OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rosa Roig i Soler

Rosa Roig i Soler (Marçà, el Priorat, 15 de juny de 1890 - Barcelona, 28 novembre de 1969) fou una pedagoga i feminista catalana, arraconada pel franquisme.

## Biografia

Nascuda a Marçà, era filla de Bonaventura Roig i Queralt, d'Anglesola, i Maria Soler Barceló, de Marçà. Tingué dues germanes, la Mundeta i la Raquel, durant el naixement de la qual morí la mare; la Rosa tenia cinc anys.
Estudià de mestra superior i el 1910 començava els estudis per a professora a l'Escola d'Estudis Superiors de Magisteri de Madrid, on adquirí els ideals de l'institucionalisme krausista. El 1914, una vegada inaugurada l'Escola Normal de Mestres de Palma, Rosa fou de les primeres professores que s'hi incorporà. Els defensors del paper tradicional de la dona criticaren la Rosa i les altres professores, ja que no podien consentir que les futures mestres es formessin en una Normal laica, fessin viatges pedagògics per Espanya i defensessin la coeducació. El 1915, Rosa donà suport a l'Institut d'Estudis Superiors de la Dona de Palma, amb la finalitat de donar educació secundària a les joves i una formació professional.
Fou una ciutadana molt activa i formà part de l'associacionisme cívic de Palma, publicà articles de divulgació científica i de temes d'actualitat a la premsa mallorquina i impartí conferències. Defensà el pacifisme com un valor femení que les dones havien d'aportar a l'educació i a la política. Ella des dels seus anys d'estudis a Madrid es relacionava amb el feminisme institucionalista, que a la vegada connectava amb el moviment feminista de dones universitàries europees i nord-americanes. Per això el maig de 1919 presentava des de la premsa mallorquina la Federació Internacional Femenina, dirigida per Celsia Regis.
Va ser depurada, desterrada i sotmesa a dos consells de guerra pel franquisme. Durant la resta de la seva vida va ser acusada de roja i francmaçona. Des d'aleshores, sense il·lusió ni perspectiva professional –encara que continuà fent classes a una escola Normal de Barcelona–, va viure en un exili interior.

## Reconeixement i memòria

El 2001, Francesca Comas i M. Isabel Miró van publicar-ne la biografía: Rosa Roig. Biografia d'una pedagoga (1890-1936). La població mallorquina de Marratxí va posar el seu nom a un carrer i també ho feu el seu poble natal, Marçà.

## Referències

* 1 2 3 4 «Rosa Roig Soler». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
* 1 2 3 Martí Font, Jordi. «Rosa Roig i Soler, pedagoga pacifista i feminista catalana». Diari de l’Educació. Fundació Periodisme Plural, 01-09-2019. [Consulta: 8 juny 2021].
* ↑ «Esquela». La Vanguardia, 29-11-1969. [Consulta: 8 juny 2021].
* ↑ «Rosa Roig: Biografia d’una pedagoga (1890-1969)». Edicions Documenta Balear. [Consulta: 8 juny 2021].

## Enllaços externs

* Martí Font, Jordi. «Rosa Roig i Soler, pedagoga pacifista i feminista de Marçà». Blocs Vilaweb. [Consulta: 2 setembre 2019].
# Sandy Valley

Sandy Valley és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nevada. Segons el cens del 2000 tenia 1.804 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sandy Valley tenia 1.804 habitants, 714 habitatges, i 477 famílies La densitat de població era de 12,43 habitants per km².
Dels 714 habitatges en un 26,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,1% hi vivien parelles casades, en un 7,3% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 23,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 4,0% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 33,7% de 45 a 64 i un 11,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42,6 anys. Per cada 100 dones hi havia 101,34 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,41 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.663 $ i la renda mediana per família de 46.389 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.000 $ mentre que les dones 26.074 $. La renda per capita de la població era de 17.439 $. Aproximadament el 9,0% de les famílies i el 14,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sandy Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Sandy Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Sandya Eknelygoda

Sandya Eknelygoda és una activista pels drets humans de Sri Lanka. És la muller del periodista desaparegut Prageeth Eknaligoda. Va rebre el Premi Internacional Dona Coratge el 2017. Ha estat una activista que ha denunciat reiteradament la desaparició de persones a Sri Lanka i ha fet crides per la seva recerca. El seu marit li va dir que estava en una llista negra i que rebia amenaces perquè deixés d'escriure. Estava investigant casos de corrupció quan va ser segrestat fins al 2009. Es va involucrar activament després que el seu marit i periodista Prageeth Eknaligoda desaparegués el 2010 quan investigava la suposada utilització d'armes químiques contra civils per part de l'exèrcit de Sri Lanka en la lluita contra els rebels tàmils.

## Referències

* ↑ «Sandhya Eknelygoda speaks for Sri Lanka's disappeared». Bob Dietz. Committee to Protect Journalists, 04-09-2012. [Consulta: 26 agost 2017].
* ↑ Committee to Protect Journalists (CPJ). Attacks on the Press: Journalism on the World's Front Lines. John Wiley & Sons, 4 febrer 2013, p. 31–. ISBN 978-1-118-61129-6.
* ↑ «Biographies of the Finalists for the 2017 International Women of Courage Awards». US Department of State. [Consulta: 26 agost 2017].
* ↑ «Sandya Eknelygoda: ‘International Woman of Courage’». Daily Mirror, 30-03-2017. [Consulta: 26 agost 2017].
* ↑ «Voices in Danger: 'Prageeth is my courage. He always worked for peace and unity'». Evgeny Lebedev. The Independent, 28-04-2013. [Consulta: 26 agost 2017].
* ↑ «Prageeth missing due to 'chemical weapon probe'». BBC Sinhala, 28-01-2011. [Consulta: 16 novembre 2017].
* ↑ «Sri Lanka's missing thousands: one woman's six-year fight to find her husband». Amantha Perera. The Guardian, 29-01-2016. [Consulta: 16 novembre 2017].
# Rose (cràter)

Rose és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 15,5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim alemany, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Rose». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Rose Akol

Rose Akol (Bukedea District, 27 de novembre de 1964) és una comptable i política ugandesa. Va ser nomenada ministra d'Interior el 16 de novembre de 2015. Va assumir el càrrec després de la confirmació del Parlament d'Uganda. També és membre electa del parlament com a representant de les dones del districte de Bukedea.

## Antecedents i educació

Va néixer al districte de Bukedea i va anar a l'escola secundària de Ngora. Té un Màster en administració d'empreses en finances i comptabilitat, atorgat l'any 2004 per la Makerere University Business School.

## Experiència laboral

Va començar la seva carrera l'any 1989 com a assistent de comptabilitat al Consell de Promoció d'Exportacions d'Uganda, ocupant aquest càrrec fins a 1990. Des de 1990 fins a 1993, va exercir com a comptable a l'Agència de Desenvolupament de Karamoja. Des del 1994 fins al 2000, va ser auditora interna sènior de la Uganda Airlines Corporation. Des del 2003 fins al 2006, va exercir com a responsable d'auditoria interna del Joint Clinical Research Centre. Al mateix temps, va exercir com a comptable a l'East African Airlines. El 2006, va entrar a la política parlamentària electiva guanyant l'escó de representant de la dona del districte de Bukedea. Va ser reelegida el 2011. El 2011, Rose Akol va guanyar l'escó de representant de la dona del districte davant Anita Among del partit polític Moviment de Resistència Nacional.

## Detalls personals

Rose Akol està casada i és de fe catòlica romana. És membre del partit polític Moviment de Resistència Nacional.

## Referències

* ↑ Vision Reporter. «Akol appointed internal affairs minister», 16-11-2015. Arxivat de l'original el 17 novembre 2015. [Consulta: 17 novembre 2015].
* 1 2 3 The Observer. «Uganda:Akol Okullu Rose Appointed Internal Affairs Minister», 16-11-2015. [Consulta: 17 novembre 2015].
* ↑ Investigator Reporter. «Museveni Replaces Fallen Gen Aronda Nyakairima with 'Little Known' MP Rose Akol as Aging Kirunda Kivejinja Bounces Back», 16-11-2015. Arxivat de l'original el 23 setembre 2016. [Consulta: 23 setembre 2016].
* 1 2 3 POU. «Profile of Mrs. Akol Rose Okullu, Woman Representative for Bukedea District». Parliament of Uganda (POU), 17-11-2015. Arxivat de l'original el 4 març 2016. [Consulta: 17 novembre 2015].
* ↑ Kiggundu, Edris. «MP Among's rise, connections leave key questions unanswered», 21-09-2016. Arxivat de l'original el 2 de desembre 2021. [Consulta: 2 desembre 2021].
# Ròchabruna

* Per a altres significats, vegeu «Ròchabruna (Droma)».
Ròchabruna (occità) o Rochebrune (francès) és un comú francès al departament dels Alts Alps (regió de Provença – Alps – Costa Blava).
El nom de la localitat està testimoniat en la forma Roqua bruna cap a l'any 1200, sota les cites Roqua bruna in ripa Durantie («Roche brune sur la rive de la Durance», roca bruna a la riba de la Durance) l'any 1238 i Villagium de Rochebrune al segle xiii. Rochabruna en occità. De l'occità del nord ràcha i adjectiu «bruna».

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1836 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2016 |
| 305 | 134 | 78 | 94 | 106 | 99 | 128 | 144 | 168 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Claude Amouriq | |
| 2008- | Daniel Aubin | |

## Referències

* ↑ Toponymie Occitane e Senhalizacion bilingüa. Actas del Congrés d'Aush, 2007, publicat pel CROM, mapa aparegut a la pàgina 77
* 1 2 Ernest Nègre - Toponymie générale de la France - Page 88 - ISBN 2600028838
# Sacerdot de Llemotges

Sacerdot (Sarlat la Caneda, Aquitània, ca. 670 - Llemotges, ca. 720), també anomenat Sacerdot de Calviac, Sardot o Sardou, fou un monjo, abat i després bisbe de Llemotges. És venerat com a sant per l'Església catòlica.

## Biografia

Havia nascut a Sarlat, fill de Sant Modà. Es feu monjo a l'Orde de Sant Benet i va fundar l'abadia de Calviac, on fou abat. Més tard fou elegit bisbe de Llemotges. Fou sebollit a la Catedral de Sarlat, que li va ésser dedicada.

## Tradició de Sant Sacerdot de Sigüenza

Arran de l'existència de la relíquia d'un cap a la catedral de Sigüenza (Guadalajara), es va creure que corresponia a aquest sant, ja que una inscripció l'identificava com a Sanctus sacerdos Seguntinum (literalment "sant sacerdot de Sigüenza"). La inscripció només deia que el cap era d'un sacerdot de Sigüenza, considerat sant, però amb el temps es va interpretar com un nom propi i, prenent el nom del bisbe de Llemotges, se li donà el nom i el culte de Sant Sacerdot de Sigüenza. La festivitat litúrgica, significativament, es va marcar el dia 5 de maig, dia que el Martirologi romà destina al bisbe de Llemotges, confirmant el cas com una duplicació de personalitat hagiogràfica. Més tard es descobrí que el cap corresponia al sant Martí d'Hinojosa, cistercenc del segle xiii, sacerdot de la diòcesi. La confusió, sumada a les falsedats difoses pels falsos cronicons dels segles xvi i xvii, va fer que el culte a aquest suposat sant diferenciat es perllongués en la pietat popular, ja que el calendari oficial no l'acceptava.

## Tradició de Sant Sacerdot de Sagunt

Un nou error en la interpretació del topònim va fer que en alguns santorals i calendaris aparegués un nou "sant" inexistent: Sacerdot de Sagunt, pensant que Seguntium corresponia a Sagunt, antic Morvedre, ciutat que mai no va tenir bisbat.

## Bibliografia

* Cordón, Constantino. Apologia sobre la cabeza de San Sacerdote, Obispo de Sigüenza, contra Don Juan Tamayo de Salazar .... 1720.
* T'Serclaes, Duque de. "Historia de la diócesis de Sigüenza y sus obispos" (ressenya), Boletín de la Real Academia de la Historia (1912), p. 149-150.

## Enllaços externs

* Saints of May 4: Sacerdos of Limoges Arxivat 2007-11-05 a Wayback Machine.
# Sacerdotium

El sacerdotium, juntament amb lImperium i el studium on es va assentar la cultura llatina a partir de l'edat mitjana. Després de la Caiguda de l'Imperi Romà d'Occident i la creació dels diferents regnes a Europa, els tres pilars foren introduïts per primera vegada per un escriptor alemany medieval, Alexandre de Roes a Colònia al segle xiii. en el seu tractat escrit a Roma “De praerogativa Imperii” lliurat al Papa Martí IV l'any 1281 escriu: "s'ha d'acatar la Providència de Déu que ha concedit als alemanys limperium, als francesos el studium, i als italians el sacerdotium.

## Referències

* ↑ Cerdà, J. ««Qüestions preliminars». Introducció a la literatura europea.». UOC [Barcelona], 2011, pàg. 6.
* ↑ Jordanus. De Jurisdictione Imperiali. Basilleae, 1566, p. 307.
* ↑ Villoslada, R,. La universidad de Paris. Analecta Gregoriana, p. 47.
# Sacerdotalis Caelibatus

Sacerdotalis Caelibatus és la sisena encíclica del papa Pau VI. Fou promulgada el 24 de juny de 1967. Tracta sobre el celibat sacerdotal.

## Estructura

* Introducció
** El celibat sacerdotal avui dia
** Objeccions contra el celibat sacerdotal
** Confirmació del celibat eclesiàstic. Reconeguem el do de Déu
* Aspectes doctrinals
** Els fonaments del celibat sacerdotal (dimensió cristològica, eclesiològica i escatològica)
** El celibat en la vida de l'Església
** El celibat i els valors humans
* Aspectes pastorals
** La formació sacerdotal
** La vida sacerdotal
** Doloroses desercions
** La sol·licitud del bisbe
** L'ajuda dels fidels
* Conclusió

## Enllaços externs

* Text de l'encíclica Sacerdotalis Caelibatus
# Rtísxevo

Rtísxevo - Ртищево (rus) - és una ciutat de l'óblast de Saràtov, a Rússia.

## Geografia

Rtísxevo es troba a 172 km al nord-oest de Saràtov i a 561 km al sud-est de Moscou.

## Història

El poble de Rtísxevo fou mencionat per primer cop el 1666. El 1871 una estació de tren fou construïda prop del poble. Rebé l'estatus de ciutat el 1920. Del 1954 al 1957 pertanyé a la província de Balaixov.

## Ciutats agermanades

* Levice, Eslovàquia
# Bany (desambiguació)

«Bany» té aquests significats:
* Banys públics, edifici públic, utilitzat per banyar-se la gent, en certes civilitzacions i des de molt antic
* Cambra de bany, habitacle en una llar.
* Bany Maria, escalfament d'un material en aigua usat en la cuina i en el laboratori
* Bany de formigues, comportament de les aus que es refreguen el cos contra certs insectes.
* Bany d'ortiga, tortura aplicada en els pobles indígenes sud-americans.
* Bany refrigerant, barreja usada en el laboratori quan es necessiten temperatures baixes.
* Bany sec ecològic, un sistema de sanejament.
* Bany turc, bany àrab, modalitat de bany de vapor
* Bany herbal ús d'aigua i plantes medicinals per millorar la salut

## Ciències

* Bany tèrmic, un sistema en termodinàmica
* Bany d'atur, bany químic sobre pel·lícula o material sensible.
* Bany refrigerant, barreja usada en un laboratori quan es necessiten temperatures baixes

## Varis

* Bany d'or, mètode per a dipositar una capa d'or sobre un altre metall
* Bany de bosc, al Japó, submergir-se en una atmosfera de bosc
# Campionat d'Espanya de motocròs 2011

La temporada de 2011 del Campionat d'Espanya de motocròs fou la 53a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola.

## Classificació final
### MX2

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | José Luis Martínez | KTM | ? |
| 2 | Cristian Oliva | ? | ? |
| 3 | Antonio José Ortuño | ? | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

### MX Elite

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jonathan Barragán | Kawasaki | ? |
| 2 | Carlos Campano | Yamaha | ? |
| 3 | José Antonio Butrón | ? | ? |
| 4 | Alvaro Lozano | Yamaha | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

## Categories inferiors

Font:
| Campionat | Guanyador | Motocicleta |
| Trofeu Sub-18 | Francesc Mataró | Kawasaki |
| Promeses 85cc | Rubén Fernández | Suzuki |
| Trofeu Alevins 65cc | Sergi Notario | KTM |

## Referències

* ↑ «RFME Campeonatos de España de Motocross / Supercross / Freestyle» (PDF) (en castellà). rfme.com. RFME, 10-11-2022. [Consulta: 12 desembre 2022].
* Pi, Pere. «62. Els rivals del motocròs». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 103-105. ISBN 9788461590353.
# CRP (Catalunya)

El Centre de Recursos Pedagògics (CRP) és un servei educatiu del Departament d'educació de la Generalitat de Catalunya a disposició dels centres escolars dels diferents territoris. Aquest Servei està integrat per un nombre variable de professionals provinents de l'àmbit educatiu que donen suport als centres educatius en temes diversos: formació del professorat, dinàmica educativa en general, mediateca (préstec i assessorament de recursos materials), elaboració de materials didàctics, etc.
Existeixen diferents Centres de Recursos Pedagògics arreu de Catalunya, distribuïts per comarques o zones territorials concretes, i cadascun té assignada una àrea geogràfica, zona educativa, determinada per a la seva actuació.
En altres indrets catalanoparlants es coneixen amb el nom de CDR (centres de recursos, a Andorra, CEFIRE (centre de formació, innovació i recursos educatius al País Valencià) i centres de professorat a les Illes Balears.

## Referències

* ↑ «GENCAT - XTEC». [Consulta: 20 març 2017].

## Enllaços externs

* http://www10.gencat.net/sac/AppJava/servei_fitxa.jsp?codi=1567 Arxivat 2009-05-03 a Wayback Machine.
* http://crp.cat Arxivat 2021-02-24 a Wayback Machine.
Viccionari
# Camí de la Cova Plana II

Camí de la Cova Plana II és un abric que conté pintures rupestres d'estil llevantí. Està situat en el terme municipal de Mequinensa (Aragó).
L'abric es localitza en un petit tàlveg sobre l'antic camí de la Cova Plana, a uns 500 metres a l'Est de l'abric del Camí de la Cova Plana I. El lloc es troba en la part més alta del tàlveg, a uns 50 metres d'aquest camí tradicional, podent-se accedir al mateix des del camí asfaltat que, passat el poblat dels Castellets, condueix fins a una antiga explotació minera de la conca carbonífera de Mequinensa. És molt petit i d'escassa altura, de manera que l'única manera de veure convenientment la pintura és ajupir-se o tombar-se ja que el motiu representat es troba al sostre de l'abric, igual que a l'abric del Barranc de Campells I.
Pel que fa a la pintura d'aquest abric, només compta amb una única representació pintada, de color vermell ataronjat realitzada amb la tècnica del traç simple. Pel que fa a l'estat de conservació, pot dir-se que és bastant bo, tant pel que fa al suport com en el referit a la figura pintada. El motiu pintat és certament complicat en el seu disseny i interpretació, així com en la seva funcionalitat. No obstant això, es tracta d'un motiu geomètric que sembla guardar algun tipus de relació amb l'abric de Vallmajor II, com la representació d'una creu en aspa. El disseny i alguns dels paral·lels més evidents, permeten suposar una possible cronologia durant l'Edat Mitjana.
L'abric està inclòs dins de la relació de coves i abrics amb manifestacions d'art rupestre considerats Béns d'Interès Cultural en virtut del que es disposa en la disposició addicional segona de la Llei 3/1999, de 10 de març, del Patrimoni Cultural Aragoès. Aquest llistat va ser publicat en el Butlletí Oficial d'Aragó del dia 27 de març de 2002. Forma part del conjunt de l'art rupestre de l'arc mediterrani de la península ibèrica, que va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la Unesco (ref. 874-655). També va ser declarat Bé d'Interès Cultural amb el codi RI-51-0009509.

## Referències

* ↑ Aragón, Gobierno de. «BOA» (en castellà). www.boa.aragon.es. [Consulta: 6 gener 2020].
* ↑ «Arte rupestre del arco mediterráneo de la Península Ibérica» (en anglès). UNESCO World Heritage Centre. [Consulta: 6 gener 2020].

## Bibliografia

* ROYO GUILLÉN, J.I. I GÓMEZ LECUMBERRI, F. Prospeccions arqueològiques en el terme municipal de Mequinenza (Saragossa). Campaña de 1989, Arqueologia aragonesa, 1988-1989. D.G.A, Zaragoza.
* ROYO GUILLÉN, J.I. The set of shelters with rock art of Mequinenza (Saragossa). Bolskan 5, 1988.
* VV.AA. Arqueologia Aragonesa 1988-1989 Diputació General d'Aragó. Zaragoza, 1991.
# Cal Roma

Cal Roma és una obra de Collsuspina (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de notables dimensions amb teulada a dues vessants amb aiguavés a les façanes laterals. La façana principal presenta discontinuïtat degut a la diferent disposició dels balcons i finestres. Hi ha dos portals, un datat el 1844 i amb motius menestrals, l'altra amb data del 1788.

## Història

Segons ens indica les grafies de les llindes susdita casa fou una antiga ferreria.

## Referències

* 1 2 «Cal Roma». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 juny 2020].