OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bloomfield (Vermont)

Bloomfield és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 261 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bloomfield tenia 261 habitants, 101 habitatges, i 75 famílies. La densitat de població era de 2,5 habitants per km².
Dels 101 habitatges en un 34,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,4% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 25,7% no eren unitats familiars. En el 23,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 4,2% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 14,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.500 $ i la renda mediana per família de 39.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.708 $ mentre que les dones 20.357 $. La renda per capita de la població era de 17.224 $. Entorn del 3,2% de les famílies i el 4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bloomfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bloomfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Boisgasson

Boisgasson és un municipi francès, situat al departament de l'Eure i Loir i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 112 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Boisgasson era de 112 persones. Hi havia 40 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 20 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 69 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 11 estaven desocupats. 68 eren cases i 1 era un apartament. Dels 48 habitatges principals, 39 estaven ocupats pels seus propietaris i 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien una cambra, 7 en tenien dues, 10 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 35 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 24 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Boisgasson el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 8 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 8 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 16 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 69 persones, 52 eren actives i 17 eren inactives. De les 52 persones actives 46 estaven ocupades (25 homes i 21 dones) i 6 estaven aturades (4 homes i 2 dones). De les 17 persones inactives 8 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Boisgasson hi havia 11 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Boisgasson a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Boisgasson a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Piña de Esgueva

Piña de Esgueva és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 434 | 411 | 382 | 359 |
# Bitoriano

Bitoriano/Vitoriano és un poble de la vall de Zuia, al lurralde d'Àlaba. Situat en els contraforts del Gorbeia, a 683 m d'altura, el 2009 tenia 273 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 212 | 215 | 220 | 224 | 222 | 240 | 246 | 255 |

## Història

Alguns autors consideren que la ciutat visigoda de Victoriacum, fundada l'any 581 pel rei visigot Leovigild com a celebració de la victòria contra els vascons, va estar aquí assentada i no a la ciutat de Vitòria tal com opinen uns altres.
Per a la majoria dels historiadors aquesta teoria està descartada, ja que es té informació anterior de Bitoriano, en concret de l'any 574, quan Leovigild ajuda als seus pobladors a emmurallar-ho, per a la seva defensa contra els vascons.
El nom del nou assentament Victoriacum, ofereix informació important de l'època. El seu nom ho associava amb la ideologia del triomf, doblegant els lemes de les monedes del rei que li anaven a presentar immediatament unit a la paraula "victòria". El nom donat a la nova ciutat és des del punt de vista lingüístic un híbrid, format d'una paraula llatina, victòria, però amb una desinència, -acum, cèltica típica de topònims d'època imperial situats en àrea lingüística cèltica (habitualment "fundus" d'exlegionaris veterans). L'anomalia d'un topònim celtitzant en una àrea que es pensa que estava en vies d'euskaldunitzar-se, planteja una vegada més el problema de la cronologia i manera de la basconiyzació de l'actual País Basc. De tal forma que s'endevina un panorama lingüístic i ètnic en aquestes dates bastant heterogeni (basconització tardana).
A l'actual "casa de l'alt" que conserva l'escut dels Zárate, és possible que existís la torre d'Agirre, on es reunia la confraria dels Cavallers Hijosdalgo de la Vall de Zuia. També va existir la torre de Lasarte, habitada pels Egiluz i després pels Urbina.

## Economia

En aquesta zona va existir una explotació minera de lignit, explotada fins al segle xx, existint al poble una fàbrica de ceràmica, que usava com a combustible aquest carbó. Actualment l'única activitat econòmica local d'importància és la ramaderia, però la major part de la població treballa fora de la zona.

## Referències

* ↑ INE, codi 001301 BITORIANO
* ↑ «Leovigildo. Unidad y diversidad de un reinado».
# Dunes de Nefza

Les Dunes de Nefta són un conjunt de dunes situades al nord i nord-oest de la ciutat de Nefta, i que tot i estar en la zona anomenada predesèrtica pels geògrafs, tenen aparença de desert per l'abundància de sorra groga i la manca total de vegetació i pluja. En aquesta zona s'observen els miratges. A uns 14 km al nord-est de la ciutat hi ha el decorat d'una escena de la Guerra de les Galàxies de Gorges Lucas que és un lloc molt concorregut pels turistes. Més a l'oest les dunes reben el nom de Bir Suanech, d'un lloc poblat a uns 13 km al nord-oest de Nefta.
# Ecotò

Un ecotò és el límit natural entre dos ecosistemes diferents. Generalment, en cada ecotò viuen especies pròpies d'ambdós ecosistemes i solen ser zones de major riquesa i interès biològic. En l'ecotò, interaccionen —compartint un mateix espai— organismes diversos, provinents de zones de vida diferents. Amb freqüència, la diversitat i la densitat de les espècies presents a l'ecotò és major que en les comunitats que l'envolten. Des del punt de vista sistèmic, és en l'ecotò on es produeix el major intercanvi d'energia. Així, l'ecotò representa la zona de màxima interacció entre ecosistemes limítrofs.

## Bibliografia

* Gutiérrez, Emilia. «Dinàmica de l'ecotò entre el límit del bosc i la zona supraforestal als Pirineus». Universitat de Barcelona - Departament d'Ecologia.

## Referències

* ↑ «Ecotò». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Economia de la República Democràtica del Congo

L'economia de la República Democràtica del Congo -va néixer dotada de vasts recursos naturals - segueix en lenta recuperació després d'anys de recessió. La corrupció sistèmica des de la independència el 1960, combinada amb una inestabilitat disseminada i un conflicte iniciat en els anys 1990 van produir una dramàtica reducció de la producció nacional i dels ingressos del govern, i van ampliar el deute extern. Escassament poblada en relació al seu territori, la República Democràtica del Congo és llar d'un vasta font de recursos naturals i abundància mineral.
Rica en minerals, la República del Congo té una història complicada amb l'extracció mineral, la qual cosa ha ocasionat moltes confrontacions dins del país per diverses dècades, però particularment en els noranta. El conflicte que va començar el 1998 va reduir dràsticament les exportacions i els ingressos del govern, va augmentar el deute extern i va resultar en la mort de més de 5 milions de persones.
La indústria, especialment la d'explotació minera, és una gran font potencial d'abundància pel Congo. En 1997, la indústria comptava amb el 16,9% del PIB. El Congo és el quart país de major producció de diamants des dels vuitanta, i els diamants continuen dominant les exportacions, sumant 717 milions de dòlars i el 52% de les exportacions en 1997. Els interessos principals de coure i cobalt són dominats per Gécamines, companyia minera de l'Estat. La producció de Gécamines ha trontollat en anys recents, en part per la forta competitivitat al mercat mundial del coure.

## Referències

* 1 2 CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2016-08-10. [Consulta: 11 novembre 2009].

## Enllaços externs

* Projecció econòmica de la República del Congo (anglès)
# Platja de Punta Galera

La Platja de Punta Galera és a la base d'un escarpat penya-segat de la costa d'Eivissa. La formen grans lloses de pedra de diferents grandàries, sorgides de l'explotació d'una antiga pedrera, on avui en dia constitueixen terrasses naturals on els visitants prenen el sol i es banyen a les seves aigües. Com que és un lloc poc freqüentat és habitual la pràctica del nudisme. L'accés és un poc complicat, ja que es troba a 4 km de Sant Antoni de Portmany.

## Referències

* ↑ «Playa de Punta Galera - ibiza - megustaibiza.com - Ibiza beaches». [Consulta: 4 novembre 2023].
* ↑ «Punta Galera» (en castellà). welcometoibiza.com.
# Platja de Portiello

La Platja de Portiellu, també coneguda com de Portiello de San Martín, és una de les vuit platges de la parròquia de Celorio, en el concejo de Llanes, Astúries. Des d'aquesta platja es té una bona vista de la serra del Cuera i els voltants de les platges estan plens de vegetació. S'emmarca en les platges de la Costa oriental d'Astúries, també conceguda com Costa Verda Asturiana i és considerada paisatge protegit, des del punt de vista mediambiental (per la seva vegetació). Per aquest motiu està integrada, segons informació del Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient, en el Paisatge Protegit de la Costa Oriental d'Astúries.

## Descripció

La platja deu el seu nom a una antiga portella que limitava els drets de pastura de les localitats de Celorio i Poo, entre les quals, i a una distància idèntica, està situada la platja. Es tracta d'un petita platja amb forma de petxina, a la qual s'accedeix a través d'una senda cicloturista de vianants que es va construir unint les localitats de Celorio i Poo. És el límit oriental de la parròquia de Celorio.
Les seves dimensions varien enormement per les marees. I cal destacar l'aparició durant la baixamar d'un bassal de dimensions considerables conegut amb el nom de "la Poza", que és l'única zona d'una certa perillositat de la platja, tot i ser lloc de joc per als nens.
Aquesta platja no compta amb cap mena de servei, tot i que a l'estiu sol haver-hi un servei de salvament entre les 11: 30h i les 19h aproximadament.

## Referències

* ↑ «Playa Arenal de San Martín en Llanes, playas de Asturias.» (en espanyol europeu). [Consulta: 26 octubre 2018].
* 1 2 http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=465 Arxivat 2015-02-11 a Wayback Machine.
* 1 2 3 «Las Playas de Celorio | Celoriu.com - Noticias, Información, Diario digital de Celoriu Llanes» (en espanyol europeu). [Consulta: 26 octubre 2018].
# Platja de Portbou

La platja de Portbou, o platja Gran, és una platja urbana del municipi de Portbou (Alt Empordà) situada al costat del passeig marítim de la població. Té forma de mitja lluna, encaixada en la badia de Portbou, limita al nord amb la platja Petita i al sud-oest amb l'embarcador i el camí que condueix al proper Port de Portbou. Té una longitud de 239 m i una amplada mitjana de 18 m, de còdols i un pendent d'entrada a l'aigua molt fort. La platja disposa de serveis de salvament, passarel·la d'accés, zona infantil, dutxes i vàters. També hi ha una escola de vela, un centre de submarinisme, lloguer de caiacs i, al passeig marítim, nombrosos restaurants.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent. El 2013 va obtenir la distinció de Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis.

## Referències

* 1 2 «Platja Gran». Catalunya.com.
* 1 2 «Platja de Portbou». Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ «Un total de 90 platges i 24 ports catalans obtenen la Bandera Blava aquest estiu». Generalitat de Catalunya, 23-05-2013.
# Bloc Nacional Ucraïnès de Kostenko i Plyusx

El Bloc Nacional Ucraïnès de Kostenko i Plyushch (ucraïnès: Український Народний Блок Костенка і Плюща; Ukraïnskyj narodnyj blok Kostenka i Pljušča) fou una coalició política d'Ucraïna de caràcter nacionalista formada per Iuri Kostenko i Ivan Plyusx de cara a les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2006, formada per:
* Partit Popular Ucraïnès
* Partit del Renaixement Rural
* Partit Polític "Catedral Ucraïna"
Tanmateix, només va obtenir l'1,87% dels vots i no assolí representació a la Rada Suprema, tot i que assolí representació a alguns consells provincials.
De cara a les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2007 cada partit es va presentar per separat.

## Referències

* 1 2 Українська Народна Партія, Database DATA
* ↑ «Official website Ternopil Oblast Council». Arxivat de l'original el 2011-10-06. [Consulta: 19 desembre 2020].
* 1 2 Official website - history section Arxivat 2008-12-12 a Wayback Machine., Ukrainian People's Party
* ↑ «Official website Lviv Oblast Council». Arxivat de l'original el 2009-02-21. [Consulta: 19 desembre 2020].
# Bly (cràter)

Bly és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 18,7 km de diàmetre. Porta el nom d'Elizabeth Jane Cochran (més coneguda com a Nellie Bly) (1867-1892), periodista estatunidenca, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Bly». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Bosc Comunal de Cortsaví

El Bosc Comunal de Cortsaví (en francès, oficialment, Forêt Communale de Corsavy) és un bosc de domini públic del terme comunal de Cortsaví, a la comarca del Vallespir, de la Catalunya del Nord.
El bosc, que ocupa 1,35 km², està situat a l'extrem nord-est del terme comunal, a prop del límit amb els termes dels Aspres de la Bastida i de Sant Marçal, a prop a ponent de la Torre de Vetera.
El bosc està sotmès a una explotació gestionada per la comuna de Cortsaví. Té el codi identificador de l'ONF (Office National des Forêts) F16263M.

## Referències

* ↑ El Bosc Comunal de Cortsaví en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «49 - Cortsaví». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Cortsaví». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Vibidia (cràter)

Vibidia és un cràter amb coordenades planetocèntriques de -26.17 ° de latitud nord i 11.17 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 7.1 km de diàmetre. El nom adoptat com a oficial per la UAI el 27 de desembre de 2011 fa referència a Vibidia, una verge vestal romana.

## Referències

* ↑ "Vibidia (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Wildfang, Robin Lorsch. Routledge. Rome’s Vestal Virgins: A study of Rome’s Vestal priestesses in the late Republic and early Empire, 2006.
# Múscul elevador del vel del paladar

El múscul elevador del vel del paladar (musculus levator veli palatini) o múscul peristafilí intern, és el múscul que eleva el vel del paladar en el cos humà. Durant la deglució, es contreu, elevant el vel del paladar per a prevenir que els aliments entrin a la nasofaringe. Està innervat pel plexe faringi, principalment per la branca faríngia del nervi vague (NC X). És un múscul gruixut i arrodonit situat al costat de les coanes. Té l'origen en la superfície inferior de la cúspide de la part petrosa de l'os temporal i de la làmina medial del cartílag de la trompa d'Eustaqui. Després de passar per sobre el marge del múscul constrictor superior de la faringe que s'estén pel vel palatí. Les seves fibres se situen obliquament cap avall i medialment a la línia mitjana, on es barregen amb les del costat oposat.

## Notes

* ↑ El Diccionari enciclopèdic de medicina considera el múscul elevador del vel del paladar com una sinonímia complementària. El TERMCAT considera que el múscul peristafilí intern és la sinonímia complementària i d'acord amb la Terminologia Anatomica, opta per la denominació principal la de múscul elevador del vel del paladar. Vegeu TERMCAT, Centre de Terminologia. Diccionari d'anatomia. Barcelona: Fundació Barcelona, 1993. 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X
* ↑ Una coana és una cavitat en forma d'embut; fa referència especialment a l'obertura posterior de les fosses nasals.

## Referències

* 1 2 3 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 27 gener 2014].
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Imatges

* Os occipital vist des de fora.
* Orella externa i mitjana (costat dret), vista frontal.

## Enllaços externs

* LUC lvp
* levator+veli+palatini+muscle al Diccionari d'eMedicine
* RocheLexicon: 25420.000-1 Arxivat 2014-01-01 a Wayback Machine..
# Muïzz-ad-Din Qaiqabad

Muïzz-ad-Din Qaiqabad fou sultà de Delhi, fill de Nasir al-Din Bughra Khan (o Bugra Khan) i net i successor de Giyath al-Din Balban Ulugh Khan el 1287/1288. Era també net matern del sultà Nasir o Nasr al-Din Mahmud Shah (1246-1266).
Balban havia designat hereu al tron al seu fill Muhammad (Khan Shahid), però el va premorir; el segon fill Bugra Khan, que ja governava Bengala, va refusar la corona; Balban va designar llavors al seu net Kaykhusraw, però a la mort del sultà els amirs i maliks van preferir a Muiz ud din Kaikubad. Va pujar al tron amb només 17 o 18 anys. Havia rebut una educació estricte però només ser proclamat sultà va iniciar una vida de disbauxa, i va caure sota influència de Malik Nizam al-Din, amir-i dad, nebot i gendre del kotwal de Delhi.
El 1288 va sortir de Delhi i es va dirigir a l'est per trobar al seu pare que s'havia assegurat el poder a Bengala (Nasir al-Din Bughra 1282-1291). La trobada, amistosa, va tenir lloc a la riba del riu Gogra. El pare hauria donat llargs consells al fill, que no els va seguir, excepte el d'eliminar a Malik Nizam al-Din que fou enverinat al cap de pocs mesos de la tornada a Delhi. Els maliks turcs van lluitar pel poder amb la facció khalji dirigida per l'arid al-mamalik Djalal al-Din Firuz Khalji.
Abandonant el govern es van crear faccions d'amirs i maliks per línies ètniques. segurament fou el 1288 o 1289 que una invasió mongola va provocar la matança dels naw-musalman (mongols convertits). El 1290 Kaykubad es va posar malalt i va patir paràlisi suposadament a causa dels excessos, i els amirs van proclamar sultà al seu fill Shams al-Din Kayumarth o Gayumarth, un menor d'edat; però al cap de poc l'arid al-mamalik Djalal al-Din Firuz Khalji va fer detenir el jove sultà i va prendre possessió de la ciutat de Delhi, i uns dies després es va fer proclama sultà obrint al dinastia khalji.
Kaykubad, que havia estat deixar tres dies sense menjar, va ser atacat pels fills d'un malik turc que havia fet executar, que el van enrotllar en una estora, li van pegar i el van tirar al riu Jamuna on es va ofegar (1290). El seu germa Rukn al-Din Kaykaus va succeir al pare com a governador balbànida de Bengala el 1291.

## Bibliografia

T. Wolseley, The Cambridge history of India, III
# Natalobatrachus bonebergi

Natalobatrachus bonebergi és una espècie de granota de la família Petropedetidae. És un monotipus del gènere Natalobatrachus.
És endèmica de Sud-àfrica. El seu hàbitat natural són els boscos i els rius temperats. Està amenaçat per la pèrdua del seu hàbitat.

## Referències

* ↑ «Natalobatrachus bonebergi: IUCN SSC Amphibian Specialist Group & South African Frog Re-assessment Group (SA-FRoG):» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species 2016, 03-08-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t58076a77159820.en.
* ↑ «Natalobatrachus bonebergi Hewitt and Methuen, 1912». amphibiansoftheworld.amnh.org. [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ «Natalobatrachus bonebergi». amphibiaweb.org. [Consulta: 11 agost 2024].
# Necedah

Necedah és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 888 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Necedah tenia 888 habitants, 359 habitatges, i 236 famílies. La densitat de població era de 128,9 habitants per km².
Dels 359 habitatges en un 37% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,7% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 34% no eren unitats familiars. En el 29,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,5% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.135 $ i la renda mediana per família de 37.788 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.417 $ mentre que les dones 20.673 $. La renda per capita de la població era de 14.766 $. Aproximadament el 9,8% de les famílies i el 13,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Necedah» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Necedah». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.