OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sierra Nevada a l'hivern

Sierra Nevada a l'hivern és un oli sobre llenç de Joaquim Sorolla i Bastida que mostra Sierra Nevada. El quadre va ser llegat per la vídua de l'autor, Clotilde García del Castillo, al Museu Sorolla de Madrid, i forma part del llegat fundacional.
L'obra va ser pintada des dels Adarbs de l'Alhambra de Granada en febrer de 1910, en la seua segona visita a la ciutat, pocs mesos després de pintar Sierra Nevada a la tardor. En primer pla, a l'esquerra, s'observa muntanya baixa de color marró-rogenc, amb una casa i la copa d'un arbre. En el plànol posterior s'observen les muntanyes de Sierra Nevada cobertes de neu, amb un cel blavós de núvols blancs i grisos. Els tres plànols formen un conjunt de tres franges horitzontals. El quadre mostra un moment anterior a la posta de sol, amb una llum hivernal que ni es reflecteix en la neu ni enlluerna.

## Referències

* 1 2 «Sierra Nevada en invierno - Cuadro» (en castellà). [Consulta: 27 novembre 2018].
* ↑ «Red Digital de Colecciones de Museos de España - Museos» (en castellà). [Consulta: 27 novembre 2018].
# Cal Roig (Solivella)

Cal Roig és una obra de Solivella (Conca de Barberà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici cantoner de planta baixa i dos pisos. A la part baixa hi trobem la porta d'accés amb brancals i llinda de pedra, hi ha el rastre d'una porta anterior amb forma d'arc; també hi ha una finestra. Aquesta part de la façana ha estat recoberta de pedra. La resta de l'immoble ha estat arrebossat amb morter monocapa. Al primer pis hi ha una gran finestra i un balcó corregut. La tercera planta presenta dues finestres d'arc de mig punt al centre i dues finestres rectangulars a banda i banda.
La forma de la porta fa pensar que part de l'edifici fou construït al voltant del 1700. Part de la construcció de la primera planta queda muntada sobre els passatge de la muralla.

## Referències

* 1 2 «Cal Roig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Cal Roig». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Ribeira

Ribeira és un municipi costaner del sud de la província de la Corunya, a Galícia. Pertany a la comarca d'A Barbanza.

## Història

Un registre de delmes de l'església, datat el 1483 és el primer document que esmenta la ciutat. Fins al segle xvii, el port de Ribeira era de poca importància en la regió, degut en part a constants incursions de vikings, sarraïns i pirates del segle xi al XVIII. Malgrat tot, va créixer de forma continuada fins a convertir-se en un dels més importants ports pesquers de Galícia a la fi del xviii. En aquelles dates, empresaris catalans es van establir en la ciutat i van crear un important negoci de salament, del que prové l'actual indústria conservera ribeirenca. El rei Alfons XIII va concedir Ribeira el títol de ciutat en 1906, en reconeixement del gran desenvolupament industrial i comercial del seu port.

## Geografia

Es troba a l'extrem de la península d'O Barbanza, obrint-se a les ries d'Arousa i Muros i Noia. Limita al nord amb Porto do Son, a l'est amb A Pobra do Caramiñal i al sud i oest amb l'oceà Atlàntic.
La major part del territori l'ocupen els contraforts de la serra d'O Barbanza, amb altituds de fins a 200 metres. Cal destacar també el parc natural format per les Dunes de Corrubedo i les llacunes de Carregal i Vixán.

## Demografia

La població és de 27.000 habitants, amb prop de 14.000 residint a Santa Uxía de Ribeira, la capital. Hi ha una significativa quantitat d'emigrants ribeirenses vivint en l'estranger, principalment a Newark, Nova Jersey.

## Parròquies

* Aguiño
* Artes
* Carreira
* Castiñeiras
* Corrubedo
* Oleiros
* Olveira
* Palmeira
* Ribeira

## Economia

Econòmicament, Ribeira depèn fortament del mar i constituïx el port litoral més important d'Espanya i tercer d'Europa. El cultiu de musclo i turbot representen una important font d'ingressos. La ciutat també està desenvolupant el sector turístic.

## Galeria d'imatges

* Vista de la ciutat des de l'entrada del port
* Port
* Port
* Urbanització Ribeirenca
* Vista de Ribeira des del mont de San Alberto.
* Vista de Ribeira des de San Roque (mont periurbà)
* Serra d'O Barbanza des de Ribeira
* Platja de Vilar a la parròquia de Carreira
* Vista del Parc natural de Corrubedo

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament de Ribeira
# Resolució 143 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 143 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 17 de juliol de 1960, després d'un informe del Secretari General, actuant segons l'article 99 de la Carta i una petició d'assistència militar del President i Primer Ministre de la República Democràtica del Congo per protegir el seu territori, el Consell va convidar a que Bèlgica retirés les seves tropes del territori i van autoritzar al Secretari General a prendre les mesures necessàries per proporcionar al Govern aquesta assistència militar que les forces de seguretat nacional podrien complir plenament les seves tasques. El Consell va demanar al Secretari General que informés al Consell de Seguretat quan correspongués.
La resolució es va aprovar amb vuit vots a cap; França, la República de la Xina i el Regne Unit es van abstenir.

## Referències

* ↑ Wellens, Karen; T.M.C. Asser Instituut. Resolutions and statements of the United Nations Security Council (1946-1989): a thematic guide. BRILL, 1990, p. 31. ISBN 978-0-7923-0796-9.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a la 200 (1953 - 1965)
* Resolucions 145, 146, 157, 161 i 169
* Crisi del Congo
* Operació de les Nacions Unides al Congo

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Cal·lídrom

Cal·lídrom (grec: Καλλίδρομο) és una muntanya al sud-est de Ftiòtida i el nord-oest de Fòcida, a la Grècia central.
La seva elevació màxima és de 1.399 m. El Cal·lídrom es troba al sud del golf Malíac, a l'est del mont Eta i al nord de la vall de Cefís. El lloc estratègic de les Termòpiles es troba al nord de la muntanya. El poble de Drymaia és a la muntanya. Els llocs propers són Mendenitsa al nord-est i Amfikleia al sud. L'autopista 1 (Atenes - Lamia - Tessalònica) passa al nord de la muntanya. El ferrocarril clàssic d'Atenes a Lamia i Tessalònica passa al sud i l'oest de la muntanya, mentre que la nova línia d'alta velocitat passa per la muntanya a través d'un túnel.

## Referències

* ↑ «Oreivatein.com». Arxivat de l'original el 2011-07-07. [Consulta: 5 gener 2021].

## Ennlaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Cal·lídrom
# Rhizoprionodon terraenovae

Rhizoprionodon terraenovae és una espècie de peix de la família dels carcarínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 110 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Nova Brunswick (Canadà) fins al Golf de Mèxic. També a les costes del Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1984. FAO species catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Richardson, J. 1836. The Fish. A: Fauna Boreali-Americana; or the zoology of the northern parts of British America: containing descriptions of the objects of natural history collected on the late northern land expeditions, under the command of Sir John Franklin, R.N. Fauna Boreali-Americana Part 3: i-xv + 1-327, Pls. 74-97.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Enric de Cardona i Enríquez

Enric de Cardona i Enríquez (Castell d'Arbeca, 1485 - Roma 1530). Fou bisbe de Barcelona (1505-1512), arquebisbe de Mont-real de Sicília (1512) i cardenal del títol de San Marcello (1527).

## Antecedents

Fill de Joan Ramon Folc IV, duc de Cardona, germà de Lluís de Cardona i Enríquez, president de la Generalitat de Catalunya (1524-1527), i nebot de l'arquebisbe de Tarragona, Pere de Cardona, de qui fou el preferit.

## Biografia

Per intermediació del rei d'Aragó Ferran II arribarà a bisbe de Barcelona en 1505, enfront de l'ardiaca Lluís Desplà i d'Oms, que havia estat elegit pel capítol de la catedral. El 1512 és nomenat arquebisbe de Mont-real de Sicília, renuncià el bisbat si bé continuà residint a Barcelona. El mestre de capella de Tarragona, Francisco Tovar, li dedicà en 1510 el seu Libro de la música práctica. Col·laborà a l'adaptació catalana del diccionari de Nebrija enllestida per Martí Ivarra. Acompanyà el nou papa Adrià VI des de Barcelona a Roma (1522), a on seria nomenat prefecte del Castel Sant'Angelo. Fou enterrat a l'església de Montserrat a Roma.

## Referències

* ↑ Tal com ens indica, Mossèn Segura.
* ↑ Biografía eclesiástica completa: vidas de los personajes del Antiguo y Nuevo Testamento, de todos los santos que venera la Iglesia, papas y eclesiásticos célebres por sus virtudes y talentos, en orden alfabético. Imprenta y Librería de Eusebio Aguado, 1850, p. 400–.

## Fonts

* Enric de Cardona a www.catholic-hierarchy.org (anglès)
# Cantons de l'Alier

Els Cantons de l'Alier (Alvèrnia-Roine-Alps) són 35 i s'agrupen en tres districtes:
# Cal Boyer

Cal Boyer és un edifici del municipi d'Igualada (Anoia). És una fàbrica coneguda com el "Vapor Nou" que data de l'any 1897 i esdevé un exemple molt característic de la indústria tèxtil cotonera. Està protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Està formada per dues grans naus longitudinals de dues plantes d'alçada, amb grans obertures exteriors sobre les que descansen uns arcs escarsers coberts d'estuc vermell a fi i efecte de donar una nota de color i aconseguir la dinamització del conjunt. Destaca la gran xemeneia construïda amb totxo cuit i que presideix majestuosament tot el conjunt.

## Història

En Joan Boyer i Ferrer era propietari d'una fàbrica tèxtil a mitjans del s. XIX. Arran de l'arribada del tren a Igualada, que permeté portar carbó i així utilitzar la màquina de vapor, traslladà la fàbrica l'any 1897 a la zona del Rec. El 1910 es fa una ampliació en el mateix carrer del Rec. El 1978-79 es tancà aquesta indústria. El 1981 aquest edifici el comprà l'ajuntament d'Igualada per instal·lar-hi el Museu Comarcal. Actualment és la seu del Museu de la Pell d'Igualada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Cal Boyer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# Cal Botes

Cal Botes és una casa pairal de Vilagrassa (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa noble, prototipus d'una casa pairal catalana, distribuïda en tres pisos d'alçada amb una porta d'accés amb arc de mig punt adovellada. Aquesta tipologia de porta adovellada és molt comuna en l'arquitectura civil tant de cronologia gòtica com en èpoques tardanes, és a dir en una cronologia més renaixentista. La planta baixa correspon a la planta de la porta d'entrada. La primera planta de la casa hi té una balconada emmarcada per pilastres adossades que sostenen un entaulament arquitravat sobre del qual hi reposa un frontó triangular. Acompanyant a aquest balcó s'obra també lateralment una finestra rematada superiorment per un guardapols voluminós a mode de cornisa que rep una decoració en forma de punyes. La part superior d'aquesta casa es troba dominada per les golfes on hi ha una filera de finestres seriades situades sota d'un petit ràfec que les aixopluga.

## Història

Damunt de la balconada i en l'interior del frontó hi trobem la inscripció de la data de 1592 i la inscripció del mestres Martí.

## Referències

* 1 2 «Cal Botes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Cal Ferrer Gros

Cal Ferrer Gros és una casa d'Aguilar de Segarra (Bages) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran casal fet tot ell de pedra, amb edificacions annexes de caràcter auxiliar.
L'edifici primitiu és de planta rectangular amb coberta de dos aiguavessos i a ell s'han afegit altres cossos, com ara una galeria al costat dret de la façana principal, aprofitant el teulat d'un edifici auxiliar. La porta d'entrada és d'arc de mig punt amb dovelles de pedra ben treballada.

## Referències

* 1 2 «Cal Ferrer Gros». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2018].
# Cantó de Lió-I

El cantó de Lió-I era una divisió administrativa francesa del departament del Roine. Comptava amb part del municipi de Lió. Va desaparèixer el 2014.

## Municipis

* Comprèn el 2n districte de Lió, inclosos els barris de Les Cordeliers, place Bellecour, Ainay, Perrache i Confluence.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | René Moratti | radical |
| 1951-1982 | Henri Collomb | CNI |
| 1982-2014 | Albéric de Lavernée | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Rincodemins

Els rincodemins (Rhynchodeminae) constitueixen una subfamília de planàries terrestres.

## Classificació

Es coneixen 44 gèneres de rincodemins repartits en 6 tribus:
* Tribu Anzoplanini
** Anzoplana
** Marionfyfea
* Tribu Argaplanini
** Argaplana
* Tribu Caenoplanini
** Arthurdendyus
** Artiosposthia
** Australopacifica
** Australoplana
** Caenoplana
** Coleocephalus
** Endeavouria
** Fletchamia
** Kontikia
** Lenkunya
** Newzealandia
** Parakontikia
** Pimea
** Reomkago
** Tasmanoplana
** Timyma
* Tribu Eudoxiatopoplanini
** Eudoziatopoplana
* Tribu Rhynchodemini
** Anisorhynchodemus
** Cotyloplana
** Digonopyla
** Dolichoplana
** Platydemus
** Rhynchodemus
* Tribu Pelmatoplanini
** Beauchampius
** Pelmatoplana

## Referències

* 1 2 Sluys, R.; Kawakatsu, M.; Riutort, M.; Baguñà, J. «A new higher classification of planarian flatworms (Platyhelminthes, Tricladida)» (en anglès). Journal of Natural History, 43, 29-30, 2009, pàg. 1763-1777. DOI: 10.1080/00222930902741669.
* 1 2 3 L. Winsor, Some terrestrial flatworm taxa (Platyhelminthes: Tricladida: Continenticola) of the Subantarctic Islands of New Zealand, Tuhinga: Records of the Museum of New Zealand Te Papa Tongarewa. 22 (2011) 161–169.

## Vegeu també

* Caenoplana coerulea
# Cantó de Saint-Symphorien-sur-Coise

El cantó de Saint-Symphorien-sur-Coise és un antic cantó francès del departament del Roine, situat al districte de Lió. Té 10 municipis i el cap és Saint-Symphorien-sur-Coise.

## Municipis

* Aveize
* La Chapelle-sur-Coise
* Coise
* Duerne
* Grézieu-le-Marché
* Larajasse
* Meys
* Pomeys
* Saint-Martin-en-Haut
* Saint-Symphorien-sur-Coise
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1982 | Benoît Carteron | Divers droite |
| 1982-2001 | Louis Véricel | app. UDF |
| 2001-2015 | Maurice Cellier | Centrista |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Saint-Thégonnec

El cantó de Saint-Thégonnec (bretó Kanton Sant-Tegoneg) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Finisterre a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 5 comunes :
| Nom bretó | Nom francès | Nom gal·ló |
| Ar C'hloastr-Plourin | Le Cloître-Saint-Thégonnec | --- |
| Logeginer-Sant-Tegoneg | Loc-Eguiner-Saint-Thégonnec | --- |
| Pleiber-Krist | Pleyber-Christ | --- |
| Plouneour-Menez | Plounéour-Ménez | --- |
| Sant-Tegoneg | Saint-Thégonnec | --- |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Yvon Abiven | PS, antic UDB | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Resolució 914 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 914 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 27 d'abril de 1994. Després de recordar les resolucions 908 (1994) i 913 (1994), el Consell, en virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, va augmentar la força de la Força de Protecció de les Nacions Unides (UNPROFOR) fins a 6.550 tropes addicionals, 150 observadors militars i 275 monitors de la policia civil.

## Referències

* ↑ Woodward, Susan L. Balkan tragedy: chaos and dissolution after the Cold War. Brookings Institution Press, 1995, p. 420. ISBN 978-0-8157-9513-1.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)
* Dissolució de Iugoslàvia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 916 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 916 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 5 de maig de 1994 després de reafirmar la Resolució 782 (1992) i totes les resolucions posteriors sobre Moçambic, el Consell va decidir renovar el mandat de l'Operació de les Nacions Unides a Moçambic (ONUMOZ) per un últim període que acaba el 15 de novembre de 1994 i examinar l'aplicació dels Acords de pau de Roma.
El Consell de Seguretat va recordar la importància de l'Acord General de Pau de Roma per a Moçambic i la seva oportuna implementació. El progrés va ser ben rebut al país, en particular l'anunci que es durien a terme eleccions el 27 i el 28 d'octubre, però també es va expressar preocupació pel retard en l'aplicació d'algunes parts dels acords.
El Consell va donar la benvinguda a l'observança de l'alto el foc, l'inici de la desmobilització, la transferència d'armes als dipòsits regionals, l'arribada de l'alt comandament i el començament de la formació per al nou exèrcit. Es va rebre el desplegament de policies observadors de les Nacions Unides i totes les parts van ser cridades a cooperar amb ells, i permetre l'ONUMOZ i la policia l'accés sense restriccions a les zones sota el seu control i que permeti la lliure activitat política.
El consell va rebre l'anunci de les dates de les eleccions i l'establiment d'una comissió electoral i dels seus funcionaris provincials. Es va expressar preocupació pels retards en l'execució de les parts dels Acords pel que fa a la desmobilització i la formació de les Forces de Defensa de Moçambic. El President de Moçambic i el RENAMO havien acordat accelerar el procés. L'1 de juny s'havien organitzat les forces i el 15 de juliol s'havia acabat el procés. En aquest sentit, el Consell va subratllar la necessitat de l'ONUMOZ a ser plenament informada del procés, tenir accés a les bases militars i garantir que el major nombre de soldats siguin entrenats abans de les eleccions. El desminatge també era important pel Consell, que va donar la benvinguda la intenció del secretari general Boutros Boutros-Ghali d'accelerar el procés.
També es fa una crida a la comunitat internacional en la resolució, demanant ajuda financera, tècnica i humanitària, alhora que es va elogiar el reassentament dels refugiats i desplaçats. Després d'estendre el mandat de l'ONUMOZ, es va observar que seria revisat el 15 de juliol de 1994, sobre la base d'un informe del secretari general.

## Referències

* ↑ Synge, Richard. Mozambique: UN peacekeeping in action, 1992–94. US Institute of Peace Press, 1997, p. xx. ISBN 978-1-878379-69-6.
* ↑ Yusuf, Abdulqawi. African Yearbook of International Law Vol 3 1995. Martinus Nijhoff Publishers, 1996, p. 310. ISBN 978-90-411-0268-3.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)
* Història de Moçambic

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 912 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 912 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 21 d'abril de 1994. Després de reafirmar totes les resolucions del Consell de Seguretat sobre la situació a Rwanda, en particular les resolucions 872 (1993) i 909 (1994), el Consell va expressar la seva alarma i condemna a la violència a gran escala al país que va provocar la mort de milers de civils innocents i va proposar un mandat revisat de la Missió d'Assistència de les Nacions Unides per a Ruanda (UNAMIR).
El Consell va expressar la seva commoció pel tiroteig d'un avió amb el president de Ruanda Juvénal Habyarimana i el president de Burundi Cyprien Ntaryamira el 6 d'abril de 1994. A continuació, es va produir un esclat de violència generalitzada en què van morir milers de persones i van provocar el desplaçament d'un nombre significatiu de població ruandesa tant a Ruanda com als països veïns, i un augment del saqueig, bandidisme i alteració de la llei i ordre. Hi va haver preocupació per la seguretat de la UNAMIR i altre personal humanitari i de les Nacions Unides que ajudaven a implementar el procés de pau i distribuïen ajuda humanitària.
El Consell de Seguretat va lamentar l'incident en què van morir els presidents de Ruanda i Burundi i la violència que es va cobrar la vida del primer ministre, ministres de gabinets, funcionaris i milers de civils. Van ser condemnats la violència al voltant de Kigali i els atacs a la UNAMIR en particular. Es va exigir un alto el foc entre el Govern de Ruanda i el Front Patriòtic Ruandès (FPR) i el final de la violència que envoltava el país. En aquest sentit, la mida de la UNAMIR es va reduir i el seu mandat es va ajustar de la manera següent:
    (a) fer de mitjancers en un alto el foc;
    (b) ajudar a la represa de les operacions d'ajuda humanitària;
    (c) controlar i informar sobre els esdeveniments a Ruanda, inclosos els civils que van buscar refugi a la UNAMIR.
Es va decidir que el mandat de la UNAMIR es mantingués sota supervisió a la llum de les novetats i recomanacions del Secretari General de les Nacions Unides Boutros Boutros-Ghali. Els acords d'Arusha eren l'única solució del conflicte a Ruanda, instant a l'Organització de la Unitat Africana (OUA) a continuar els seus esforços en el procés de pau. Es va demanar a la comunitat internacional que continués proporcionant ajuda humanitària. Finalment, es va demanar al Secretari General que informés sobre la situació amb 15 dies al Consell.

## Referències

* ↑ Melvern, Linda. Conspiracy to murder: the Rwandan genocide. Verso, 2004, p. 323. ISBN 978-1-85984-588-2.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)
* Guerra Civil ruandesa

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Richebourg

«Richebourg» té aquests significats:
* Richebourg (Alt Marne)
* Richebourg (Pas-de-Calais)
* Richebourg (Yvelines)
# Ricla

Ricla és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de Valdejalón.