OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alçacoll

L'alçacoll és una indumentària utilitzada pels càrrecs sacerdotals càrrecs de l'Església, ja siguin bisbes, arquebisbes, capellans, etc.
L'alçacoll es tanca a la part posterior del coll, mostrant una part frontal sense fissures. La camisa pot tenir l'alçacoll integrat. L'alçacoll clàssic és gairebé sempre blanc i originalment era de cotó o lli, però actualment és de plàstic. De vegades s'uneix amb un collaret de la camisa que cobreix gairebé completament el coll blanc, tret d'un petit quadrat blanc a la base de la nou i, de vegades, amb la vora superior del coll exposada a imitar el collar d'una sotana. Pot ser simplement una fitxa desmuntable de color blanc a la part davantera de la camisa clerical. La camisa clerical és tradicionalment negra.
# Trimma agrena

Trimma agrena és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Les femelles poden assolir 2,08 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i associat als esculls de corall fins als 11 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malàisia, les Filipines i Indonèsia.

## Referències

* ↑ Jordan, D. S. & A. Seale, 1906. The fishes of Samoa. Description of the species found in the archipelago, with a provisional check-list of the fishes of Oceania. Bull. Bur. Fish. v. 25 (for 1905): 173-455 + index 457-488, Pls. 33-53.
* ↑ Winterbottom, R. & I-S. Chen, 2004. Two new species of Trimma (Teleostei: Gobiidae) from the western Pacific Ocean. Raffles Bull. Zool. Suppl. Núm. 11: 103-106.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Winterbottom, R. i I.-S. Chen, 2004. Two new species of Trimma (Teleostei: Gobiidae) from the western Pacific Ocean. Raffles Bull. Zool. 11(Sup.):103-106.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hagiwara, K. i R. Winterbottom, 2007. Two new species of Trimma (Gobiidae) from the Western Pacific. Bull. Natl. Mus. Nat. Sci., Ser. A, Suppl. 1:163-174.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Orio Canavese

Orio Canavese és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 30 quilòmetres al nord-est de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 774 habitants.
Orio Canavese limita amb els següents municipis: Mercenasco, San Giorgio Canavese, Montalenghe i Barone Canavese.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 11 abril 2020].
# Loren Rush

Loren Rush (Point Richmond, 23 d'agost de 1935) és un compositor nord-americà.
Entre les seves obres destaquen la peça de bordó Hard Music (1970) per a tres pianos amplificats. La peça no presenta una figuració melòdica, sinó més aviat núvols creats per una sola nota, la D baixa sobre el violoncel C, repetida prou ràpidament per cada interpret per ser escoltada com gairebé contínua. La superfície és el resultat dels ritmes compostos d'atacs percussius i la interacció de parcials a través dels ritmes i la fortissima dinàmica. Els parcials del cinquè al novè són particularment fàcils d'escoltar i els passatges més forts presenten parcials superiors.
El 1957, va formar un grup d'improvisació amb Terry Riley, Pauline Oliveros, Robert Erickson i Bill Butler amb un enfocament de tècniques aleatòriques i d'improvisació." Entre els seus alumnes s'hi compta Roger Nixon.

## Referències

* ↑ Erickson, Robert (1975). Estructura sonora a la música. Universitat de Califòrnia Press. ISBN 0-520-02376-5 pàg.95
* ↑ Early Improvisations with Pauline Oliveros, Loren Rush, Terry Riley, and Others (1957) Other Minds Audio Archive a Archive.Org"

## Enllaços externs

* Shere C (1973) Third Ear Arxivat 2021-11-29 a Wayback Machine.
# Zúñiga

Zúñiga és un municipi de Navarra, a la comarca d'Estella Oriental, dins la merindad d'Estella. Limita al nord-est amb Lana, al sud-est amb Mendaza i a l'est amb Kanpezu.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 130 | 126 | 118 | 114 | 111 | 162 | 173 | 183 | 178 | 181 | 157 |
| Fonts: Zúñiga i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Antonio Bertola

Antonio Bertola (Sossano, Vèneto, 25 de gener de 1914 – Buenos Aires, Argentina, 21 de juny de 1967) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1935 i 1949. Els seus majors èxits esportius els aconseguí a la Volta a Espanya, on aconseguí dues victòries d'etapa en l'edició de 1936.
Era germà del també ciclista Angelo Bertola.

## Palmarès

* 1935
** 1r al Gran Premi de Bone i vencedor de 3 etapes
* 1936
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Espanya
* 1937
** Vencedor de 2 etapes a la Volta al Marroc
* 1938
** 1r a Quilan
* 1939
** 1r al Circuit de Midi i vencedor d'una etapa
** 1r al Circuit des villes d'eaux d'Auvergne i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa del Tour del Sud-est
** Vencedor d'una etapa del Tour del Sud-oest
* 1941
** Campió de l'Argentina de ciclisme en ruta
** 1r a Rosario-Santa Fe
* 1942
** 1r als Sis dies de Buenos Aires, amb Fernand Wambst
* 1943
** Campió de l'Argentina de ciclisme en ruta
** 1r a Rosario-Santa Fe
* 1947
** 1r als Sis dies de Buenos Aires, amb Alvaro Giorgetti
* 1948
** 1r als Sis dies de Buenos Aires, amb Ángel Castellani

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1936. 3r de la classificació general i vencedor de 2 etapes

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1937. 37è de la classificació general

## Referències

* ↑ «BERTOLA Antonio». [Consulta: 31 gener 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Antonio Bertola» (en italià). [Consulta: 31 gener 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Storia di Antonio Bertola» (en italià). [Consulta: 31 gener 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Antonio BERTOLA» (en italià). [Consulta: 31 gener 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Antonio Bertola a sitiodeciclismo.net
# Alájar

Alájar és un poble de la província de Huelva (Andalusia), que pertany a la comarca de Sierra de Huelva.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 771 | 750 | 769 | 781 | 789 | 776 | 794 | 774 | 804 | 821 |

## Enllaços externs

* Alájar - Sistema d'Informació Multiterritorial d'Andalusia
* Article sobre Turisme a la comarca
# Trucy

Trucy és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 134 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Trucy era de 134 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 16 parelles sense fills i 24 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 52 habitatges, 51 eren l'habitatge principal de la família i 1 era una segona residència. Tots els 52 habitatges eren cases. Dels 51 habitatges principals, 44 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 2 en tenien dues, 5 en tenien tres, 18 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 42 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 27 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Trucy el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 8 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 12 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 82 persones, 63 eren actives i 19 eren inactives. De les 63 persones actives 58 estaven ocupades (34 homes i 24 dones) i 6 estaven aturades (1 home i 5 dones). De les 19 persones inactives 10 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Trucy hi havia 53 unitats fiscals que integraven 141 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 16.249 €.

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'elements pel transport, 2 d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa financera i 1 d'una empresa de serveis.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ «Revenus fiscaux des ménages en 2008». Arxivat de l'original el 2012-08-29. [Consulta: 4 abril 2011].
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Trucy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Trucy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Les Feixes (el Meüll)

Les Feixes és un indret i partida del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà, en terres del poble del Meüll.
Estan situades en els vessants meridionals de los Tossalets, a ponent del Meüll. El Camí del Mas de l'Hereu ressegueix les Feixes pel sud, per dessota seu.
És una partida de camps de conreu repartits en feixes, d'on el nom.
# Oriocourt

Oriocourt és un municipi francès, situat al departament del Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 51 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Oriocourt era de 51 persones. Hi havia 20 famílies, de les quals 7 eren unipersonals (7 dones vivint soles i 7 dones vivint soles), 3 parelles sense fills i 10 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 19 habitatges, 16 eren l'habitatge principal de la família i 3 estaven desocupats. Tots els 18 habitatges eren cases. Dels 16 habitatges principals, 12 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 2 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Oriocourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 31 persones, 20 eren actives i 11 eren inactives. De les 20 persones actives 19 estaven ocupades (11 homes i 8 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 11 persones inactives 3 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una entitat de l'administració pública i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Oriocourt hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Oriocourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Oriocourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Loren Bommelyn

Loren Bommelyn és un indi tolowa que viu a la Ranxeria Smith (Califòrnia), on ha estat membre del Consell Tribal, així com líder i conseller espiritual. També és mestre de llengua tolowa, cantant de cançons tradicionals, cisteller, mestre de cerimònies, i ha escrit el llibre Now You're Speaking Tolowa i els articles The Evolution of De-Transitive Voice in Tolowa Athabaskan (2000).

## Enllaços externs

* Ressenya Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine. (anglès)
# Phrynopus nebulanastes

Phrynopus nebulanastes és una espècie de granota del Perú amenaçada d'extinció per la pèrdua de l'hàbitat.

## Referències

* ↑ Monteza, J.I., Lehr, E., Aguilar Puntriano, C. & Wild, E. Phrynopus nebulanastes. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. 2004
# Zülpichgau

El Zülpichgau fou un territori històric d'Alemanya d'administració comtal a l'alta edat mitjana, centrat a Zülpich i el domini reial carolingi. Va pertànyer a comtes de la nissaga dels Ezzons.
Amb l'extinció dels Ezzons a mitjans del segle xi es va acabar al Zülpichgau l'administració com a comtat comarcal en favor d'un comtat hereditari. El poder se'l van disputar el comte de Jülich i l'Arquebisbe de Colònia que tenien els dos l'objectiu d'aconseguir la preponderància a l'Erft. A partir del final del segle XII l'arquebisbe aconseguia la victòria. El 1379 Zülpich i el seu voltant foren definitivament venuts a la propietat eclesiàstica. Als segles XIV i xv es va construir la capital territorial arquesbibal de Zülpich (Kurkölnische Landesburg Zülpich) des de la qual es governava la regió.

## Comtes al Zülpichgau de la família dels Ezzons

* Erenfred II, testimoniat 942/966, mort abans de 970, 942 comte al Zülpichgau, 945 comte al Bonngau, 950 comte al Ruhrgau/Keldachgau, 946/959 comte a Huy (dinastia dels Ezzons)
* Hermann I o Hermann Pusillus (fill d'Erenfred II), mort el 996, el 972, 992 i 993 esmentat com a comte al Bonngau, 978, com a comte a l'Eifelgau, eñ 976 comte a Gerresheim, 981 comte al Zülpichgau, i el 985/989 Palgravi de l'Alta Lotaríngia; el 996 fou comte a l'Auelgau.
* Hezzelin (Eccelí), fill d'Hermann Pusillus, mort el 20 de novembre de 1033, comte al Zülpichgau, Vogt (protector/advocat) de Kornelimünster.
* Hermann II, mort el 1085, net d'Hezzelin, Palgravi de Lotatóngia, comte al Zülpichgau, Ruhrgau i Brabant.

## Bibliografia

* Geschichtlicher Atlas der Rheinlande. 7. Lieferung, IV.9: Die mittelalterlichen Gaue, 2000, 1 Kartenblatt, 1 Beiheft, bearbeitet von Thomas Bauer, ISBN 3-7927-1818-9
# Aluminosugilita

La aluminosugilita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de l'osumilita. Rep el nom per ser l’anàleg d'alumini de la sugilita.

## Característiques

La aluminosugilita és un silicat de fórmula química KNa₂Al₂Li₃Si₁₂O$_{30}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada per primera vegada el 2020. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 6 i 6,5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Nacional de la Natura i la Ciència (Japó), amb el número d'espècimen: nsmmf- 16503.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Cerchiara, sitruada a Borghetto di Vara, dins la província de La Spezia (Ligúria, Itàlia). També ha estat descrita a la mina Furumiya, a Tobe-cho (prefectura d'Ehime, Japó), i a la mina N'Chwaning III, a Kuruman (Cap Septentrional, Sud-àfrica). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Aluminosugilite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 juliol 2021].
# Alonso Fernández de Madrid (desambiguació)

Alonso Fernández de Madrid és el nom dels següents personatges:
* Alonso Fernández de Madrid (Madrid, segle xv) noble i cavaller castellà
* Alonso Fernández de Madrid y Armunia (Palència, ca. 1474-1559) sacerdot i historiador castellà
* Alonso Fernández de Madrid y Ocaña (Madrid, segle xv) noble i militar castellà
# Phrynopus kempffi

Phrynopus kempffi és una espècie de granota que viu a Bolívia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Cortez, C., Reichle, S., De la Riva, I. & Köhler, J. 2004. Phrynopus kempffi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Zújar

Zújar és un municipi que està situat al nord de la província de Granada. Compta amb l'annex de Carramaiza.

## Entitats de població

| Unitat poblacional | Hab. |
| Carramaiza Zújar | 92 2.647 |
* Font: INE.

## Geografia

Es troba al peu del Cerro Jabalcón, des del cim del qual es pot veure gairebé tota la Comarca de Baza. El Turó compta amb zones d'enlairament condicionades per al vol lliure que han servit en diverses ocasions per a la celebració del Campionat d'Espanya. A 9 km del poble es troben "Els Banys de Zújar" unes aigües naturals calents i sulfuroses que se solen usar per a descansar.

## Demografia

Evolució demogràfica de 1787 a 2005 :
| 1787 | 1842 | 1860 | 1877 | 1887 | 1897 | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2005 |
| 2003 | 2603 | 2936 | 3554 | 4228 | 4384 | 4573 | 5024 | 5851 | 7481 | 8417 | 9178 | 8918 | 7618 | 6078 | 2986 | 2933 | 2733 | 2703 | 2746 |
# Antonio Ventura de Prado y Terrín

Fray Antonio Ventura de Prado y Terrín (Còrdova?), clergue trinitari, escriptor espanyol i membre de la Reial Acadèmia Espanyola. Famós predicador i poeta en el seu temps que pel que sembla va néixer a Còrdova, segons es desprèn del pròleg del seu San Rafael Custodio de Córdoba. També va usar el pseudònim de Fray Buenaventura Terrín.
Va ser catedràtic de Teologia de la Universitat de Sevilla, Soci Teòleg de la Reial Societat de Sevilla, Examinador Sinodal de l'arquebisbat de Sevilla, Redemptor General de la província d'Andalusia de l'Orde de la Trinitat, Redempció de Captius, Qualificador de la Inquisició i Predicador del Rei. El 6 de març 1737 va ser admès com a acadèmic supernumerari de la Reial Acadèmia Espanyola i posteriorment va ocupar la butaca D, des de 1743 fins a 1753.
En 1751, al costat d'altres companys de les províncies trinitàries d'Andalusia i Castella, va intervenir en el rescat de 336 captius cristians a Àfrica, arribant a ser Provincial d'Andalusia de la seva ordre i morint el 14 de juny de 1754. Gairebé un segle mitjà després de la seva mort, les obres de Fra Antonio Ventura van ser tingudes en compte en el procés de beatificació del màrtir trinitari Fra Marcos Criado, anomenat “l'Apòstol de les Alpujarras”, proclamat beat en 1899.

## Obres

Les seves principals obres van ser sermons, oracions, declamacions i altres obres de caràcter religiós i apologètic.
* Sermón de San Zoilo, mártir de Córdoba (1715);
* Sermones panegíricos de San Antonio de Padua (1724);
* Declamación funeral que en las exequias Conde de Fernán-Nuñez (1734);
* San Rafael, Custodio de Córdoba (1736);
* El Apóstol de las Alpujarras: Vida, Martirio y Culto de Fr. Marcos Criado (1738);
* El Mercurio cristiano: oración funeral en las exequias del duque de Escalona (1738);
* Panegírico funeral que en la anual memoria del caerdenal Francisco Jiménez de Cisneros (1742);
* Oraciones evangélicas que predicó Fray Antonio Ventura de Prado (1744);
* Oración fúnebre en las exequias que por Felipe V celebró Sanlúcar de Barrameda (1746);
* Acción de gracias, que en la aclamación de Fernando VI consagró a su patrón San Lucas Evangelista la ciudad de Sanlúcar de Barrameda (1746).

## Referències

* Antonio Romero-Dorado. Breve semblanza de Fray Antonio Ventura de Prado y Terrín. El Rincón malillo nº 4. 2014. Pàgs. 48-50.
# Trajecte final

Trajecte final és un recull de set contes de l'escriptor català Manuel de Pedrolo editada l'any 1975 i pertany al gènere de ciència-ficció.

## Referències

* ↑ «Manuel de Pedrolo» (en català). [Consulta: 9 novembre 2016].
* ↑ «Trajecte final». Arxivat de l'original el 2017-08-03. [Consulta: 9 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Video : Manuel de pedrolo. Trencant l'oblit
* Diferents portades del llibre Trajecte final.
# Lidice

Lidice (alemany: Liditz) és un poble del districte de Kladno de la República Txeca, a 22 quilòmetres al nord-oest de Praga. Es construeix a prop del lloc del poble anterior amb el mateix nom, que va ser completament destruït el juny de 1942 per ordres d'Adolf Hitler i del Reichsführer-SS Heinrich Himmler en represàlia per l'assassinat del protector del Reich Reinhard Heydrich.
El poble es menciona per primer cop per escrit el 1318. Després de la industrialització de la zona, molta de la seva gent treballava en mines i fàbriques a les ciutats veïnes de Kladno i Slaný.
Lidice va ser escollida com a objectiu de represàlies arran de l'assassinat de Reinhard Heydrich, perquè els seus residents eren sospitosos d'haver acollit partidaris de la resistència local i van estar falsament associats amb membres de l'equip de l'Operació Antropoide. En total, unes 340 persones de Lidice van ser assassinades a causa de la represàlia alemanya (192 homes, 60 dones i 88 nens). El poble de Lidice va ser incendiat i les restes dels edificis destruïdes amb explosius. Un cop acabada la guerra, només 153 dones i 17 nens hi van tornar. Van ser reallotjats en el nou poble de Lidice que es va construir amb vistes al lloc original, construït amb diners recaptats en una la campanya iniciada per Sir Barnett Stross al Regne Unit. La primera part del nou poble es va acabar el 1949.
El 1943, el compositor txec Bohuslav Martinů va escriure l'obra musical Memorial to Lidice.

## Referències

* ↑ Gerwarth, Robert. Hitler's Hangman: The Life of Heydrich. New Haven, CT: Yale University Press, 2011, p. 280. ISBN 978-0-300-11575-8.
* ↑ Williamson, Gordon. Loyalty is my Honor. Motorbooks International, 1995, p. 87. ISBN 0-7603-0012-7.
* ↑ Wechsberg, Joseph «The Love Letter That destroyed Lidice». The Milwaukee Journal, 24-06-1948, p. 20.
* ↑ Kaplan, Jan; Nosarzewska, Krystyna (1997). Prague: The Turbulent Century, Koenemann Verlagsgesellschaft mbH, Koeln, p. 241 ISBN 3-89508-528-6
* ↑ «How Stoke-on-Trent helped Lidice recover from the Nazis». BBC News, 08-03-2011.
* ↑ Phillips, Russell. A Ray of Light: Reinhard Heydrich, Lidice, and the North Staffordshire Miners. Shilka Publishing, 2016, p. 69. ISBN 9780995513303. Arxivat 2016-08-16 a Wayback Machine.