va ser un eclesiàstic grec de l'època romana d'Orient que va tenir els càrrecs de magister rhetorum i magnae ecclesiae protecdicus. Miquel vivia a la ciutat de Tessalònica cap a la meitat del segle xii. Està documentat l'any 1160.
Va adoptar l'heretgia bogomilista per la qual cosa va patir persecucions i finalment va tornar a l'església ortodoxa. Va escriure Confessio Brevis, referenciada per Lleó Al·laci a De Consensii utriusque Ecclesiae. Fabricius l'inclou a la Bibliotheca Graeca.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Michael». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 2 setembre 2022].
# Molí de Can Ramió

El Molí de Can Ramió és una obra de Canet d'Adri (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es un molí en ruïnes i atapeït per vegetació. És poden veure les parts principals del molí d'aigua: el molí de construcció quadrangular amb murs de paredat, la bassa, el vessador i el pou.

## Referències

* ↑ «Molí de Can Ramió». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2016].