OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zona del Silenci

La Zona del Silenci (en castellà: Zona del Silencio) es troba en la part central del Bolsón de Mapimí (el qual es troba entre els estats mexicans de Chihuahua, Coahuila de Zaragoza i Durango). El nom d'aquesta zona és causat perquè les ones de ràdio no hi poden ser transmeses de manera normal atès que existeixen camps magnètics, com va observar un aviador a la dècada de 1930. Una explicació lògica dels camps magnètics pot ser l'alta concentració de ferro provinent dels meteorits.
Una altra versió diu que el juliol de 1970, un míssil de prova Athena llançat des de la base militar de Green River, Utah dirigit cap White Sands Missile Range va perdre el control i caigué a aquesta Zona del Silenci. El míssil portava dos petits contenidors de cobalt 57, radioactius. Immediatament, un equip d'especialistes va cercar el coet caigut i quan el van trobar van construir una carretera per emportar-se'l amb terra contaminada. A conseqüència d'aquest fet es diu que es van originar els mites de les anomalies magnètiques, mutacions en la fauna i flora i visites d'extraterrestres.
La Zona del Silenci sovint es compara amb el Triangle de les Bermudes, les Piràmides d'Egipte, les ciutats sagrades del Tibet, Cap Canaveral, totes elles situades entre els paral·lels 26 i 28.
El 1978 s'hi creà la reserva de la biosfera de Mapimí, sota els auspicis de la UNESCO, l'Instituto de Ecología, el CONACYT i altres organitzacions.

## Referències

* 1 2 Toledo Vega, Rafael. «Capítulo VII, Lugares misteriosos». A: Enigmas de México, la otra historia (en castellà). 2a edició. México: Grupo Editorial Tomo, 2006, p. 129-131. ISBN 970-775-019-7.
* ↑ Eckles, Jim. «The Athena That Got Away». White Sands Missile Range. [Consulta: 21 febrer 2011].
* ↑ Kaus, Andrea. «The Zone Of Silence of northern Mexico - scientific marvel or just fiction?». MexConnect. [Consulta: 21 febrer 2011].

## Bibliografia

* Daley, Jason. "Case Cold." Outside magazine Nov. 2006: p96. (anglès).
* Guia Roji, México Tourist Atlas 2002, p. 70 ISBN 970-621-176-4 (anglès)

## Enllaços externs

* Zone of Silence accessed 10/17/2006 PDT (anglès).
# Volodímir Nakhabin

Volodímir Mikolàiovitx Nakhabin, ucraïnès: Володимир Миколайович Нахабін, rus: Владимир Николаевич Нахабин Vladímir Nikolàievitx Nakhabin (Xàrivka, òblast de Khàrkiv, 21 d'abril del 1910 - Khàrkiv, 20 d'octubre del 1967) fou un compositor, director d'orquestra i professor ucraïnès de l'època soviètica. Artista emèrit d'Ucraïna (1958).
Es va graduar a l'Institut de Música i Drama de Khàrkiv el 1932.
Fou director als teatres de Khàrkiv i rector del conservatori de Khàrkiv.
És autor de ballets, simfonies, poemes i música per al telefilm de V. Butkov Vohnenni poïzd, ucraïnès: Вогненний поїзд (1959)

## Bibliografia

* (ucraïnès){Енциклопедія Українознавства. Vol.5. Lviv, 1996 - pàg. 721;
* (ucraïnès) Мистецтво України: Біографічний довідник. Kíev 1987 - pàg. 432;
* (rus) Музика: Большой Энциклопедический словарь. Moscou, 1998 . pàg.275.

## Referències

* (rus) Biografia a dic.academic.ru

## Enllaços externs

* Concert per a piano (1951) a YouTube
# Zumpano

Zumpano va ser un grup canadenc d'indie rock de la dècada dels 90.
El grup, l'estil power pop del qual recordava el de contemporanis seus com Sloan i The Super Friendz, estava format pel cantant i guitarrista Carl Newman, el teclista Michael Ledwidge, el baixista Stefan Niemann i el bateria Jason Zumpano.
La banda es va formar l'any 1992, després que Zumpano i Ledwidge dissolguessin el seu grup 'Glee' en considerar-lo "artísticament impur", tot i que començava a gaudir d'un cert èxit.
El grup va signar per Sub Pop Records el 1994, al mateix temps que Eric's Trip, Jale i The Hardship Post, com a part de la fugida del segell del grunge rock pur, i hi van publicar dos discos abans de separar-se. Newman va ressorgir l'any 2000 amb The New Pornographers, i Jason Zumpano va formar el grup Sparrow el 2003 i Attics and Cellars el 2007.

## Discografia

* Look What the Rookie Did (1995)
* Goin' Through Changes (1996)

## Referències

* ↑ «MUSICMATCH Guide: Zumpano». Arxivat de l'original el 2006-05-20. [Consulta: 11 febrer 2008].

## Enllaços externs

* Fitxa de Zumpano (amb fotografies) Arxivat 2005-03-05 a Wayback Machine.
* Article sobre Zumpano a Urban Honking Arxivat 2008-03-21 a Wayback Machine.
# Èleos

En la mitologia grega, Èleos (grec antic: Έλεος) era la personificació de la pietat, la caritat i la misericòrdia. Aquest esperit benigne era filla d'Èreb i Nix, i tenia com a oposat Anaideia, la crueltat. Els seus germans eren Caront, Hèmera, Èter i Epífron.
Èleos tenia un altar a l'àgora d'Atenes. Tal com relata Pausànies:
| « | «Els atenesos són els únics entre els hel·lens que adoren aquest ésser diví, i entre tots els déus és el més útil per a la vida humana en totes les seves vicissituds» | » |
| — Pausànies. Descripció de Grècia, I, 17, 1 |||
Era un temple de decoració modesta, sense estàtues ni rituals, ja que la deessa vivia només en els cors dels homes. En aquest temple s'escoltava tots els suplicants dia i nit per molt cruels que poguessin ser els seus crims. Per això aquells que imploraven l'asil dels atenesos, com Adrast o els heraclides, acudien a l'altar d'Èleos demanant clemència. El seu equivalent romà era Misericòrdia.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Eleos». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 9 setembre 2023].
* ↑ Apol·lodor. Biblioteca, II, 8, 1; III, 7, 1
# Ànguids

Els ànguids (Aguidae) són una família de sauròpsids (rèptils) lacertilis. Alguns gèneres tenen el cos allargat i les potes atrofiades, cosa que els dona aspecte serpentiforme, tot i que no estan directament emparentats amb les serps; es tracta, doncs, d'un notable cas de convergència evolutiva. Es tracta, doncs, de llangardaixos àpodes.

## Distribució

La distribució d'Anguidae abasta el vell i nou món, i falta completament absent solament a Austràlia. A Europa les espècies més conegudes són Anguis fragilis i Pseudopus apodus (Ophisaurus apodus). A Amèrica del Nord es coneixen diverses espècies d'Ophisaurus, i a Amèrica Central moltes espècie de Celestus, Diploglossus i Abronia.

## Història natural

La majoria de les espècies són terrestres, viuen a la fullaraca i els detritus, al terra de bosc. Hi ha espècies que són ovovivípares, la qual cosa és particularment avantatjós, com a protecció per als joves, especialment en climes freds i humits com pot ser el nord d'Europa.

## Taxonomia

* Anguis
* Ophisaurus
* Pseudopus
* Celestus
* Diploglossus
* Ophiodes
* Abronia
* Barisia
* Coloptychon
* Elgaria
* Gerrhonotus
* Mesaspis

## Referències

* ↑ Bauer, Aaron M.. Cogger, H.G. & Zweifel, R.G.. Encyclopedia of Reptiles and Amphibians. San Diego: Academic Press, 1998, p. 152–155. ISBN 0-12-178560-2.
# Ànima (TV)

Ànima és un magazín d'actualitat cultural de Televisió de Catalunya. Va començar les emissions el dilluns 9 de març del 2009.

## Història

El programa ha tingut dues etapes. La primera va durar fins al 18 de gener de 2010, quan es va passar a la segona etapa.

### Primera etapa

En la seva primera etapa, el programa es va emetre diàriament en directe al canal 33 amb Bibiana Ballbè i Toni Puntí com a presentadors, i Júlia Bertran, Jofre Font i Sara Loscos com a reporters que cobrien cròniques a l'exterior. El programa pretenia acostar-se en variades disciplines com la música, la literatura, el cinema, el teatre, l'art, l'òpera, Internet, la dansa, el còmic, la gastronomia, la moda, el circ, la cultura tradicional, l'arquitectura o el disseny, per tal d'oferir una àmplia visió de la indústria cultural catalana.
En aquesta primera etapa, el programa s'emetia en dues franges, la primera, de 21.45 a 22.00 (de dilluns a divendres), centrada en l'actualitat cultural del dia; i la segona, de 23.00 a 23.30 (de dilluns a dijous), amb entrevistes, reportatges, actuacions i connexions en directe.

### Segona etapa

En la seva segona etapa, iniciada el 18 de gener de 2010, el programa ha passat a ser d'emissió setmanal i amb un sol presentador, Toni Puntí. No obstant això, l'estructura del programa no ha variat: es manté l'equip amb què ja comptava en la primera etapa, i inclou col·laboradors com Lolita Bosch i Albert Puig (actualitat audiovisual), Toni Garcia (cinema) i Antonio Baños.
El divendres, 10 de setembre de 2010, Ànima va iniciar la seva tercera temporada des del Parc de la Ciutadella de Barcelona, amb motiu de la Setmana del Llibre en Català. El programa segueix tenint l'estructura amb què s'inicià la segona etapa.

## Referències

* ↑ Neix l'"Ànima", el nou magazín d'actualitat cultural del 33 Arxivat 2010-12-06 a Wayback Machine., tv3.cat
* ↑ Ànima, la cultura de la setmana article al diari Avui
* ↑ "Ànima" obrirà la tercera temporada des del Parc de la Ciutadella Arxivat 2010-09-13 a Wayback Machine., tv3.cat.

## Enllaços externs

* Web del programa Ànima
Viccionari
# Àngel Pallejà Vall

Àngel Pallejà Vall (Porrera 9-V-1890 Reus 15-II-1976) va ser un sindicalista i periodista català.
Barber de professió, s'afilià a la CNT a Reus, on hi va anar de ben jove. Pels fets de la setmana tràgica a la ciutat, va ser empresonat. Va formar part del comitè de vaga en la gran vaga tèxtil de Reus de l'estiu de 1915. Va participar en el Congrés de Sants el juny de 1918, on intervingué en el míting de clausura. Després, durant el desembre de 1918 i el gener de 1919, junt amb Fèlix Monteagudo i Camil Piñón i Oriola, recorregué bona part de Catalunya fent una intensa tasca propagandística de l'anarcosindicalisme.
El 1908 havia col·laborat al periòdic El Rossinyol, el 1910 i posteriors a La Lucha, i més tard a Fructidor i a Foment. El 1917 va ser director de la revista satírica L'Estisora. Membre de la junta de l'Associació de la Premsa de Reus, de la que en va ser un dels fundadors, va tenir diverses corresponsalies de diaris de Barcelona i Madrid. Cap al 1922 es va dedicar a les assegurances. Va ser membre de la junta directiva del Centre de Lectura, entitat amb la que va estar tota la vida relacionat. El 1936 era membre de la Unió Socialista de Catalunya, i formà part del comitè antifeixista local. Depurat en la postguerra, va seguir residint a la ciutat lluny d'activitats polítiques.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 507.
* ↑ Ferran, Marc. Humor i sàtira a Reus: la premsa satírica (1868-1936). Reus: Centre de Lectura, 1992, p. 69. ISBN 8487873049.
# Çapanoğlu

Çapanoğlu abans Čapan-oghlu, Čapar-oghlu o Djabbar-oghlu foren una dinastia de senyors autònoms de Bozok, d'origen turcman. Van governar els sandjaks de Bozok (Yozgat), Kayseri, Amasya, Ankara, Niğde, i a la cim del seu poder fins i tot Tars. El primer membre conegut és Ahmed Pasha, mutasarrif de Bozok, destituït el 1764/1765 per la Porta. Li va succeir el seu fill Mustafà Bey, assassinat per la seva guàrdia el 1782. Va pujar al poder el seu germà Suleyman Bey, el més poderós dels membres de la família que va morir el 1814. A la seva mort els seus dominis van retornar a l'autoritat directa de la Porta. Membres de la família van ocupar després alts càrrecs polítics i militars. Entre d'altres Ahmet Fuat Çapanoğlu (1932-2099), valí de Bitlis o Cevat Çapanoğlu (1906), valí de Çankırı i Çorum.

## Referències

* ↑ Türkiye Diyanet Vakfı İslâm ansiklopedisi (en turc). vol.8. Türkiye Diyanet Vakfı, 1993, p. 219-222. ISBN 9753894023.
# Harji

Harji fou un estat tributari protegit, thikhana de Jodhpur. La fortalesa d'Harji fou fundada pel thakur Tej Singh Champawat vers el 1700 i va agafar el nom d'un antic temple de Xiva (el Har-Har Mahadev), estant situat entre els turons Ranak i el riu Jawal. La nissaga s'ha mantingut fins al dia d'avui. Modernament el fort ha estat reconvertit en hotel.

## Referències

Harji Arxivat 2009-06-23 a Wayback Machine.
# Rasborinus formosae

Rasborinus formosae és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina (Yunnan), Taiwan i el Vietnam.

## Referències

* ↑ Oshima M., 1920. Notes on freshwater fishes of Formosa, with descriptions of new genera and species. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 72. 120-135.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Oshima, M., 1920. Notes on freshwater fishes of Formosa, with descriptions of new genera and species. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 72: 120-135, Pls. 3-5.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Luo, Y. i Y. Chen, 1998. Cultrinae. p. 112-207. A: Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
* ↑ Wang, S. (ed.), 1998. China red data book of endangered animals. Pisces. National Environmental Protection Agency. Endangered Species Scientific Commision. Science Press, Beijing, Xina. 247p.
* ↑ Hwang, H.C., I.Y. Chen i P.C. Yueh, 1988. The freshwater fishes of China in colored illustrations. Vol. 2 Shanghai Sciences and Technology Press, Shanghai, la Xina. 201 p.
* ↑ Kottelat, M., 2001. Freshwater fishes of northern Vietnam. A preliminary check-list of the fishes known or expected to occur in northern Vietnam with comments on systematics and nomenclature. Environment and Social Development Unit, East Asia and Pacific Region. El Banc Mundial. Freshwater Fish. Vietnam (BOOK), juny: i-iii + 1-123 + 1-18.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Nguyen, T. T., 1991: New members of the genus Rasborinus (Oshima, 1922) (Pisces -- Cyprinidae) in the Lam River (Nghe Tinh Province), Tap Chi Thuy San (Fisheries Journal). 32-36.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Puerto Real

Puerto Real és un municipi de la província de Cadis, Andalusia, Espanya. A 12 quilòmetres de distància de la capital, Cadis, té una altura sobre el nivell del mar de 8 metres. Situada a l'oest de la província, limita, al nord-oest, amb El Puerto de Santa María, al nord-est, amb el terme municipal de Jerez de la Frontera, al sud-est, amb Medina-Sidonia, al sud, amb la ciutat de Chiclana, al sud-oest, amb San Fernando i, a l'oest, amb la Badia de Cadis. Té una superfície de 197 km² i una població de 37.886 habitants. El seu gentilici és portorrealeño/-a.
# Rafael Ángel Madrigal

Rafael Ángel Madrigal (San José, 4 de novembre de 1902 - 1985), conegut amb el sobrenom Macho Madrigal, fou un futbolista costa-riqueny de la dècada de 1920.
Durant tota la seva carrera defensà els colors del Club Sport La Libertad. També jugà professionalment a Cuba i Nova York. Amb la selecció de Costa Rica jugà el 1921 i 1930. Fou l'autor del primer gol de la selecció el 1921. A més fou l'autor del primer gol del campionat costa-riqueny el 3 de juliol de 1921.

## Referències

* 1 2 «Perfil a salfadeco.or.cr». Arxivat de l'original el 2016-07-29. [Consulta: 14 maig 2019].
* ↑ El primer gol de los campeonatos lo hizo un liberto, Rafael Ángel ‘Macho’ Madrigal nacion.com
# Ramon Martí i Martí

Ramon Martí i Martí (L'Espluga de Francolí, 20 de març de 1917 — L'Espluga de Francolí, 1 d'abril de 2011) va ser el mestre forjador artístic de Cal Biel. Es va formar a les Escoles Professionals dels Salesians de Sarrià, a Barcelona, en l'ofici de forja i serralleria. Fou el principal encarregat de refer, reconstruir i rehabilitar totes les obres de forja, tant les d'ús quotidià com les artístiques, del Monestir de Poblet un cop hi tornaren els monjos (1940), feina que continua fent el seu fill, Valentí Martí, i el seu net, Enric Martí. Baranes, portes, faristols, candelers, llums, escultures, "cristos"... la majoria d'obres de forja que es poden admirar avui dia al monestir han sortit del seu taller del passeig Cañellas de l'Espluga de Francolí, on la seva obra es troba també representada. L'any 1997 va ser distingit amb la Medalla d'Or de la Confederació Espanyola d'Antics Alumnes de Don Bosco. El desembre de 2006 va rebre la primera Medalla de la Vila de l'Espluga de Francolí. Morí el primer d'abril de l'any 2011.

## Referències

* ↑ Carreras Casanovas, Antoni «Ramon Martí i Martí, mestre forjador». Aplec de treballs, 27, 2009, pp. 9-30. ISSN: 0211-9722 [Consulta: 4 gener 2012].
* ↑ Antiguos Alumnos de los Salesianos Arxivat 2011-07-23 a Wayback Machine. (castellà)
* 1 2 Ò. Palau «Mor Ramon Martí, el reconegut mestre forjador de cal Biel». El Punt Avui, 11-04-2002 [Consulta: 4 gener 2012].
# Ramon Martínez González

Ramon Martínez González, àlies «El Nano» (El Esparragal, Múrcia, 1901 - Castres, França, 1974) va ser un obrer i dirigent sindical espanyol.
Treballava com a contramestre a la indústria tèxtil, va ser un actiu militant de la CNT i dels grups específics. Va participar en la conferència celebrada pels sindicats catalans de la CNT a Blanes el juliol de 1922, com a representant de Badalona. Durant la guerra civil, va ser conseller d'economia de l'Ajuntament de Badalona i secretari de la Federació Local de la CNT. En el moment de la constitució del consistori el 3 de novembre de 1936 va ser crític amb els acords presos de millores de les condicions obreres, afirmant que estaven en guerra però que, paradoxalment, vivien millor que abans, així com amb les mesures del govern municipal d'atorgar ajudes financeres a tots els sindicats per acabar de completar el setmanal, ja que calia tenir en compte que les col·lectivitzacions havien saldat en dèficit des de l'inici de la guerra i el municipi no podia fer-se càrrec de tota la càrrega econòmica.

## Referències

* ↑ Martínez de Sas i Pagès, 2000, p. 854.
* ↑ Villarroya, 1985, p. 51.
* ↑ Villarroya, 1985, p. 53.

## Bibliografia

* Martínez de Sas, Teresa; Pagès, Pelai. Universitat de Barcelona. Diccionari biogràfic del moviment obrer als Països Catalans. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2000. ISBN 84-8415-2443-X.
* Villarroya i Font, Joan. Revolució i guerra civil a Badalona. Badalona: Ajuntament de Badalona, 1985.
# Recardães e Espinhel

Recardães e Espinhel (oficialment: União das Freguesias de Recardães e Espinhel) és freguesia del municipi d’Àgueda, districte d’Aveiro, Portugal. La població el 2011 era de 6.036 habitants, en una superfície de 19,92 km².
La freguesia es va establir el 2013 en el marc de la reforma administrativa nacional d'aquell any, fusionant les freguesies de Recardães i Espinhel.

## Referències

* ↑ «Recardães e Espinhel» (en portuguese). cm-agueda.pt. Câmara Municipal de Águeda. Arxivat de l'original el 3 febrer 2014. [Consulta: 2 febrer 2014].
* ↑ Instituto Nacional de Estatística (INE), Census 2011 results according to the 2013 administrative division of Portugal
* ↑ «Áreas das freguesias, concelhos, distritos e país». Arxivat de l'original el 2018-11-05. [Consulta: 6 març 2021].
* ↑ Diário da República, 1.ª Série, n.º 19, Lei n.º 11-A/2013 de 28 de janeiro (Reorganização administrativa do território das freguesias).
# Recalcat

El recalcat és un procés de fabricació que es realitza a la forja i que consisteix a colpejar una peça axialment, disminuint la seva longitud i augmentant-ne la secció. És important saber que aquest procés es realitza en calent per evitar que les fibres del material s'obrin. El recalcat permet obtenir peces amb formes complexes que amb altres procediments s'haurien de fer en parts per separat i posteriorment s'haurien de soldar. Per aquest motiu, és el procediment que s'utilitza habitualment per fabricar, per exemple, els caps dels cargols.

## Regles per evitar el vinclament en el recalc

En alguns casos quan es realitza el recalcat, si la peça no compleix unes determinades especificacions geomètriques, pot flectar. A continuació es presenten les precaucions que cal tenir en compte:

### Longitud baixa

1. Si la longitud de la barra és inferior o igual a 3 vegades el seu diàmetre, s'utilitzarà una estampa oberta.

### Longitud alta i poc augment de diàmetre

2. Si la longitud de la barra és superior a 3 vegades el seu diàmetre, s'utilitzarà una estampa tancada, però en aquest cas, el diàmetre no es podrà augmentar més del 50%.

### Longitud alta i gran augment de diàmetre

3. Si es vol augmentar el diàmetre de la barra més del 50%, caldrà realitzar recalcats intermedis.
Per augmentar més del 50% el diàmetre de la barra, el nombre de passos necessaris (n) serà l'obtingut amb l'equació següent: Per reduir els passos, es pot utilitzar una estratègia que consisteix a passar de secció rodona a secció quadrada. D'aquesta manera, apareix una arrel quadrada de dos que farà reduir el nombre de passos (n) tal com es mostra a continuació:
* Longitud baixa
* Longitud alta i poc augment de diàmetre
* Longitud alta i gran augment de diàmetre
* Nombre de passos necessaris
* Pas de secció rodona a secció quadrada

## Vegeu també

* Extrusió

## Referències

* ↑ «Recalçat de fonaments de formigó armat». Institut de Tecnologia de la Construcció de Catalunya (ITeC). [Consulta: 1r novembre 2021].
* ↑ Recalces a construmatica.com

## Enllaços externs

* Fonaments especials en obres de rehabilitació., per Juan José Rozas
# Redundància

«Redundància» té aquests significats:
* Redundància informàtica, repetició tendent a fer més fàcilment intel·ligible un missatge.
* Redundància lingüística, repetició de paraules en qualsevol comunicat o missatge que, pot donar èmfasi a l'expressió.
* Redundància mecànica.
* Redundància (teoria del senyal), magnitud que dona idea del grau de coherència, ordenació o aleatorietat de qualsevol seqüència d'informació.
* Doble redundància
* Triple redundància
# Regàs

«Regàs» té aquests significats:
* Biografies:
** Antoni Regàs-Borrell i Berenguer (segles XVIII -XIX), enginyer i inventor mataroní
** Georgina Regàs i Pagès (Barcelona, 1932), cuinera i escriptora
** Josep Moix i Regàs (Sabadell, 1898 - Praga, 1973), secretari general del PSUC (1949 -1965)
** Oriol Regàs i Pagès (Barcelona, 1936 - 2011), promotor cultural, aventurer i empresari català
** Quim Regàs (Manresa, 1951 - Barcelona, 2007), periodista català
** Rosa Regàs i Pagès (Barcelona, 1933), escriptora en castellà
* Miscel·lania:
** Premi Quim Regàs de Periodisme, creat l'any 2008 per commemorar la figura i recordar la trajectòria del periodista Quim Regàs
** Veïnat del Regàs, entitat de població del municipi de Riudellots de la Selva (la Selva)
** Cal Regàs (Bertí), masia de Sant Quirze Safaja, Vallès Oriental
** Casa Coll i Regàs, edifici modernista de Mataró dissenyat per l'arquitecte Josep Puig i Cadafalch