OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Molí de Baix (Taradell)

El Molí de Baix és una obra de Taradell (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Antic molí envoltat d'edificis moderns. El cos primitiu es de planta rectangular (6mx5m) cobert a una sola vessant i només visible de la façana nord on hi ha el carcabà. La sortida és un arc rebaixat a la planta, una finestra central amb gres groc amb reixa forjada al 1er. p. i tres petites finestres una de les quals conserva ampit de pedra, les altres són de ciment. L'interior està força desfigurat així com les altres façanes. A migdia hi ha una bassa que s'ajunta als peus de l'altra molí.
Les aigües són putrefactes i l'estat de conservació és dolent.

## Història

Està situat a 500m. riu amunt del dels Capellans, a la riba esquerre de torrent, assentat sobre la roca amb la bassa a la part sud.
Com el molí de dalt la seva història va unida a la del mas Esquís documentar des del S.X i que mantingueren les generacions d'una mateixa família fins al s. XIX.
En aquest indret hi ha tradició de molins des del S.XVI per bé que aquest sembla datar de principis del XIX. Fa uns 25 anys que es convertí en pelleria.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Molí de Baix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Molí de Barreda (Tremp)

El Molí de Barreda és una obra de Tremp (Pallars Jussà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge acompanya d'un seguit d'instal·lacions agrícoles i ramaderes. El conjunt formava part d'un antic molí avui dia derruït, que es remunta documentalment al període medieval. L'habitatge està situat a diferent nivell sobre el terreny, aprofitant el marge del bancal on s'ubica per recolzar una de les seves parets. Consta de dues plantes i sotateulada; està construït amb pedra del país rejuntada amb fang. La façana principal està arrebossada i pintada de blanc, mentre que la resta de les parets mostren la pedra vista. Totes les obertures estan emmarcades per franges llises que sobresurten del plom del mur. Consta de dues portes d'accés, una situada a la façana principal i la segona situada a la paret nord ambdues acabades amb llinda de fusta. Al mig de la façana principal, i a l'alçada de la segona planta, es troba un balcó, amb barana de ferro, que sobresurt del parament. La coberta presenta una xemeneia i un ràfec i cau a dues vessants a partir d'embigat de fusta coberta amb teula ceràmica.

## Referències

* ↑ «Molí de Barreda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# Molí de Baix de Sant Antolí

El Molí de Baix és un antic molí fariner molt reformat i adaptat com habitatge al nucli de Sant Antolí i Vilanova (Segarra) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat a l'esquerra del riu Ondara i que actualment encara conserva alguns elements de la primitiva construcció, com un tram de paret de la bassa i una pedra de la mola del molí, ambdós situats darrere de la casa que s'ha adaptat com a jardí particular.
El molí fariner segarrenc necessitava una gran bassa per poder emmagatzemar el màxim d'aigua per al seu funcionament. Una de les parts més importants era el cacau, que bastia a un extrem de la bassa i tenia com a funció regular la pressió de l'aigua en la seva caiguda. Del cacau, l'aigua passava d'un canal a un rodet generalment de fusta i disposat horitzontalment. El moviment giratori del rodet es transmetia a l'eix de fusta, eix que tenia el seu extrem superior l'hèlix de ferro que anava encaixada a la mola superior. Aquesta pedra girava sobre una mola inferior fixada. La pressió de les dues moles convertia el gra en farina.

## Referències

* 1 2 «Molí de Baix de Sant Antolí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Morehead

Morehead és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 5.914 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Morehead tenia 5914 habitants, 2114 habitatges, i 2104 famílies. La densitat de població era de 247,4 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,5% tenia menys de 18 anys, un 34,6% entre 18 i 24, un 20,6% entre 25 i 44, un 16,6% de 45 a 60 i un 12,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 25 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.014 $ i la renda mediana per família de 34.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.950 $ mentre que les dones 19.455 $. La renda per capita de la població era de 13.415 $. Entorn del 16,7% de les famílies i el 26% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Morehead». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Morehead». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Angelets del Vallespir

Els Angelets del Vallespir van ser una colla castellera de Sant Joan de Pladecorts, al Vallespir. Va ser fundada el 2001 i el seu millor castell era el 3 de 7, aconseguit en una única ocasió el 2007, el pilar de 5, el 4 de 6 net, el 2 de 6 i el 4 de 6 amb l'agulla. Vestien amb camisa de color blau cel.
Era una de les colles castelleres de la Catalunya del Nord, juntament amb els Castellers del Riberal (1997), els Pallagos del Conflent (2013) i la colla universitària Mangoners de la Universitat de Perpinyà. Conjuntament amb les altres colles nord-catalanes, havien participat en actes de suport a l'ensenyament del català a la Catalunya Nord, com la Bressolada, organitzat per l'associació cultural La Bressola.

## Història

La colla va començar a assajar l'estiu del 2001 i va fer la seva primera actuació, encara amb camisa blanca, el mes d'agost d'aquell any. Es tractà de la segona colla castellera creada a la Catalunya Nord, quatre anys després de la fundació dels Castellers del Riberal. Van estrenar les camises blaves el 5 de maig del 2002, el dia del seu bateig. En aquella diada, celebrada conjuntament amb els Castellers del Riberal i els Nens del Vendrell en qualitat de padrins, van descarregar un pilar de 4, un 4 de 5 net amb l'agulla, un 3 de 6 i una torre de 5. El nom d'Angelets s'escollí en referència als Angelets de la Terra, que és el nom amb què eren coneguts els pagesos del Rosselló que es van alçar el segle xvii contra el rei Lluís XIV de França en protesta per l'establiment de l'impost de la gabella o impost sobre la sal.
Van tenir una baixada d'efectius a final del 2017 i l'any 2018 ja només van fer pilars de 4. El 2019 van deixar d'actuar, es van dissoldre i es van donar de baixa de la Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya.

## Bibliografia

* Els castellers, d'Oriol Chumillas. Edicions Universitat Barcelona, 2005. ISBN 9788497660662

## Referències

* 1 2 «S'estrena la segona colla de la Catalunya Nord, els Angelets del Vallespir». Lamalla.cat, 08-05-2002. [Consulta: 24 març 2016].
* 1 2 3 Esteve, Carles «El 3de7 dels Angelets i l'ortodòxia castellera». Castells, 13-12-2015 [Consulta: 24 març 2016].
* ↑ Armilla, Jordina «La millor diada de cada colla». Castells, 15-12-2015 [Consulta: 24 març 2016].
* 1 2 «Entrevista a Jep Bonet, cap de colla dels Angelets del Vallespir». Terços Amunt. Ràdio Gràcia. [Consulta: 25 maig 2011].
* ↑ Armilla, Jordina «Esclat casteller a la Catalunya Nord». Castells, 30-06-2015 [Consulta: 24 març 2016].
* ↑ «Les dues colles castelleres nord-catalanes juntes per la Bressolada». El Punt, 31-05-2011. [Consulta: 24 març 2016].
* ↑ Prats, David «Alcover i Angelets ho deixen estar». Revista Castells, 02-10-2019 [Consulta: 21 abril 2020].
Colles castelleres desaparegudes (llista) :
Colles que van fer castells de nou :
Colles que van fer castells de vuit :
Colles que van fer castells de set :
Colles que van fer castells de sis :
Nota: Colles que van descarregar com a mínim un castell de la gamma corresponent. Les colles en cursiva indica que només el van carregar. :
# Resolució 365 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 365 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou aprovada el 13 de desembre de 1974 després de rebre la Resolució 2312 de l'Assemblea General de les Nacions Unides (que considerava la qüestió de Xipre) i assenyalant amb satisfacció l'aprovació unànime, el Consell va donar suport a la resolució de l'Assemblea General i insta les parts interessades a que l'apliquin al més aviat possible, demanar al Secretari General de les Nacions Unides que informi sobre el progrés de l'aplicació d'aquesta resolució.
No es van donar detalls sobre la votació, la resolució diu que va ser adoptada "per consens".

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Múscul romboide menor

El múscul romboide menor (musculus rhomboideus minor) és un dels dos músculs romboides que hi ha a la zona escapular. Com el seu nom inidica (romboide), aquest múscul té forma geomètrica similar a la d'un diamant.
Sorgeix de la part inferior del lligament nucal i de les apòfisis espinoses de la setena vèrtebra cervical (C7) i la primera vèrtebra dorsal (D1). S'insereix en les vores de les vèrtebres, prop del punt on s'uneix la columna vertebral amb l'escàpula.
En general, és separada de la múscul romboide major per un lleuger interval, però els marges adjacents dels dos, de tant en tant, estan units. El romboide menor està en la part superior del romboide major.

## Imatges

* Posició del múscul romboide menor (en vermell).
* Escàpula esquerra. Superfície dorsal.
* Artèries escapular i circumflexa. El romboide major apareix etiquetat a baix a l'esquerre.

## Notes

* ↑ És un paral·lelogram; especialment el que no té els costats adjacents iguals ni els angles rectes.

## Referències

* 1 2 3 4 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 18 febrer 2014].
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Enllaços externs

* Vídeo d'una dissecció: Part superficial de l'esquena. Es mostren els romboides i la unitat neurovascular.
* Romboides a ExRx.net
* Múscul romboide menor a SUNY (ect.downstate.edu) Arxivat 2015-04-14 a Wayback Machine.
# San Leonardo de Yagüe

San Leonardo de Yagüe és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Pertany a la comarca de Pinares.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Jesús Elvira Martín | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Jesús Elvira Martín | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | Belinda Peñalba | PSOE | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Personatges

* El militar falangista Juan Yagüe

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Resolució 36 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 36 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada l'1 de novembre de 1947, es va prendre després de l'informe emès per la Comissió Consular, que cap de les parts involucrades (els Països Baixos i els Republicans de Indonèsia) no van acatar la Resolució 27 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides. La nova resolució va cridar de nou a les parts al fet que prenguessin totes les mesures possibles perquè la resolució tingués efecte.
La resolució va ser adoptada per set vots a favor i un en contra de Polònia, amb les abstencions de Colòmbia, Síria i la Unió Soviètica.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1 a la 100 (1947 - 1952)
* Revolució Nacional d'Indonèsia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 688 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 688 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada el 5 d'abril de 1991 després de rebre cartes dels representants de França, Iran i Turquia i expressant la seva preocupació per la repressió política del poble iraquià, inclòs el Kurdistan Iraquià, el Consell va condemnar la repressió i va exigir que l'Iraq, com a contribució a l'eliminació de l'amenaça a la pau i la seguretat internacionals, posés fi a la repressió i respectés els drets humans de la seva població.
El Consell va insistir que l'Iraq permetés l'accés de les organitzacions humanitàries internacionals a les zones afectades, demanant al Secretari General de les Nacions Unides que informés sobre les poblacions iraquians i kurdes afectades per la repressió de les autoritats iraquianes, utilitzant tots els recursos possibles per atendre les necessitats de la població. També va exigir a l'Iraq que cooperés amb el secretari general i les organitzacions internacionals per ajudar els esforços de l'ajuda humanitària.
La resolució va ser aprovada per deu vots a favor, tres en contra (Cuba, el Iemen i Zimbàbue) i dues abstencions (la República Popular de la Xina) i l'Índia).
França, el Regne Unit i els Estats Units van utilitzar la Resolució 688 per establir zones d'exclusió aèria a Iraq per protegir les operacions humanitàries a l'Iraq, tot i que la resolució no va fer una referència explícita a cap zona d'exclusió aèria.

## Referències

* ↑ Byers, Michael. War Law: Understanding International Law and Armed Conflict. Douglas & McIntyre, 2005, p. 41. ISBN 978-1-55365-151-2.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Riera de Relat

La riera de Relat és un curs d'aigua del Bages, afluent per la dreta de la riera Gavarresa, que neix al serrat dels Morts, al Lluçanès, al límit dels termes de Santa Maria de Merlès (Berguedà) i Prats de Lluçanès (Osona).
Travessa els termes de Santa Maria de Merlès, Oristà, Sant Feliu Sasserra i Avinyó, passa per Sant Marçal de Relat i per Santa Eugènia de Relat, on desaigua al seu col·lector prop de la vila. A Avinyó el Camí Ramader Central salva el riu pel Pont Vell, una construcció gòtica del segle xiv.

## Referències

* ↑ «Riera de Relat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Resolució 250 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 250 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 27 d'abril de 1968, va advertir a Israel d'haver celebrat una desfilada el Dia de la Independència a Jerusalem, capital proclamada per Israel. Israel va ignorar la resolució. En resposta, el Consell va aprovar resolució 251 per condemnar les accions d'Israel.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 252 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 252 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 21 de maig de 1968, després d'una carta del Representant Permanent de Jordània, les declaracions d'audiència d'Israel i Jordània, i les accions que Israel havia pres contra les resolucions de la Assemblea General de les Nacions Unides sobre la qüestió, Eel Consell reafirma que l'adquisició de territori per conquesta militar és inadmissible i lamenta que Israel incompleixi les resolucions de l'Assemblea General. El Consell va considerar que totes les mesures i mesures legislatives i administratives que tendeixen a canviar l'estatut jurídic de Jerusalem no són vàlides i no poden canviar aquest estat, i va instar urgentment a Israel a rescindir totes aquestes mesures ja preses i desistir immediatament de prendre més mesures acció que tendeix a canviar l'estatus de Jerusalem.
La resolució es va aprovar amb 13 vots contra cap; Canadà i els Estats Units es van abstenir.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)
* Conflicte araboisraelià

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 254 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 254 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat l'11 de juny de 1968 després de reafirmar les resolucions anteriors sobre el tema, el Consell va ampliar l'estacionament a Xipre de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre per un altre període, que va finalitzar el 15 de desembre de 1968. El Consell també va demanar a les parts preocupades directament seguir actuant amb la màxima restricció i cooperar plenament amb la força de manteniment de la pau.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)
* Conflicte de Xipre

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 256 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 256 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 16 d'agost de 1968 després de dos atacs aeris a Jordània llançats per Israel, el Consell va declarar que no es poden tolerar greus violacions de l'alto el foc. El Consell va lamentar la pèrdua de vides i el gran dany causat als béns i va condemnar els nous atacs militars llançats per Israel com a flagrants violacions de la Carta de les Nacions Unides i va advertir que si es repetissin aquests atacs, el Consell hauria de tenir degudament en compte l'incompliment de la present resolució.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 258 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 258 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 18 de setembre de 1968, preocupat per la creixent inestabilitat a l'Orient Mitjà, el Consell va exigir que el cessament del foc que van ordenar fos rigorosament respectat, va reafirmar Resolució 242 i va instar a totes les parts a estendre la seva plena cooperació al Representant Especial del Secretari General.
La resolució es va aprovar amb 14 vots contra cap; Algèria es va abstenir.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Morlupo

Morlupo és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Roma, a la regió italiana del Laci, situat uns 30 km al nord de Roma. L'1 de gener de 2018 tenia 8.689 habitants.
Limita amb els municipis de Capena, Castelnuovo di Porto, Magliano Romano i Rignano Flaminio.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 11 abril 2019].

## Enllaços externs

* Morlupo - Lloc web oficial (italià)
# Altın Köprü

Altın Köprü («Pont Daurat») fou el nom turc d'una vila d'Iraq a una petita illa del riu Petit Zab, anomenat Altın Su pels turcs, i modernament estesa a les dues ribes del riu. Fou capçalera d'una nàhiya del districte de Kirkuk, al liwà (província) de Kirkuk, antic wilayat de Mossul. El riu Zab formava el límit entre les províncies de Kirkuk i d'Irbil (Arbela). Els àrabs l'anomenen al-Kantara.
Va agafar importància al segle xvii quan els turcs van construir dos ponts per orde del sultà Murat IV. Els ponts van ser destruïts pels turcs el 1918 en evacuar el territori, i substituïts més tard per ponts de ferro moderns.
El 1950 teniar 3.500 habitants, la majoria turcmans i kurds amb alguns àrabs. També els trenta llogarets de la comarca estan poblats per turcmans i kurds. Part de la comarca forma part del districte petrolier de Kirkuk, explotat des de 1934 i descobert set anys abans.
El règim dictatorial de Saddam Hussein va intentar arabitzar la vila, confiscar bens i desplaçar amb violència la població original. El 28 de març de 1991 les tropes de Saddam Hussein hi van perpetrar una massacra entre la població turcmana en la qual van morir un centenar de persones.
El 2006 els turcmans van denunciar que l'administració kurda havia canviat el nom de la vila i ara era identificada com a Pirde («pont» en kurd), però l'administració va respondre que era només un canvi en un prospecte turístic.

## Referències

* ↑ Christina Blackie. Geographical Etymology: A Dictionary of Place-names Giving Their Derivations (en anglès). Londres: John Murray, 1887.
* ↑ Longrigg, Stephen H. «Altin Köprü». A: The encyclopaedia of Islam. (en anglès). nova edició. Leiden: Brill, 1960-2009. ISBN 90-04-16121-X.
* ↑ Knights, Michael; Ali, Ahmed. Kirkuk in Transition Confidence Building in Northern Iraq (en anglès). Washington, DC: The Washington Institut for Near East Policy, abril 2010, p. xi, 1, 5.
* ↑ Majeed, Mazin; Baqal, Asaad. «28 years on, Iraq's Kirkuk remembers Turkmen massacre» (en anglès). Anadolu Agency, 27-03-2019. [Consulta: 3 febrer 2023].
# Museu Municipal Lula Pérez-Marçaginé

El Museu Municipal Lula Pérez-Marçaginé és un museu situat a la localitat de Marçà, Carrer de Dalt, 58, (Priorat). Exposa l'obra escultòrica de l'artista de Marçà Marçel·lí Giné (1918-2006) i de la seva esposa Lula Pérez. També exhibeix l'obra pictòrica del marçalenc Josep Sancho Piqué de principis del segle xx.

## Referències

* turismepriorat
* catalunya.com
# Salemburg

Salemburg és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 469 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Salemburg tenia 469 habitants, 218 habitatges i 139 famílies. La densitat de població era de 181,1 habitants per km².
Dels 218 habitatges en un 22% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,5% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 35,8% no eren unitats familiars. En el 33,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,7.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,8% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 27,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.886 $ i la renda mediana per família de 45.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 21.923 $. La renda per capita de la població era de 18.536 $. Entorn del 0,7% de les famílies i el 6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Salemburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Salemburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].