OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Codificador

Un codificador és un aparell, circuit, transductor, programari, algorisme o persona que converteix informació d'un format (o codi) a un altre, amb un propòsit d'estandardització, guany de velocitat, secretisme, seguretat o compressió.

## Vegeu també

* Decodificador
* Còdec
* Transcodificació
# Doľany (Prešov)

* Per a altres significats, vegeu «Doľany (Bratislava)».
Doľany és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1314.
# Lythrypnus dalli

Lythrypnus dalli és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes que es troba des de Morro Bay (Califòrnia, Estats Units) fins a l'Illa Guadalupe (Península de Baixa Califòrnia, Mèxic).
Els mascles poden assolir els 6,4 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Natalie van Gogh

Natalie van Gogh (Nieuw-Vennep, Haarlemmermeer, 14 de setembre de 1974) és una ciclista neerlandesa professional des del 2012, actualment a l'equip Parkhotel Valkenburg-Destil.
Nascuda com a home, el 2005 va realitzar una operació de canvi de sexe.

## Palmarès en ruta

* 2015
** 1a al Trofeu Maarten Wynants
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Bèlgica

## Palmarès en pista

* 2009
** Campiona dels Països Baixos en scratch

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl Arxivat 2019-06-01 a Wayback Machine.
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Cal Fuster (Lladurs)

Cal Fuster és una masia, actualment enrunada, situada al poble de Timoneda pertanyent al municipi de Lladurs, a la comarca catalana del Solsonès.

## Enllaços externs

   * Pla d'ordenació urbanística municipal (POUM) de Lladurs: Catalogació d'aquesta masia
# Edward Purcell

Edward Purcell és el nom dels següents personatges:
* Edward Purcell (músic) (Londres, 1689 - 1740), compositor i organista londinenc
* Edward Henry Purcell (~1716 - 1765), organista, impressor i editor de música anglès
* Edward Mills Purcell (Taylorville, Illinois, EUA, 1912 - Cambridge, Massachusetts, 1997), físic estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Física
# Forn de calç Casa Nova

El Forn de calç Casa Nova és una obra de Sant Martí de Tous (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de dos forns situats en la carretera C-241c al paratge de La casa nova. Són dos forns de calç amb dues entrades en arc de mig punt que encara romanen dempeus i estan rematades per maons.
Per les restes conservades, es pot afirmar que l'interior dels canons és de pedra. La part superior, parcialment perduda, està coberta per abundant vegetació.

## Referències

* 1 2 «Forn de calç Casa Nova». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].
# Torres d'Ogern

Les torres d'Ogern, o torres antigues, són dues torres singulars del poble d'Ogern al del municipi de Bassella (Alt Urgell): torre de Ca l'Isidro i torre de Cal Ganyet. Provenen de l'antiga fortificació i foren rehabilitades com a habitatge i torre de defensa. Estan declarades com a bé cultural d'interès nacional.
Són torres rectangulars amb matacans, dels segles XV-XVI, integrades en el nucli urbà.

## Història

El 1094, el "kastrum de Ugerno" era atorgat, en testament, per Ermessendis, vídua de Miró Sunyer d'Abella (el senyor del castell d'Abella de la Conca) i mare del vescomte Ramon Miró, al fill Gerbert Miró. Com que el testament fou jurat sobre l'altar de Sant Salvador d'Ogern, sembla que el castell d'Ogern era el lloc residencial de la família. L'església parroquial és dedicada a Sant Serni (o Sadurní). Consta que l'any 1259 el rei Jaume el Conqueridor sojornà uns dies a Ogern, quan tenia greus disputes amb el comte Àlvar d'Urgell. Joan de Josa i de Cardona, fill de Guillem de Josa i d'Helena de Cardona, el 1559 s'intitulava senyor d'Ogern, així com de Madrona, Altés, Ceuró, Castellar i Pinós i de la Salsa. A l'època d'extinció dels senyorius, Ogern pertanyia, el 1831, a la família Teixidor.

## Referències

* «Torres antigues - Torres d'Ogern». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 maig 2012].
# Lythrypnus alphigena

Lythrypnus alphigena és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Pacífic oriental central: Illa Cocos (Costa Rica).

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Evermann B. W. 1896. A check-list of the fishes and fish-like vertebrates of North and Middle America. Rep. U. S. Fish Comm. v. 21 [1895] Append. 5. 207-584.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R. i D.R. Robertson 1994. Fishes of the tropical eastern Pacific. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 332 p.
* Bussing, W.A., 1990. New species of gobiid fishes of the genera Lythrypnus, Elacatinus and Chriolepis from the eastern tropical Pacific., Revista de Biología Tropical, 38(1):99-118.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mònica Almiñana Riqué

Mònica Almiñana Riqué (Barcelona, 14 de febrer de 1971) és una metgessa i política catalana, senadora per Barcelona en la X legislatura.

## Biografia

És llicenciada en medicina per la Universitat Autònoma de Barcelona en 1996. Militant del PSC-PSOE des de 2004, en 2006 fou nomenada cap de Gabinet de Carme Figueras i Siñol del Departament de Benestar i Família de la Generalitat de Catalunya. De 2007 a 2009 fou adjunta a la gerència de Barcelona Sud i de 2009 a 2010 gerenta de Barcelona Sud al Servei Català de la Salut.
A les eleccions municipals espanyoles de 2011 fou escollida regidora de l'ajuntament de Sitges i a les eleccions generals espanyoles de 2011 senadora per Barcelona de l'Entesa pel Progrés de Catalunya (PSC-ICV-EUiA). Ha estat secretària segona de la Comissió Especial d'Estudi sobre el Treball i la Pobresa Infantil, i portaveu de les comissions d'Igualtat, Sanitat i Serveis socials del Senat.

## Referències

* ↑ Perfil Arxivat 2015-09-12 a Wayback Machine. al web del PSC
* ↑ La sitgetana Mònica Almiñana Riqué, candidata al Senat eixdiari.cat
* ↑ Fitxa del Senat

## Enllaços externs

* Bloc de Mònica Almiñana
# Cal Fusta (Perafita)

Cal Fusta és una casa de Perafita (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular i teulat a doble vessant construït amb pedres irregulars i morter reforçat amb ciment. L'estructura de la casa és dos pisos i conserva originals les llindes de dues de les finestres del segon pis i la llinda de la porta d'entrada. Una de les finestres té la data "1860" inscrita. Les altres finestres han estat modificades i presenta llindes i muntants nous.

## Referències

* ↑ «Cal Fusta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# El Besòs (barri de Sant Adrià)

* Aquest article tracta sobre un barri de Sant Adrià de Besòs. Vegeu-ne altres significats a «Besòs (desambiguació)».
El Besòs es un barri de Sant Adrià de Besòs. Tot i el seu nom, no està situat a la riba del riu Besòs. Es troba delimitat pel terme de Barcelona, l'antiga carretera de Mataró, la ronda Litoral i el carrer Cristóbal de Moura.
Seguint l'exemple de ciutat dormitori que s'havia estrenat a Sant Adrià amb la construcció dels habitatges de la Via Trajana, l'empresa COBASA va urbanitzar els terrenys situats vora de la carretera de l'antiga Mina els anys 60, que s'anomenarien posteriorment el Besòs (terme homònim amb el barri veí de Barcelona).
Històricament ha sigut un barri amb mancances de transport vers l'altra riba del riu, avui dia solventats amb l'arribada del Trambesòs. Paral·lelament també ha patit dèficit en equipaments públics i zones de lleure. Aquests fets provocaren un greu descontentament entre el veïnat durant els anys 80, que culminà a l'octubre del 1990, donant lloc a uns importants aldarulls, anomenats per la policia com "la intifada del Besòs".

## La Intifada del Besòs

L'anomenada intifada del Besòs va ser una revolta veïnal que esclatà l'octubre del 1990, per tal d'exigir la creació d'equipaments i paralitzar nous habitatges al barri. El 9 d'octubre de 1990, uns 200 veïns del barri s'enfrontaren al cos de la policia nacional quan aquest intentava protegir els operaris que anaven a fer la tanca d'un solar anomenat de la palmera on s'havien de construir 196 habitatges. Aquests terrenys eren, segons una antiga reivindicació veïnal, el lloc on s'havien de construir els equipaments socials i culturals que faltaven al barri.
Malgrat la confirmació de que els equipaments es farien als baixos del edificis, les manifestacions (alguna amb més de 2.500 persones) van continuar. El moment àlgid dels enfrontaments fou el dia 25 d'octubre, quan es van comptabilitzar disset ferits. Els greus incidents varen seguir durant quatre dies més i es traduïren en quinze detencions. El dia 29 els veïns reunits en assemblea varen acordar deixar la violència i començar la via de les negociacions, amb la mediació del Síndic de Greuges.

## Llocs d'interès

* Parc del Besòs
* Can Serra, seu del Museu d'Història de la Immigració de Catalunya
* Plaça Pius XII, continuació del Parc lineal de la Gran Via
* Can Petroli, masia del segle xix, situada a la ronda Ramon de Penyafort
* Centre esportiu Municipal Besòs-Trajana

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya: Sant Adrià de Besòs». ICGC. Arxivat de l'original el 2018-10-21. [Consulta: 21 octubre 2018].
* ↑ «Sant Adrià de Besòs». GEC. [Consulta: 21 octubre 2018].
* 1 2 «Sant Adrià de Besòs. Aproximació a la història i actualitat». S.E. Ciutat de Sant Adrià de Besòs.
* ↑ «La Mina rural». http://www.pladebarcelona.cat.+[Consulta: 21 octubre 2018].
* ↑ «Camp de futbol CEM Besòs-Trajana». Federació Catalana de Futbol. [Consulta: 21 octubre 2018].
# Forn de calç d'en Fermín Fonollosa

El Forn de calç d'en Fermín Fonollosa és una obra de Freginals (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La fàbrica construïda amb murs de maçoneria, bigues de formigó o prefabricades de ceràmica armada i cobert de teula sobre tauler ceràmic.
L'emplaçament aprofita el desnivell del barranc per a instal·lar-hi els dos forns i, a la vegada, estava al costat de la pedrera per extraure la pedra calcària.
La indústria disposava de dos forns per poder alternar el procés de cuita amb la càrrega i descarrega. Aquests, estaven construïts amb peces prismàtiques de ceràmica i amb cambra de descàrrega per a la producció de carbonet.
La fàbrica també disposava de magatzems i coberts per al combustible (malesa, sansa i fusta) i una cambra estanca per la calç.

## Història

Amb la crisi econòmica dels anys 60, l'aparició de nous materials, de nous aglomerants per la construcció, etc., la fàbrica va deixar de funcionar.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Forn de calç d'en Fermín Fonollosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].

## Enllaços externs

* «Forn de calç d'en Fermín Fonollosa». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Angelo Moriondo

Angelo Moriondo (Torí, 6 de juny de 1851 – Marentino (Torí), 31 de maig de 1914) va ser un inventor i empresari italià, conegut per patentar la màquina de cafè exprés el 1884.
Angelo Moriondo provenia d'una família empresarial. El seu avi va fundar una empresa d'elaboració de licors que va ser continuada pel seu pare Giacomo, qui més tard va fundar la coneguda companyia de xocolates «Moriondo i Gariglio» juntament amb el seu germà Ettore i el seu cosí Gariglio. Angelo va comprar el Grand-Hotel Ligure situat en la Piazza Carlo Felice al centre de la ciutat i l'American Bar a la Galleria Nazionale de la Via Roma.

## La primera màquina de cafè exprés

Moriondo va presentar el seu invent a l'Exposició General de Torí en 1884, on va ser guardonat amb la medalla de bronze. La patent va ser atorgada per un període de sis anys el 16 de maig de 1884, sota el títol de «Nova maquinària de vapor per a l'elaboració econòmica i instantània de begudes de cafè, mètode 'A. Moriondo'». La màquina va ser construïda per un mecànic anomenat Martina, que va treballar sota la supervisió directa de l'inventor.
La patent va ser renovada amb èxit el 20 de novembre de 1884, sota el v. 34, núm., 381. La invenció va ser després confirmada a través d'una patent internacional registrada a París el 23 d'octubre de 1885. Als anys següents, Moriondo va continuar millorant la seva invenció dràsticament, i cada millora va ser patentada.
Angelo Moriondo mai va produir el seu invent a escala industrial. Es va limitar a construir-ne algunes a mà, màquines que gelosament conservava en els seus establiments, convençut que era un important reclam pels clients.
Ian Bersten, un historiador de la crònica de la història del cafè, afirma ser el primer investigador que va descobrir la patent de Moriondo. Bersten descriu el dispositiu com «la primera màquina italiana a pressió que controlava el subministrament de vapor i aigua per separat a través del cafè» i Moriondo com «un dels primers descobridors de la màquina espresso [sic]». A diferència de les veritables màquines de cafè exprés, era una màquina d'elaboració de cafè en grans quantitats, i no servia per a preparar el cafè «expressament» per a un client.

## Referències

* ↑ Stamp, Jimmy. «The Long History of the Espresso machine». Smithsonian.com. Smithsonian, 19-06-2012. [Consulta: 13 juliol 2015].
* ↑ Bersten, 1993, p. 103.
* ↑ Giuli; Pascucci. Il ritorno alla competitività dell'espresso italiano. Situazione attuale e prospettive future per le imprese della torrefazione di caffè: Situazione attuale e prospettive future per le imprese della torrefazione di caffè. Franco Angeli, 2014, p. 341. ISBN 978-88-204-9000-3.
* ↑ Bersten, 1993, p. 105.

## Bibliografia

* Bersten, Ian. Coffee Floats Tea Sinks: Through History and Technology to a Complete Understanding (en anglès). Helian Books, 1993. ISBN 0-646-09180-8.
# Torres d'Olhão

Les Torres d'Olhão és un conjunt de torres de guaita, situades al municipi d'Olhão, districte de Faro, Portugal. Construïdes entre els segles XII i XVI, amb contacte visual entre elles, s'estenen pràcticament en línia recta entre Barra de Faro i Barra de Fuseta, amb una evident relació amb el litoral i la Ria Formosa. Es distribueixen en dues línies: una de davant, a tocar de la costa, amb la funció de vigilància i protecció dels terrenys i poblacions riberenques; una segona línia, a la part posterior, amb la possible funció de protegir els camps de conreu i donar suport a la primera línia.
Queden 6 torres dempeus: Torre de Marim, Torre de Quatrim de Quelfes, Torre d'Alfanxia, Torre da Amoreira, Torre de Bias do Sul 1 i Torre de Bias do Sul 2, a més de les torres ja desaparegudes: Talaia del Torrejão, Torre del Natal, Torre de Santo Antonio do Alto, Talaia del Cap de Santa Maria i Talaia del Forte da Barra Nova.

## Torre de Marim

De planta quadrada, de 9,95 m d'alçada i 10 m d'amplada, amb planta baixa massissa i 2 plantes amb parets d'1,20 m de gruix. Acaba en terrassa, amb diversos canalons a un nivell inferior; alçats de maçoneria, arrebossats i emblanquinats, amb angles de carreu. Interior amb diverses divisions modernes

## Torre de Quatrim de Quelfes

De planta quadrada, de dimensions reduïdes, de 7,95 m d'alçada i 5,30 m d'amplada, sobreviuen tres elevacions, en un aparell pseudoisòdom, amb filades horitzontals regulars compostes de pedra tallada irregularment i amb ajuda de colzes, arrebossades amb morter de calç. La façana principal està totalment destruïda.

## Torre d'Alfanxia

Només sobreviuen dues parets, amb 40cm d'alçada per 3,1m de llarg i 1,6m de gruix, un al nord i l'altre a llevant, la intersecció del qual apunta a una planta quadrangular o rectangular; aparell pseudoisòdom, amb la inclusió d'alguns colzes i molt de morter d'articulació, amb pedres irregulars, sense tallar, de bona mida.

## Torre da Amoreira

Només queda una paret, amb 3,30 m de llarg per 1,60 m d'alçada i 90cm de gruix, encara conservant una cantonada; aparell pseudoisòdom, fet de pedra irregular, sense tallar, amb morters de calç.

## Torre de Bias do Sul 1

De planta circular, aparell no isòdom, format per fileres horitzontals a base de pedres petites o mitjanes del nivell més baix visible avui dia, intercalades amb morter i colzes de connexió; conserva una mica de guix de calç; única entrada al nord, per la zona més destruïda de l'edifici; la zona sud, la millor conservada, s'eleva fins als 7,8m d'alçada. Interior: espai únic originalment diferenciat en pisos, dels quals resten cornises al llarg dels murs.

## Torre de Bias do Sul 2

Destruïda fins als fonaments, restes de dues elevacions amb 34cm d'alçada i 40cm de gruix; la cota sud fa 12,4m de llarg i l'est 7m; amb aparell de pedra de mida gran.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Línia defensiva de la Talaia d'Alfanxia, Torre de Marim, Torre de Quatrim, Torre d'Amoreira, Torres de Bias i Talaia del Torrejão» (en portuguès). Direcció General del Patrimoni Cultural. Govern de Portugal.
# Lísies (sofista)

Lísies (en llatí Lysias, en grec antic Λυσίας) fou un sofista grec que va viure segurament al segle IV aC.
Se suposa que va ser l'autor d'una obra titulada ἐρωτικά (Eròtica) sovint atribuïda a l'orador Lísies. Probablement és el mateix sofista que menciona Demòstenes.

## Referències

* ↑ Lysias a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 866
# Necessitem el teu vot

Necessitem el teu vot o Ens cal el teu vot (originalment en francès, Le Poulain) és una pel·lícula de comèdia francesa de 2018 dirigida per Mathieu Sapin. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Sinopsi

Per una combinació de circumstàncies, un jove de 25 anys forma part de l'equip de campanya d'un candidat a les eleccions presidencials. Es converteix en l'ajudant d'Agnès Karadzic, directora de comunicació, una dona de poder i experiència que l'atrau i el fascina. Ella l'introdueix en les tàctiques de campanya, i al seu costat observa els girs i rivalitats dins de l'equip, abandonant a poc a poc la seva ingenuïtat per pujar de càrrec, fins a una posició molt estratègica.

## Repartiment

* Alexandra Lamy: Agnès Karadzic
* Finnegan Oldfield: Arnaud Jaurès
* Gilles Cohen: Pascal Prenois
* Valérie Karsenti: Catherine Beressi
* Philippe Katerine: Daniel
* Brigitte Roüan: Jacqueline Prenois
* Géraldine Martineau: Géraldine, periodista de televisió

## Referències

* 1 2 «Pel·lícules - Necessitem el teu vot». TV3. [Consulta: 2 gener 2023].
* 1 2 Ens cal el teu vot a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Le Poulain (2018)». JP Box-Office. [Consulta: 28 desembre 2022].
* ↑ «Le Poulain: Les critiques presse» (en francès). AlloCine. [Consulta: 28 desembre 2022].
# Ellsworth (Nou Hampshire)

Ellsworth és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 87 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ellsworth tenia 87 habitants, 32 habitatges, i 19 famílies. La densitat de població era d'1,6 habitants per km².
Dels 32 habitatges en un 34,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,1% hi vivien parelles casades, en un 53,1% dones solteres, i en un 40,6% no eren unitats familiars. En el 18,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,37.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,9% tenia menys de 18 anys, un 3,4% entre 18 i 24, un 23% entre 25 i 44, un 28,7% de 45 a 60 i un 14,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 110,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.750$ i la renda mediana per família de 34.750$. Els homes tenien una renda mediana de 26.500$ mentre que les dones 21.250$. La renda per capita de la població era de 22.705$. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ellsworth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ellsworth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# El Trull (Monistrol de Calders)

El Trull és un paratge del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Està situat al nord de la part central del terme, al nord del poble de Monistrol de Calders i al nord-est, i a prop, de la masia de la Païssa. És en el curs de la Golarda, just quan aquesta riera rep per la dreta el torrent de Vilaterçana, a migdia del Racó del Trull.
No es conserva res del molí d'oli (trull) que hi hagué en aquest lloc, ni del pont pel qual el camí que creuava aquest indret travessava la Golarda. Sí que es conserven, en canvi, tot de forats incisos en la roca que fa de llera del riu que marquen una antiga resclosa, el pont, i els basaments d'una construcció, que devia ser el trull que dona nom al lloc.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.