OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tau de la Balena en la ficció

Els sistemes planetaris d'estrelles fora del sol i el sistema solar són un element bàsic en gran part de la ciència-ficció. Tau de la Balena és la segona estrella més propera al Sol (després d'Alfa del Centaure A) amb una classe espectral G, que permet popularment al sistema, l'origen dels relats de ciència-ficció. El sol, també de classe G, proporciona un model obvi per la possibilitat que l'estrella pot albergar mons capaços de sostenir la vida. Però Tau de la Balena, amb un pes de ~0,78 ${\begin{smallmatrix}M_{\odot }\end{smallmatrix}}$, és pobre en metall i així es pensa que és poc probable que contingui planetes rocosos; per altra banda, les observacions han detectat més de deu vegades la quantitat de pols al voltant de l'estrella del que hi ha al Sistema Solar, una condició que tendeix a augmentar la probabilitat d'aquests cossos. Atès que la lluminositat de l'estrella és tot just el 55% que el sol, aquests planetes haurien de girar en el radi orbital de Venus per tal que coincideixi amb la insolació rebuda per la Terra.
Tau és la lletra 19a lletra de l'alfabet grec. El nom Cetus és també grec (Κῆτος, Kētos) com també àrab (ألقيتوس, al Ḳaiṭos) i es tradueix indistintament com un gran peix, una balena, un tauró, o un monstre marí. En la mitologia grega, la constel·lació dels cetacis, encara que no és la mateixa estrella, representa el monstre assassinat per Perseu en el seu rescat de la bella princesa Andròmeda.

## Referències

* ↑ Flynn, C; Morell, O «Metallicities and kinematics of G and K dwarfs». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 286, 3, 1997, pàg. 617–625. arXiv: astro-ph/9609017. Bibcode: 1996astro.ph..9017F [Consulta: 23 maig 2012].
* ↑ Greaves, J S; Wyatt, M C; Holland, W S; Dent, W R F «The debris disc around tau Ceti: a massive analogue to the Kuiper Belt». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 351, 3, 2004, pàg. L54–L58. Bibcode: 2004MNRAS.351L..54G. DOI: 10.1111/j.1365-2966.2004.07957.x [Consulta: 23 maig 2012].
* ↑ Porto de Mello, G F; del Peloso, E F; Ghezzi, L «Astrobiologically interesting stars within 10 parsecs of the Sun». Astrobiology, 6, 2, 2006, pàg. 308–331. arXiv: astro-ph/0511180. Bibcode: 2006AsBio...6..308P. DOI: 10.1089/ast.2006.6.308. PMID: 16689649.
* ↑ ; Scott, Robert«κῆτος». A Greek-English Lexicon. [Consulta: 23 maig 2012].
# Tehut

Tehut, Tekh o Dhewty (Ibis) fou el nomós XV del Baix Egipte en grec Hermòpolis Mikra. Estava entre dues branques del Nil al nord-oest del delta oriental, arribant fins a la costa marítima i el llac de Damiata. Antigament el nomós XVI (Kha) era part d'aquest nomós però després se'n va separar. La capital fou Ba'h (Baht) or Weprehwy (Hermòpolis Parva, avui Baqliya) que és esmentada com a ciutat principal a la llista d'Abidos. A una llista a Edfú s'esmenta la ciutat de Hu. Claudi Ptolemeu anomena la ciutat de Panephusis que fou el nom grec de Baht. El déu principal fou Thoth amb un temple dedicat a Hermòpolis Parva.

## Bibliografia

* Helck, Wolfgang ; Westendorf, Wolfhart (1977). Lexikon der Ägyptologie. Wiesbaden: Harrassowitz. ISBN 3-447-01876-3

## Enllaços externs

* Llista de nomós de l'Antic Egipte (anglès)
* Mapa detallat amb els nomós egipcis (anglès)
* Símbols jeroglífics dels nomoi egipcis Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Mike Bell

Michael R. Bell, conegut com a Mike Bell (Los Angeles, 8 d'agost de 1957 - 25 de gener de 2021), fou un pilot professional de motocròs nord-americà. Va competir als Campionats AMA entre el 1976 i el 1983, sempre amb l'equip oficial de Yamaha, i en va guanyar un títol de supercross, concretament el de 250cc de 1980. A banda, el 1977 va guanyar el Campionat del Món de motocròs quatre temps, una cursa anual que se celebrava aleshores al circuit de Glen Helen. El 2001 va ser incorporat a l'AMA Motorcycle Hall of Fame.
Mike Bell va haver de posar fi a la seva carrera el 1983 a causa de les lesions, especialment per problemes de genoll. Un cop sotmès a cirurgia, amb el genoll restablert, va començar a anar en bicicleta per a recuperar forces. Aviat va passar a competir en bicicleta de muntanya. El gener del 2021, Mike Bell es va morir a 63 anys d'un atac de cor mentre anava en bicicleta prop de casa seva.

## Palmarès
### Títols per any

| Any | Equip | Campionat | Classe |
| 1977 | Yamaha? | Campionat del món de 4T | - |
| 1980 | Yamaha | AMA Supercross | 250cc |

## Referències

* ↑ «Godspeed! Mike Bell (1957-2021)» (en anglès). Motocross Action Magazine, 29-01-2021. [Consulta: 28 març 2021].
* ↑ «Mike Bell career results» (en anglès). racerxonline.com. [Consulta: 19 juny 2021].
* ↑ «Mike Bell career statistics» (en anglès). racerxonline.com. [Consulta: 29 agost 2023].
* ↑ «Mike Bell at the Motorcycle Hall of Fame» (en anglès). motorcyclemuseum.org. [Consulta: 23 febrer 2022].
* ↑ Coombs, Davey. «Mike Bell (1957-2021)» (en anglès). Racer X Online, 25-01-2021. [Consulta: 28 març 2021].
* ↑ «In Memoriam: Mike Bell - A Motocross & Mountain Bike icon» (en anglès). Mountain Bike Action Magazine, 27-01-2021. [Consulta: 28 març 2021].
* ↑ «R.I.P. Mike Bell (1957-2021)» (en castellà). Dirt Bike Magazine, 25-01-2021. [Consulta: 28 març 2021].
Campions AMA de supercross 450$^1$ :
1974 - Karsmakers
1975 - Ellis
1976 - Weinert
1977 - Hannah
1978 - Hannah
1979 - Hannah
1980 - Bell
1981 - Barnett
1982 - Hansen
1983 - Bailey
1984 - O'Mara
1985 - Ward
1986 - Johnson
1987 - Ward
1988 - Johnson
1989 - Stanton
1990 - Stanton
1991 - Bayle
1992 - Stanton
1993 - McGrath
1994 - McGrath
1995 - McGrath
1996 - McGrath
1997 - Emig
1998 - McGrath
1999 - McGrath
2000 - McGrath
2001 - Carmichael
2002 - Carmichael
2003 - Carmichael
2004 - Reed
2005 - Carmichael
2006 - Carmichael
2007 - Stewart
2008 - Reed
2009 - Stewart
2010 - Dungey
2011 - Villopoto
2012 - Villopoto
2013 - Villopoto
2014 - Villopoto
2015 - Dungey
2016 - Dungey
2017 - Dungey
2018 - Anderson
2019 - Webb
2020 - Tomac
2021 - Webb
2022 - Tomac
2023 - Sexton :
$^1$Del 1974 al 2005 era el Campionat AMA de supercross 250cc, SX del 2006 al 2012. Del 2008 al 2021, aquest campionat tingué rang de Campionat del Món regulat per la FIM. :
# Pervomaiski (Staronijesteblíevskaia)

Pervomaiski - Первомайский (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. És al delta del riu Kuban, a la vora dreta de l'Anguélinski. És a 16 km a l'oest de Poltàvskaia i a 56 km al nord-oest de Krasnodar. Pertany a la stanitsa de Staronijesteblíevskaia.
# Càrrega buida

La càrrega buida és una tècnica de construcció de projectils explosius. Consisteix a redirigir i concentrar la força de l'explosió del projectil, per tal de superar un blindatge. La granada impacta contra el blindatge enemic, es detona la càrrega explosiva i, a causa de la forma en què està disposada, gran part de la força de l'explosió es projecta cap endavant
El principi de la càrrega buida consisteix -bàsicament- a aprofitar la força de l'explosió de la càrrega del projectil per fondre el metall d'un blindatge. Quan el projectil impacta contra el blindatge enemic, es detona la càrrega explosiva i, a causa de la seva disposició, es projecta cap endavant, amb una força i velocitat de 8.000 m/s i 10.000 k/cm² de pressió. L'efecte s'incrementa si s'afegeix un recobriment metàl·lic en forma de con invertit a l'explosiu, de manera que aquest recobriment es fon per la detonació i es forma un dard semilíquid que es projecta contra l'acer enemic i en fon el blindatge.
L'efecte s'aconsegueix disposant l'explosiu en forma còncava (forma de bol buit) o cònica al voltant d'un con, generalment de coure. En produir-se l'explosió, la força d'aquest "rebota" a l'interior del con, que se'n desvia de forma perpendicular a les parets. L'efecte resultant és una suma dels components normals al centre del con, que es converteix en un raig de gasos (plasma) a alta pressió i temperatura, que arrossega el metall fos del mateix con i el projecta cap al punt d'impacte del projectil, de manera que s'hi produeix un efecte de penetració de fins a 30 o 40 cm en formigó o acer.
L'angle més adequat per al con és el de 60 graus; també cal optimitzar la distància de la base del con al blindatge, amb la qual cosa se'n millora sensiblement el poder de penetració. Aquest sistema de disposar l'explosiu en forma de càrrega buida es basa en l'efecte Monroe.
Els plafons separadors (planxes metàl·liques o reixetes de metall), disposats a uns decímetres de distància del blindatge principal, anul·len gairebé per complet els efectes d'aquest tipus de munició.
Es va utilitzar per primer cop en la Segona Guerra Mundial per part d'Alemanya, en les seves armes personals anticarro Panzerfaust. Durant la Guerra del Golf, els tancs M1 Abrams nord-americans utilitzaven el projectil de càrrega buida STalbot, que va destruir molts T-62 i T-55 en penetrar-ne la cuirassa, incinerar la tripulació i, posteriorment, fer detonar tots els explosius al seu interior.
# Bauska

Bauska (alemany: Bauske polonès: Pawsk) és un poble del municipi Bauska a Letònia, de la regió històrica de Semigàlia. La població està situada a la confluència dels rius Mūša i Nemunėlis on formen el riu Lielupe. Bauska es troba a 66 km de la capital letona Riga i a 20 km de la frontera amb Lituània.

## Ciutats agermanades

* Kolomna, Rússia
* Rypin, Polònia

## Vegeu també

* Localitats de Letònia
# Teoria de l'art

Una teoria de l'art és un mètode a seguir per a desvetllar el significat de les obres d'art.
Des de Plató fins al segle xix, existia un consens força genèric sobre què era art i què perseguia. La Revolució francesa comporta el desballestament del classicisme i de la persecució essencial de bellesa en l'obra d'art. Aleshores, s'estableixen una diversitat de teories de l'art com construccions de la història de l'art que, encara que es retroalimenten, sovint es mostren antagòniques.

## Llista de teories i autors més significatius

* Einfünlung
** Wilhelm Worringer
* Formalisme
** Heinrich Wölfflin
* Escola de Viena
** Jacob Burkhardt
** Max Dvôrak
* Iconologia
** Aby Warburg
** Erwin Panofsky
** Ernst Hans Josef Gombrich
* Teoria de la Gestalt
** Rudolf Arnheim
* Sociologia de l'art
** Pierre Francastel
* Estructuralisme
** Umberto Eco
** Michel Foucault
# Keffenach

Keffenach (en alsacià Keffènach) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 206 habitants.
Forma part del cantó de Wissembourg, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat de comunes de l'Outre-Forêt.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 186 | 188 | 179 | 190 | 173 | 206 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 2001-2008 | Claude Peter |
| 2008-2014 | Alfred Schneider |
| 2014-2020 | Pascale Ludwig |
# Mataparent de Dupain

El mataparent de Dupain (Rubroboletus dupainii) és un mataparent d'esponja roja de barret més o menys viscòs, llis, brillant, de color vermell sang i de cama puntejada de vermell

## Morfologia

Solitari o gregari; barret de fins a 15 cm de diàmetre, primer hemisperic, després de pla-convex a convex o estès; superfície brillant, lleugerament viscosa; de color taronja vermellós, vermell viu a vermell fosc; blaveja al frec; marge involut, groc, en madurar del color del barret.
Tubs de color groc llimona, blavegen al tall i al frec; porus fins, ataronjats de joves, de vermell brillant a vermell ataronjats, grocs cap el marge del barret; a la pressió i al frec esdevenen blaus.
Cama de fins a 10 cm de longitud; robusta, de cilíndrica a lleugerament inflada al peu; de groc clar a groc ataronjat, bru vermellosa cap el peur; sense veritable reticle, coberta de grànuls fins, densos i vermells; blaveja al frec.
Carn compacta; de color groc pal·lid, amb taques vermellas en el peu; blaveja al tall, blau pàl·lid, especialment sobre els tubs i a la cama; olor agradable, tast poc apreciable

## Hàbitat

Rara; des de l'estiu a mitjans de tardor; en sòls àcids i calcaris; de la muntanya mitjana; vora roures i castanyer

## Comentaris

Carn + I: Negatiu, sense reacció amiloide en la carn de la cama.
L'ornamentació de la cama recorda la del mataparent de cama roja (Neoboletus erythropus) però aquesta espècie té el barret vellutat i de color bru.
Les altres espècies del gènere Rubroboletus tenen un reticle molt marcat sobre la cama i no tenen mai la superfície del barret brillant i de color vermell

## Comestibilitat

És comestible

## Referències

* ↑ Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021. ISBN 978-84-18243-12-7.
* 1 2 3 4 5 Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
* 1 2 3 4 Laessøe, Thomas; Petersen, Jens H. Fungi of temperate Europe. Princeton Oxford: Princeton University Press, 2019. ISBN 978-0-691-18037-3.
* 1 2 3 «B. dupainii « boletales.com». [Consulta: 1r desembre 2023].
* 1 2 3 Muñoz, José Antonio. Fungi Europaei. 2: Boletus s.l., excl. Xerocomus: Strabilomycetaceae, Gyroporaceae, Gyrodontaceae, Suillaceae, Boletaceae / José Antonio Muñoz. Alassio (Savona): Candusso, 2005. ISBN 978-88-901057-6-0.
* ↑ Eyssartier, Guillaume; Roux, Pierre. Le guide des champignons: France et Europe. París: Belin, 2011. ISBN 978-2-7011-5428-2.
# Me (kana)

En l'escriptura japonesa, els caràcters sil·làbics め (hiragana) i メ (katakana) són dues mores que ocupen la 34a posició en el sistema modern d'ordenació alfabètica gojūon (五十音), entre む i も; i la 40a en el poema iroha, entre ゆ i み. En la taula de la dreta, que segueix l'ordre gojūon (per columnes, i de dreta a esquerra), め es troba a la setena columna (ま行, «columna MA») i la quarta fila (え段, «fila E»). En fonologia, una mora és la unitat superior al segment i inferior a la síl·laba.
Tant め com メ provenen del kanji 女.

## Romanització

Segons els sistemes de romanització Hepburn modificat, Kunrei-shiki i Nihon-shiki, め, メ es romanitzen com a «me».

## Escriptura

* El caràcter め s'escriu amb dos traços:
* Traç que comença sent quasi vertical, però es corba cap a la dreta.
* Traç corb que comença en la part superior del caràcter, baixa i a partir d'aquí descriu un arc de circumferència molt ample. S'assembla molt al caràcter の, però comença un poc més amunt.
* El caràcter メ s'escriu amb dos traços:
* Traç diagonal avall a l'esquerra, i lleugerament corb, semblant al caràcter ノ.
* Traç curt, aproximadament diagonal avall a la dreta, i un poc corb. El caràcter sencer s'assembla a una aspa, encara que un dels traços és més llarg que l'altre.

## Altres representacions

* Sistema Braille:
* Alfabet fonètic: 「明治のメ」 («la me de Meiji», que fa referència tant a l'emperador Meiji, Mutsuhito, com al període en què va regnar al Japó)
* Codi Morse: －・・・－

## Referències

* ↑ «escriptura japonesa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bernabé, Marc. Japonès en vinyetes. Norma editorail, maig del 2005, p. 17-19 i 26-28. ISBN 84-9814-162-1.
* ↑ Gilhooly, Helen. Beginner's Japanese Script (en anglès). Teach Yourself, 2003. ISBN 978-0-340-86024-3.
* ↑ «mora». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Romanization of Japanese Kana – Modified Hepburn System» (pdf) (en anglès) p. 2. Government Digital Service (GDS) – The National Archives (Regne Unit), 01-10-2016.
* ↑ «Japanese Braille» (en anglès). Accessible Japan, 12-10-2015. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ Ohta, Satoru. «The Earliest Japanese Telecommunication Technology» (en anglès). IEEE Conference Publication. Institute of Electrical and Electronics Engineers (IEEE), 01-08-2017. DOI: 10.1109/histelcon.2017.8535723. [Consulta: 4 febrer 2024].

## Bibliografia

* López i Vidal, Lluc López i. L'escriptura japonesa. Editorial UOC, 2008. ISBN 978-84-9788-772-4.
* Nolla i Cabellos, Albert. L’escriptura en kanji (pdf). Barcelona: Universitat Oberta de Catalunya, p. 40.
# Me Lata

Me Lata és el nom artístic d'una parella d'artistes urbans activa des de 2015 amb seu a Barcelona. La seva obra consisteix en missatges i declaracions d'amor pintades en llaunes reciclades i penjades a les parets amb una lletra per envàs.
| « | Amor abans de res, real abans de res. | » |
| — Me Lata |||

## Referències

* ↑ «Arriben a Palma les llaunes amb missatge». IB3, 02-01-2018. [Consulta: 18 juliol 2021].
* ↑ Farré, Natàlia. «Me Lata: amor enlatado» (en castellà), 13-12-2018. [Consulta: 18 juliol 2021].
* ↑ «L'amor enllaunat de "Me lata" passa dels carrers a una exposició a la galeria Artevistas». TV3, 01-01-2019. [Consulta: 18 juliol 2021].
* ↑ Vallés, M. Elena. «Lo que hacemos es un acto de amor aunque algunos consideran que es vandalismo» (en castellà), 17-04-2019. [Consulta: 18 juliol 2021].
# Maurice Grevisse

Maurice Grevisse (Rulles, Habay, Província de Luxemburg, 7 d'octubre de 1895 – La Louvière, Hainaut, 4 de juliol de 1980) fou un gramàtic belga.

## Vida i obra

Grevisse va decidir de jove ser mestre i no ferrer, com era la tradició familiar. Va estudiar a l'Escola Normal de Carlsbourg, i es va graduar com a professor el 1915. Després va assistir a l'Escola Normal de Malonne (Namur) on va rebre el diploma com a professor de secundària de literatura. Va ser professor a l'escola de l'exèrcit (École des Pupilles) a Marneffe. En aquesta època va aprendre tot sol grec i llatí i, mentre continuava ensenyant, va estudiar filologia clàssica a la Universitat de Lieja. Es va doctorar en filologia clàssica el 1925 amb una tesi sobre Horaci. El 1927 va esdevenir professor a l'École Royale des Cadets a Namur i després a la de Laeken fins a la seva jubilació el 1957.
Fent de professor es va adonar que les gramàtiques existents no responien a les necessitats de l'ensenyament. Va aplegar les seves notes en el manuscrit de Le Bon Usage. El manuscrit va ser refusat per diverses editorials fins que va ser acceptat per una petita editorial de Gembloux (Duculot) i es va publicar el 1936. Des d'aleshores se n'han fet nombroses edicions (16, el 2017) i ha rebut elogis.
El 1971 Grevisse va ser nomenat membre de la Légion d'Honneur i des de 1967 i fins a la seva mort fou membre del Conseil international de la langue française.
A Rulles hi té dedicat un carrer.

## Publicacions

* Le Bon Usage, Gembloux 1936 (2a ed. 1939; 3a ed. 1946; 4a ed. 1949; 5a ed. 1953; 6a ed. 1955; 7a ed. 1961; 8a ed. 1964; 9a ed. 1969; 10a ed. 1975; 11a ed. 1980 (darrera en vida de Grevisse); 12a ed. 1986, a partir d'aquesta, reelaborades per André Goosse; 13a ed. 1993, 14a ed. 2007, 15a ed. 2011 i 16a ed. 2016)
* Précis de grammaire française, Gembloux 1939 (32a ed. amb el títol Le petit Grevisse. Grammaire française, Brussel·les 2009)
* Problèmes de langage [recull d'articles sobre problemes de llengua publicats al diari La Libre Belgique], 5 vol., Gembloux/Paris 1961–1970
* Le Français correct (1973)
* Savoir accorder le participe passé (1975)
* Quelle préposition ? (1977)
* La force de l'orthographe. 300 dictées progressives commentées, Paris/Louvain-la-Neuve 1989, 1996

## Bibliografia

* Maria Lieber, Maurice Grevisse und die französische Grammatik. Zur Geschichte eines Phänomens, Bonn 1986
* Klein, Jean-René, Maurice Grevisse, in: Nouvelle Biographie Nationale, Brussel·les, 1990, t. II, p. 210-212

## Enllaços externs

* Biografia a la web de l'Institut Destrée sobre els 100 valons més notables
* Pàgina web de Le Bon Usage (en francès)
* Vídeo de 1980 amb motiu de la propera celebració del 85è aniversari (en part en accés lliure) (en francès)
# Tehuantepec

«Tehuantepec» té aquests significats:
* Tehuantepec (municipi), municipi de l'estat d'Oaxaca
* Istme de Tehuantepec, istme d'Amèrica, al sud-est de Mèxic
* Golf de Tehuantepec, golf al sud-est de Mèxic, als estats d'Oaxaca i Chiapas
* Santo Domingo de Tehuantepec, ciutat de Mèxic (estat d'Oaxaca)
* Riu Tehuantepec, riu de l'estat d'Oaxaca
# Museu Internacional de la Gaita

El Museu Internacional de la gaita (Ast: Muséu Internacional de la Gaita) està situat dins del Museu del Poble d'Astúries a la ciutat espanyola de Gijón, Principat d'Astúries.
El museu va ser inaugurat l'any 1965, en aquest any es va situar en l'Antic Institut Jovellanos, anys més tard, el 1975 es trasllada a la seva actual ubicació, la casa dels González Vega, dins del Poble d'Astúries.
Des del principi la gestió correspon a la Fundació Municipal de Cultura de l'Ajuntament de Gijón qui ostenta la seva titularitat.

## L'exposició

L'exposició permanent el museu comprèn una mostra de gaites procedents de tots els llocs que utilitzen o han utilitzat aquest instrument. Es poden veure gaites d'Àfrica, Europa, Galícia, Aragó, Mallorca, Trás-os-Montes i Astúries.
El museu se centra sobretot en la gaita asturiana, així podem veure una sala dedicada exclusivament a aquest instrument. En aquesta sala se'ns explica la història i la seva rellevància dins de l'estructura social asturiana tradicional. Com a complement d'aquesta sala podem veure diferents tipus de gaites asturianes, amb peces des del segle xix.
Finalment el museu ens mostra una sèrie d'instruments asturians.
# Patrizio Gambirasio

Patrizio Gambirasio (Calusco d'Adda, Província de Bèrgam, 23 de gener de 1961) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional de 1983 a 1989. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 1988.

## Palmarès

* 1981
** 1r al Gran Premi de la indústria i el comerç artesanal de Carnago
* 1982
** 1r a la Milà-Busseto
** 1r a la Coppa Fiera di Mercatale
** Vencedor d'una etapa a la Cursa de la Pau
** Vencedor d'una etapa al Baby Giro
** Vencedor d'una etapa a la Setmana Ciclista Llombarda
* 1988
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Tour de França

* 1985. Abandona (17a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1985. 135è de la classificació general
* 1986. 137è de la classificació general
* 1987. Fora de control (8a etapa)
* 1988. 120è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1989. 141è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1984. 92è de la classificació general

## Referències

* ↑ «GAMBIRASIO Patrizio». [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Patrizio GAMBIRASIO» (en italià). [Consulta: 21 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a procyclingstats.com
# Astronesthes niger

Astronesthes niger és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 16 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja peixos i crustacis.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 500 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic i l'Índic.

## Referències

* ↑ Richardson J., 1845. Ichthyology.--Part 2. A: R. B. Hinds (ed.) The zoology of the voyage of H. M. S. Sulphur, under the command of Captain Sir Edward Belcher, R. N., C. B., F. R. G. S., etc., during the years 1836-1842, Núm. 9. Londres: Smith, Elder & Co. Ichthy. Voyage Sulphur 2 . 71-98. Pls. 45-54.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Astronesthes niger». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Sutton, T.T. i T.L. Hopkins, 1996. Trophic ecology of the stomiid (Pisces: Stomiidae) fish assemblage of the eastern Gulf of Mexico: strategies, selectivity and impact of a top mesopelagic predator group. Mar. Biol. 127:179-192.
# Leptodactylus petersii

Leptodactylus petersii és una espècie de granota que viu a Bolívia, el Brasil, Colòmbia, l'Equador, Guaiana Francesa, Guyana, el Perú, Surinam i Veneçuela.

## Referències

* Heyer, R. & Rodrigues, M.T. 2004. Leptodactylus petersii. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.