OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anacampseros subnuda

Anacampseros subnuda és una espècie de planta suculenta del gènere Anacampseros, que pertany a la família Anacampserotaceae.

## Descripció

És una planta perenne, suculenta, que forma petits grups fins a 5 cm d'alçada, que creix a partir d'un càudex gruixut.
Les fulles en rosetes estretes, de color verdós a violaci, gruixudament carnoses, d'1,5 a 2 cm de llarg, minuciosament tuberculades a la superfície i cobertes de llargs pèls grisencs agrupats cap a l'àpex.
La inflorescència de fins a 15 cm d'alçada inclòs el peduncle, de 2 a 6 flors.
Les flors són de color blanc o rosa, que s'obren durant unes hores a la tarda.

## Distribució

Planta endèmica del sud de Zimbàbue, sud-est de Botswana i nord de Sud-àfrica. Creix en sòls poc profunds sobre afloraments rocosos,

## Taxonomia

Anacampseros subnuda va ser descrita per Karl von Poellnitz (Poelln.) i publicada a Botanische Jahrbücher für Systematik, Pflanzengeschichte und Pflanzengeographie. Leipzig. 65(4-5): 429. 1933.

### Etimologia

Anacampseros: nom genèric que deriva de les paraules gregues: Anakampto = 'recuperar' i eros = 'amor'.
subnuda: epítet llatí que significa 'gairebé nu', probablement es refereix a tenir pèls només a prop de l'àpex de les fulles.

### Subespècies

* Anacampseros subnuda subsp. subnuda.
* Anacampseros subnuda subsp. lubbersii (Bleck) Gerbaulet (sinònim d'Anacampseros lubbersii Bleck).

## Referències

* 1 2 «[https://www.zimbabweflora.co.zw/speciesdata/species.php?species_id=123160 Anacampseros subnuda Poelln. var. subnuda]». Flora of Zimbabwe.
* ↑ «Anacampseros subnuda Poelln.». International Plant Names Index.
# Débora Gálvez López

Débora Gálvez López (Vilanova i la Geltrú, 17 de maig de 1985) és una ciclista catalana. Ha competit en equips professionals del 2007 al 2012. Es retirà com a ciclista professional després de tancar la campanya preolímpica de pista prèvia a Londres 2012. Del seu palmarès destaca el Campionat d'Espanya en contrarellotge de 2009. Era germana del també ciclista Isaac Gàlvez López.

## Palmarès en ruta

* 2001
** Campiona d'Espanya cadet
* 2003
** Campiona d'Espanya júnior en contrarellotge
* 2009
** Campiona d'Espanya en contrarellotge
* 2010
** 1a al Trofeu Roldán

## Palmarès en pista

* 2004
** 2a al Campionat d'Europa sub-23 en Puntuació
* 2008
** 2a al Campionat Europeu de scratch

## Referències

* ↑ «Débora Gàlvez López». Enciclipèdia de l'esport català, 30-04-2013. [Consulta: 13 març 2021].
* 1 2 «Débora Gálvez da clases gratuitas en el velódromo de Camp Clar» (en castellà). Ciclo21. Portal de ciclismo, 13-10-2013. [Consulta: 13803/2021].
* ↑ «Débora Gálvez, nueva campeona de España contrarreloj». marca.com, 25-06-2009 [Consulta: 16 setembre 2017].
* 1 2 Jorquera, Albert «Débora Gálvez, campiona d'Espaya». Diari de Vilanova, 04-07-2003, pàg. 60.
* 1 2 Angel, Daniel «Débora Gàlvez triomfa en el Campionat d'Espanya de ciclisme cadet amb dos ors i dues plates». L'hora del Garraf, 10-08-2001, pàg. 37.
* 1 2 Pinzellades de les activitats físiques i esportives a Vilanova i la Geltrú crònica d'un segle. 1a. ed. [Vilanova i la Geltrú]: Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, 2007, p. 63. ISBN 978-84-96349-49-0.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Candela Antón de Vez

Candela Antón de Vez (Barcelona, 1994) és una actriu de cinema, teatre i sèries de televisió catalana, coneguda pels seus papers a Merlí fent de Berta Prats, i a Polseres vermelles, on feia de xicota del Jordi, la Mireia. Durant el 2016 va fer diversos microteatres com Papá o ¿Quien Conoce a Anaïs Antón?.

## Obres
### Televisió

* Polseres vermelles (2011-2013)
* Merlí (2015-2018)
* Vida perfecta (2019–2021) (1 episodi)

### Cinema

* Defectos secundarios (2003, curtmetratge, dir. Matilde Obradors)
* Blog (2010, dir. Elena Trapé)
* Nostalgia (2014, curtmetratge, dir. Daniel Tollesson)
* Exilio (2017, curtmetratge, dir. Matilde Obradors)
* Amigo invisible (2022)

### Teatre

* Papá (2016, dir. Roger Grau i Maria Martín)
* ¿Quién conoce a Anaïs Antón? (2017, dir. Daniel Tollesson)
* Félix Nihilson, tragicomédia del caracol furibundo (2018)

## Personatges
### Polseres Vermelles

La Mireia és la nòvia d'en Jordi (Igor Szpakowski), un jove a qui han amputat la cama.

### Merlí

La Berta Prats és una adolescent sense rumb, que busca el seu camí i no el troba, motiu pel qual utilitza el cinisme amb freqüència com a autodefensa. Tot i ser una persona valenta i intel·ligent és mala estudiant i no li agraden les classes, potser per això acaba dibuixant a les taules com a mètode d'escapatòria. Com a noia extravertida, gaudeix de les festes i l'esbarjo en general per tal d'oblidar-se dels problemes. Si no se la coneix bé, pot caure malament per l'actitud fatxenda i histriònica que adopta però, en realitat, respon a un sentiment de soledat que cobreix fent-se la forta. A nivell familiar, troba a faltar amor i escalf i per això potser el busca en una parella.

## Referències

* 1 2 «D'alumna de ‘Merlí’ a fer microteatre amb el seu pare». Cat.ElPais.com, 24-02-2017. [Consulta: 23 novembre 2017].
* ↑ «Fitxa professional de Candela Antón». Arxivat de l'original el 2017-12-01. [Consulta: 7 maig 2019].
* ↑ Compte, Albert. «Candela Antón: “'Merlí' ha estat una espècie de viatge cap a l'interior de la Berta”». SurtdeCasa.cat, 21-11-2017. [Consulta: 22 novembre 2017].
* 1 2 3 4 «Candela Antón» (en castellà). Decara-Actores.com. Arxivat de l'original el 2017-12-01. [Consulta: 23 novembre 2017].
* ↑ «Defectos secundarios». MostraFilmsDones.cat. [Consulta: 23 novembre 2017].
* ↑ «29è Festival de Cinema de Girona 2017 - Exilio». DiarideGirona.cat. [Consulta: 23 novembre 2017].
* ↑ «La misogínia i els seus avantpassats». Sapiens.cat, 17-03-2017. Arxivat de l'original el 2017-12-01. [Consulta: 23 novembre 2017].
* ↑ Grau, Laura. «Maria Martín estrena l'obra 'Papá' a la Sala Microteatre Barcelona». LaVeu.cat, 24-11-2016. [Consulta: 23 novembre 2017].
* ↑ «Berta Prats (Candela Antón)». CCMA.cat. [Consulta: 24 novembre 2017].
# Bandera de Hokkaidō

La bandera de Hokkaidō (北海道旗, Hokkaidō-ki) és l'ensenya principal de Hokkaido, Japó. Va ser institucionalitzada oficialment l'1 de maig de 1967.

## Història

Tant la bandera com l'emblema de Hokkaido van ser aprovats i oficialitzats l'any 1967. Els dos deriven de la bandera de l'Oficina de Colonització de Hokkaidō, la primera bandera de Hokkaido.

### Símbol de l'Oficina de Colonització

Els colonitzadors de l'illa van emprar una bandera blava amb un estel roig al centre. Aquesta bandera en origen era la del vaixell on transportaven als colonitzadors, però esdevingué bandera oficial dels colonitzadors en febrer de 1872.
En setembre del mateix any, Kuroda Kiyotaka, comissionat de l'Oficina de Colonització, va sol·licitar al govern que canviara el disseny de la bandera i fera que l'estel de cinc puntes passara a ser un estel de set puntes. Més tard, el 1878, l'oficina va deixar de mostrar la bandera i el 1882, amb l'abolició de la institució, també s'abolí la bandera. Ni les posteriors prefectures de Sapporo, Hakodate i Nemuro, de corta durada, o el Govern de Hokkaidō van fer emblemes fins a la creació de l'actual.

### Símbol actual

Durant la dècada dels seixanta del segle XX el disseny d'emblemes i símbols prefecturals va viure una veritable eclosió per tot el Japó, i a Hokkaido augmentà el desig i la motivació per crear una ensenya prefectural de cara al cent aniversari (1969) de la colonització de l'illa. Més de 7.500 propostes de disseny van arribar al comitè per a l'elecció de la bandera, però a la fi elegiren el disseny de Kenichi Kuriyagawa el dia 31 de març de 1967. El primer de maig va ser oficialitzada per lleiamb el nom de "Emblema i bandera de Hokkaido". El 1992, l'emblema va ser adoptat com a logotip del govern per a evitar-ne confusions i simplificar la identitat.

## Disseny

L'emblema de Hokkaido mostra l'estel de cinc puntes de l'antiga bandera de l'Oficina de Colonització, com un estel de set raigs de llum en una imatge moderna i representant el futur de Hokkaido, que creix amb l'esperit dels colonitzadors. Per la banda de l'emblema, els colors reglamentàris no s'especifiquen al contrari de la bandera.
L'esquema de colors de la bandera està basat en el disseny de Kuroda Kiyotaka, amb un estel roig de set puntes, que representa l'energia indomable de la gent envoltat del blanc que simbolitza el vent i la neu i el color blau del fons, que simbolitza la mar del nord i el color del cel.

## Referències

* ↑ 北辰の旗とともに はじまりは、航海師・蛯子末次郎が考案した「船艦旗章」 Arxivat 2009-07-25 a Wayback Machine.（北海道人・北ノ星ヲメザシテ）
* ↑ 北辰の旗とともに 缶詰にも輝く星のマーク Arxivat 2011-10-05 a Wayback Machine.（北海道人・北ノ星ヲメザシテ）
* ↑ 北海道章および北海道旗 - 条例Webアーカイブデータベース（同志社大学）
# Rugbrød

El rugbrød és un pa de sègol molt popular a Dinamarca. El rugbrød comú s'assembla a un prisma rectangular de color marró llarg, d'uns 12 cm d'altura i entre 30 i 35 cm d'ample, encara que la forma i la mida pot variar, així com els ingredients utilitzats. El llevat mare o massa fermentada és gairebé sempre la base d'aquest pa que pot fer-se exclusivament amb farina de sègol i de blat o addicionalment contenir fins a un terç de llavors de sègol integral. També hi ha variants que inclouen d'altres llavors com les de gira-sol.
Aquest pa presenta contingut de greixos més baix que d'altres varietats perquè no s'utilitza oli per a la seva elaboració. El rugbrød danès es diferencia d'altres pans de sègols que es fan a països com Alemanya o Suècia per ser menys dolç i més clar. Abans la producció es feia sobretot en grans factories industrials, però l'evolució dels forns ha fet que ara hi hagi un gran nombre de petits productors i fins i tot que molta gent el faci a casa.
El rugbrød untat amb mantega és la base sobre la qual es fan els famosos entrepans oberts danesos, coneguts com a smørrebrød.
# Fuchū

* Aquest article tracta sobre la localitat de la prefectura de Hiroshima. Vegeu-ne altres significats a «Fuchū (Tòquio)».
Fuchū (府中市, Fuchū-shi) és una ciutat de la prefectura d'Hiroshima, al Japó. L'abril de 2016 tenia una població estimada de 41.102 habitants. Té una àrea total de 195,71 km².
Fuchū fou fundada el 31 de març de 1954. L'1 d'abril de 2004, el poble de Jōge del districte de Kōnu fou annexat a Fuchū. Està situada al centre-est de la prefectura de Hiroshima, i el riu Gōnokawa creua el municipi pel sud-oest. La línia Fukuen de ferrocarrils recorre la ciutat seguint el riu.

## Referències

* ↑ «広島県府中市公式ホームページ» (en japonès). Ajuntament de Fuchū. [Consulta: març 2016].
* ↑ «府中市プロフィール» (en japonès). Ajuntament de Fuchū. Arxivat de l'original el 2016-04-14. [Consulta: març 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament de Fuchū (japonès)
# Mànitx (riu)

* Per a altres significats, vegeu «Mànitx».
El riu Mànitx (en rus Маныч) és un riu de l'estepa de Rússia meridional. La seva conca drena una superfície de 35.400 km² (semblant a països com Guinea-Bissau, Taiwan o Moldàvia) i té una llargària de 219 km si es considera que neix al llac Mànitx-Gudilo o 420 km si es considera la divisòria de la depressió del Kumà-Mànitx, tot i que es considera el sistema conjunt Mànitx-Kalaus arriba als 856 km.
Administrativament, el riu discorre per la República de Calmúquia i per l'óblast de Rostov, a Rússia.

## El Mànitx occidental

En general, Mànitx simplement es refereix al riu Mànitx occidental, l'afluent del riu Don. El riu Mànitx té la seva font al llac Mànitx-Gudilo, localitzat al sud-oest de la República de Calmúquia. S'endinsa en l'óblast de Rostov i discorre en direcció predominantment oest, en un trajecte totalment embassat en què la principal ciutat és Proletarsk, i desemboca al riu Don per l'esquerra, a Mànitxskaia, a l'est de la ciutat de Rostov del Don.
Hi ha tres embassaments al riu Mànitx occidental, que són, en sentit aigües avall:
* L'embassament de Proletarsk
* L'embassament de Vessioli
* L'embassament d'Ust-Mànitx
La presa de l'embassament de Proletarsk és prou alta per elevar el nivell d'aigua fins al llac Mànitx-Gudilo, a més de 150 km de distància aigües amunt, per la qual cosa, de fet, el llac s'ha convertit en part de l'embassament de Proletarsk. Els tres embassaments (i el llac Mànitx-Gudilo) formen una cadena gairebé contínua i el curs original del riu està inundat gairebé en la seva totalitat. Segons els càlculs del geògraf rus Aleksandr Bazeliuk, només 9,1 km de la llargària del riu romanen en el seu curs original com a «riu»: 8,2 km des de la presa de Vessioli a l'embassament d'Ust-Mànitx, i 0,9 km des de la presa d'Ust-Mànitx fins a la desembocadura al riu Don.

## El Mànitx oriental

Menys conegut que l'occidental, el riu Mànitx oriental corre a través de la part oriental de Calmúquia, al llarg de la seva frontera amb el krai de Stàvropol i desemboca als llacs Sóstinskie. Segons els geògrafs russos, el Mànitx oriental té 141 km de llargària, mentre que, si s'hi inclouen les seccions generalment seques del seu curs inferior, la llargària seria de 220 km.
En aquest riu es troba l'embassament de Txograi, acabat el 1969. L'embassament rep aigua del riu Tèrek i del riu Kumà a través del canal Tèrek-Kumà (acabat el 1958) i del canal Kumà-Mànitx (acabat el 1965).

## Referències

* ↑ Alexander A. Bazelyuk (А.А. Базелюк), "Changes in the hydrographic network of river basins. The West and East Manych in the 19-20th centuries". In: "", Rostov-na-Donu, 2007. (en ruso)
# Anacroneuria otun

Anacroneuria otun és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.
El seu nom científic fa referència al riu Otún.

## Descripció

* Els adults presenten principalment un color marró fosc combinat amb groc, el cap marró fosc amb tres àrees clares, el pronot marró amb una franja estreta clara i rugositats fosques escampades, les membranes alars transparents amb la nervadura marró fosc i les potes marrons.
* Les ales anteriors del mascle fan 18 mm de llargària.
* Ni la femella ni la larva no han estat encara descrites.
* En el seu estadi immadur, és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Global Species (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* 1 2 3 Stark & Zúñiga, 2007. A: Zúñiga, Stark, Cardona, Tamaris-Turizo & Ortega. Additions to the Colombian Anacroneuria fauna (Plecoptera: Perlidae) with descriptions of seven new species. Illiesia 3(13):129. «PDF».

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Batalla de Kakamas

La batalla de Kakamas va tenir lloc a Kakamas, a la província del Cap Septentrional de Sud-àfrica, el 4 de febrer de 1915. Va ser una escaramussa pel control de dos guals del riu Orange entre contingents d'una força d'invasió alemanya i les forces armades sud-africanes. Els sud-africans van preveure els moviments dels alemanys i van guanyar el control dels guals per a poder travessar el riu.

## Antecedents

Sud-àfrica havia reunit una força de 6.000 homes a Upington i Kakamas, sota el comandament del coronel Jacob van Deventer. Els homes de Deventer eren d'una de les columnes que planejaven envair Àfrica Sud-occidental Alemanya.
Com a mesura preventiva, la Schutztruppe alemanya, sota el comandament del Major Ritter, va envair Sud-àfrica.

## Batalla

Ritter va atacar Kakamas el 4 de febrer de 1915, amb l'esperança de capturar dos guals del riu Orange i dirigir-se cap al sud de Sud-àfrica. Es va produir un combat on els alemanys van ser atacats pel darrere i van perdre 7 morts, 16 ferits i 16 presoners.

## Conseqüències

Després de la batalla, J. van Deventer va cridar la resta de la seva columna d'Upington, a 80 km de distància, va travessar el riu Orange i va procedir a avançar lentament cap a l'interior d'Àfrica Sud-Occidental Alemanya.

## Memorial

Als afores de la ciutat, al cementiri de la ciutat, hi ha un monument dedicat als soldats alemanys que van morir en la batalla.

## Referències

* 1 2 Willcox, 1986, p. 84.
* ↑ Olivier, 2005, p. 164.
* ↑ Exploring our Provinces: Northern Cape, Volume 8 p. 62, Jacana Media, ISBN 1-77009-267-6
* ↑ Reader's Digest illustrated guide to Southern Africa, Reader's Digest Association South Africa (Pty.), ltd. in association with T. V. Bulpin, 1978, p. 183
* ↑ Reader's Digest illustrated guide to southern Africa, 2a Edició, Reader's Digest Association South Africa, 1980, ISBN 0-620-04650-3, ISBN 978-0-620-04650-3

## Bibliografia

* Historicus Africanus. Der 1. Weltkrieg in Deutsch-Südwestafrika 1914/15 (en alemany). Volum III, "Kämpfe im Süden" (Das Gefecht bei Kakamas), 2014. ISBN 978-99916-872-8-5.
* McDonald, C. F.. Agter Die Skerms met Die Rebelle, 1949.
* Olivier, Sandra. Touring in South Africa (en anglès). Struik, 2005. ISBN 1-77007-142-3.
* Waldeck, Karl. Gut und Blut für unsern Kaiser, 2010. ISBN 978-99945-71-55-0.
* Willcox, A. R. Great river: the story of the Orange River (en anglès). Drakensberg Publications, 1986. ISBN 0-620-09845-7.

## Vegeu també

* 1. Boer Rebels and the Kaiser,s Men (anglès)
* 2. Kakamas: von Hadeln's reconnaissance section (anglès)
# Samaguting

Samaguting és un poble de Nagaland, antiga posició de frontera i primera capital del districte de Naga Hills. Estava situada a la riba d'un afluent del Dhaneswari a uns 100 km al sud de la ciutat de Golaghat. Fou ocupada pel tinent Gregory el 1866 i escollida com estació britànica el 1867, ja que estava a pocs quilòmetres de Dimapur (Assam) però abandonada el 1878 en favor de Kohima (uns 35 km al sud-est) en el territori dels naga angamis, ja que aquesta estava millor situada, i tenia millor subministrament d'aigua entre altres coses que la feien superior. A la regió viu la tribu naga dels kaches.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Kharlàmovo

Kharlàmovo (en rus: Харламово) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 4 habitants. Pertany al districte de Kirjatx.

## Referències

* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии : Вып. 2-4 / сост. В. Добронравов. Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897.». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Horror

L'horror és una emoció humana produïda per una por intensa. És la sensació de repulsió que normalment segueix a una visió, un so o una experiència aterridora. Aquesta emoció juga un paper important en gèneres com el cinema, videojocs, sèries de televisió o inclús la literatura.

## Diferència entre por, horror i terror

La por és un canvi d'estat d'ànim que ens avisa d'un possible perill. El terror és una variació de la por quan un és conscient que aquest perill pot ser horrorós, aquest estat se sol descriure com el sentiment de por i anticipació que precedeix l'experiència horrorosa. Un cop passem a estar en una situació horrorosa passem a estar horroritzats. El DIEC es refereix a l'horror com a "sentiment de repulsió profunda causada per la vista de quelcom de terrible, espantós o repugnant".
Cal diferenciar també l'horror de la fòbia, una emoció de por intensa i irracional que deriva majoritàriament d'un trauma.

## Gèneres d'horror
### Horror còsmic

És un gènere literari creat per l'escriptor nord-americà H. P. Lovecraft (1890-1937), qui va fer una ruptura amb la literatura tradicional d'horror, on usualment el monstre era un dimoni o un fantasma. En canvi a les històries de Lovecraft generalment el monstre té un origen racional i físic, sent un extraterrestre, un ésser d'una altra dimensió o un cadàver ressuscitat per mitjans científics. Es relaciona molt amb «l'horror - ciència-ficció».

### Terror-ciencia ficció

És un subgènere tant de l'horror com de la ciència-ficció, es caracteritza perquè l'entitat o les entitats que provoquen el terror tenen una causa racional i no sobrenatural i solen ser elements clàssics de la ciència-ficció com extraterrestres, robots i mutants. Exemples d'aquest gènere serien la novel·la Frankenstein (de Mary Shelley), la sèrie de pel·lícules Alien (de Ridley Scott) i la sèrie de televisió The X-Files.

### Comèdia horror

La comèdia-horror és un altre subgènere tant de l'horror com de la comèdia. Es caracteritza per fer ús de sortides còmiques enmig de circumstàncies naturalment aterridores. Exemples d'això serien pel·lícules com Vampirs moderns, Braindead, Jennifer's Body i Gremlins. No s'ha de confondre amb paròdies de pel·lícules de terror com Scary Movie on l'efecte còmic és intencional, mentre a la comèdia-horror els elements còmics són accidentals.

### Gore

El gore és un subgènere que es caracteritza per l'ús d'imatges xocants de dolor, tortura i violència, així com l'excés de sang. Encara que devaluat en molts casos per ser de baixa qualitat, moltes pel·lícules gore han esdevingut èxits de crítica i taquilla. En són exemples les sèries Saw i Hostal.

## Vegeu també

* Suspens
* Cinema de terror
* Fòbia
* Survival horror
* Literatura de terror

## Referències

* ↑ «Diccionari de la llengua catalana». [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ «Terror vs Horror. Definición, uso y efecto» (en castellà), 02-06-2020. [Consulta: 28 octubre 2023].
# Puig dels Moros (Albanyà)

El Puig dels Moros és una muntanya de 966 metres que es troba al municipi d'Albanyà, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Anacroneuria pacaje

Anacroneuria pacaje és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Etimologia

El seu nom científic fa referència a l'ètnia pacaje de Bolívia.

## Descripció

* Els adults presenten les membranes alars transparents amb la nervadura marró.
* Les ales anteriors del mascle fan 14 mm de llargària.
* Ni la nimfa ni la femella han estat encara descrites.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Perú i Bolívia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Stark & Sivec, 1998. Scopolia 40:41«PDF»..
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Stark, B.P. & R.W. Baumann, 2011. Records of Anacroneuria (Plecoptera: Perlidae) from Bolivia and Paraguay with descriptions of three new species. Illiesia, 7(19):182-191. «PDF».

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):164.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Stark, 2004. Spixiana 27(1):80.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 24 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Gasperina

Gasperina és un municipi italià, situat a la regió de Calàbria i a la província de Catanzaro. L'any 2023 tenia 1884 habitants. Amb només 6,78 km² d'extensió, Gasperina és el municipi amb la superfície territorial més petita de la província.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 2.174 | 2.151 | 1.884 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |