OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La pródiga (pel·lícula de 1946)

La pródiga és una pel·lícula espanyola de 1946 dirigida per Rafael Gil Álvarez sobre la novel·la homònima de Pedro Antonio de Alarcón

## Sinopsi

Tres joves candidats al parlament arriben a un poble en el qual una marquesa arruïnada és la persona més influent. Aquesta dona amb un passat aventurer ara viu arruïnada pel fet que practica la caritat amb tot el poble, per aquest motiu sigui coneguda com "la pròdiga". Entre ella i l'idealista Guillermo sorgeix un amor.

## Repartiment

* Rafael Durán - Guillermo de Loja
* Paola Barbara - Julia Castro Alarcón
* Juan Espantaleón - tío Antonio
* Guillermo Marín - Enrique
* Ángel de Andrés - Miguel
* Fernando Rey - José
* José Prada - Conde de las Acacias
* José María Lado - Cura
* Irene Caba Alba - Francisca
* Mari Carmen Díaz de Mendoza - Brígida
* Maruchi Fresno - María
* Joaquina Almarche - Duquesa de Carmona
* Manuel Arbó - Alcalde
* José Franco - Gordito
* Félix Fernández - Secretario
* Fernando Fresno - Juan
* Alicia Romay - Pura
* Manuel Requena - Elector
* José Jaspe - Conde de Zuera
* José López Rubio - Diputado
* Francisco Rabal

## Premis
### Segona edició de les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Categoria | Nominats | Resultat |
| Millor actor principal | Rafael Durán | Guanyador |
| Millor actor secundari | Fernando Rey | Guanyador |
| Millor fotografia | Alfredo Fraile | Guanyador |
| Millor música | Juan Quintero | Guanyador |
| Millors decorats | Enrique Alarcón | Guanyador |

### Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1946 (2n lloc)
## Referències

* ↑ La pródiga. Ficha imdb
* ↑ La pródiga. Revista de cine filmaffinity
* ↑ Círculo de Escritores Cinematográficos. 1945-1975. Madrid: Imprenta del MIT, 1975, p. 90-91. ISBN 84-500-6968-8.
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 57-58
# Cyanoramphus

Cyanoramphus és un gènere d'ocells de la família dels psitàcids.

## Llista d'espècies

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional, (versió 11,1, 2021) aquesta família conté 12 espècies :
* Cyanoramphus zealandicus - cotorra frontnegra.
* Cyanoramphus ulietanus - cotorra de Raiatea.
* Cyanoramphus forbesi - cotorra de les Chatham.
* Cyanoramphus unicolor - cotorra de les Antípodes.
* Cyanoramphus auriceps - cotorra frontgroga.
* Cyanoramphus malherbi - cotorra de Malherbe.
* Cyanoramphus novaezelandiae - cotorra front-roja.
* Cyanoramphus hochstetteri - cotorra de Reischek.
* Cyanoramphus erythrotis - cotorra de Macquaire.
* Cyanoramphus saisseti - cotorra de Nova Caledònia.
* Cyanoramphus cookii - cotorra de Norfolk.
* Cyanoramphus subflavescens - cotorra de l'illa de Lord Howe.
Altres autors però, consideren que les 6 del final són subespècies de C. novaezelandiae.

## Referències

* ↑ Gill, F, D Donsker, and P Rasmussen (Eds). 2020. IOC World Bird List (v 11.1). Doi 10.14344/IOC.ML.11.1.
* ↑ J. del Hoyo et NJ Collar (2014) HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volume 1: Non-passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona, Spain and Cambridge, UK.
# Espejón

Espejón és un municipi espanyol ubicat a la província de Sòria, dins la comunitat autònoma de Castella i Lleó.
# Maria Isern i Ordeig

Maria Isern i Ordeig (Vic, 23 de novembre de 1994) és una poeta catalana, que exerceix d'investigadora de la literatura i narratives contemporànies.
Formada en Estudis Literaris a la Universitat de Barcelona i amb un màster en Construcció i Representació d'Identitats Culturals a la Universitat de Roma La Sapienza, ha escrit i publicat articles en l'àmbit dels estudis de gènere, cos i sexualitat, treballant i vivint a Barcelona i, durant menys temps, a Roma. També participa en projectes del món audiovisual i col·labora amb la revista Caràcters. És autora de Sostre de Carn (laBreu edicions, 2017), que és el fruit d'explorar, amb un peu dins i un altre fora de l'acadèmia, la fantasia de l'expansió infinita d'un cos i els plaers de frustrar l'experiment. Aquesta obra va ser guardonada amb el Premi Francesc Garriga de poesia de 2017. Actualment, treballa en una tesi sobre la relació entre l'ull i el forat en les narratives contemporànies.

## Referències

* ↑ «Maria Isern». Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB). [Consulta: 19 juliol 2020].
* ↑ «Maria Isern». Revista Idees. Centre d'Estudis de Temes Contemporanis de la Generalitat de Catalunya, Núm. 47, 2019 [Consulta: 19 juliol 2020].
* ↑ Rayó González, Mar «Un ‘sostre de carn' o la intuïció poètica de Maria Isern». Núvol, 02-10-2018 [Consulta: 19 juliol 2020].
# Precision Time Protocol

El Precision Time Protocol (amb acrònim anglès PTP) és un protocol utilitzat per sincronitzar els rellotges a través d'una xarxa informàtica. En una xarxa d'àrea local, aconsegueix una precisió del rellotge en el rang de submicrosegons, el que el fa adequat per a sistemes de mesura i control. PTP s'utilitza per sincronitzar transaccions financeres, transmissions de torres de telefonia mòbil, matrius acústiques submarines i xarxes que requereixen un temps precís però que no tenen accés als senyals de navegació per satèl·lit.
La primera versió de PTP, IEEE 1588-2002, es va publicar l'any 2002. IEEE 1588-2008, també conegut com a PTP Versió 2, no és compatible amb la versió 2002. IEEE 1588-2019 es va publicar el novembre de 2019 i inclou millores compatibles amb les versions anteriors de la publicació de 2008. IEEE 1588-2008 inclou un concepte de perfil que defineix els paràmetres i les opcions de funcionament del PTP. S'han definit diversos perfils per a aplicacions com telecomunicacions, distribució d'energia elèctrica i audiovisuals. IEEE 802.1AS és una adaptació de PTP per utilitzar-se amb ponts d'àudio i vídeo i xarxes sensibles al temps.
Els estàndards IEEE 1588 descriuen una arquitectura jeràrquica mestre-esclau per a la distribució del rellotge. Sota aquesta arquitectura, un sistema de distribució del temps consta d'un o més mitjans de comunicació (segments de xarxa) i un o més rellotges. Un rellotge normal és un dispositiu amb una única connexió de xarxa i és l'origen (mestre o líder) o la destinació (esclau o seguidor) d'una referència de sincronització. Un rellotge de límit té múltiples connexions de xarxa i pot sincronitzar amb precisió un segment de xarxa amb un altre. Es selecciona un mestre de sincronització per a cadascun dels segments de xarxa del sistema. La referència del temps arrel s'anomena gran mestre. El gran mestre transmet informació de sincronització als rellotges que resideixen al seu segment de xarxa. Els rellotges de límit amb presència en aquest segment transmeten l'hora precisa als altres segments als quals també estan connectats.

## Referències

* ↑ Eidson, John. «IEEE-1588 Standard for a Precision Clock Synchronization Protocol for Networked Measurement and Control Systems, a Tutorial» (en anglès). National Institute of Standards and Technology (NIST), 10-10-2005.
* ↑ «Precision Time Protocol (PTP/IEEE-1588)» (en anglès). https://endruntechnologies.com.+[Consulta: 23 febrer 2023].
* ↑ «Meanings of common terms used in IEEE 1588» (en anglès). National Institute of Standards and Technology. Arxivat de l'original el 27 May 2010. [Consulta: 19 maig 2006].
* ↑ «Precision Time Protocol (PTP)» (en anglès). https://www.geeksforgeeks.org,+01-04-2021.+[Consulta: 23 febrer 2023].
# Coll d'Art

«Coll d'Art» té aquests significats:
* Coll d'Art (el Pont de Suert): coll del Pont de Suert (Alta Ribagorça)
* Coll d'Art (Ogassa), coll entre els municipis d'Ogassa i Sant Joan de les Abadesses (Ripollès)
# Google Gears

Google Gears és un programari en fase beta ofert per Google per a permetre accés fora de línia a serveis que normalment només funcionen en línia. Instal·la un motor de base de dades, basat en SQLite al sistema client per a guardar en caché dades d'usuari. Les pàgines que funcionen amb Google Gears fan servir dades de la seva memòria caché en comptes del servei online. Fent servir Google Gears, una aplicació web pot sincronitzar periòdicament dades en la caché local amb el servei online. Si no hi ha connexió a xarxa disponible, la sincronització és posposada fins que s'estableix una connexió de xarxa. D'aquesta manera Google Gears permet a les aplicacions web funcionar encara que l'accés al servei de xarxa no sigui present.

## Visió general

Google Gears instal·la una extensió per al navegador que afegeix una API JavaScript que permet a scripts del navegador accedir a dades locals. L'extensió requereix Firefox o Internet Explorer i funciona a Windows, Mac OS X i Linux.
Actualment existeix una versió per a Safari disponible per a desenvolupadors. Actualment Google Reader és l'única aplicació suportada. La transició del mode online al mode offline i vice-versa s'ha de fer manualment a Google Reader a causa de les diferències en les dades transmeses. Altres aplicacions com ara Remember the Milk, passen del mode online al mode offline i vice-versa de forma automàtica.

## Creació

Un antic empleat de Google, Danny Thorpe (actualment empleat de Microsoft) va crear l'API de Google Gears. Bret Taylor, cap del grup de producte de desenvolupador de Google, va dir que l'enginyer volia ser capaç d'accedir a Google Reader mentre anava al treball en l'autobús de la companyia, que sovint tenia un accés a Internet problemàtic.

## Llicència

Google Gears està sent alliberat com a codi obert sota la llicència BSD.

## Components

Existeixen tres components principals a l'API de Google Gears
* Un servidor local que llegeix i escriu recursos de l'aplicació (HTML, JavaScript, imatges, etc.).
* Una base de dades (SQLite) que guarda les dades offline.
* Un pool de threads de treball que sincronitza les dades en segon pla.

## Suport

Fent servir un script Greasemonkey creat per un dels enginyers de Google Gears, Google Gears pot ser activat a llocs on no està suportat d'altre forma.

## Vegeu també

* Google Reader
* Zoho Office Suite
* Remember The Milk
* Mozilla Prism
* Rich Internet Application

## Referències

* ↑ «What browsers and operating systems are supported by Google Gears?». [Consulta: 31 maig 2007].
* ↑ «Do I need a license to use Google Gears?». [Consulta: 31 maig 2007].
* ↑ «LocalServer Module API». [Consulta: 31 maig 2007].
* ↑ «Database Module API». [Consulta: 31 maig 2007].
* ↑ «WorkerPool Module API». [Consulta: 31 maig 2007].
# Font de l'Ús

La Font de l'Ús és una font del terme de la Pobla de Segur, al Pallars Jussà. Pertanyia al poble de Gramuntill.
Està situada a 540 m. alt., a la part nord-oriental del terme, dins del territori que fou de Gramuntill. És al costat nord de la carretera, i hi està indicada, prop i a llevant de la fita quilomètrica 305.

## Bibliografia

* GIMENO I LLARDÉN, Manuel. "Noms de casa, renoms i toponímia de la Pobla de Segur i els seus agregats: Montsor, Sant Joan de Vinyafrescal i Puimanyons". A: Collegats. Anuari del Centre d'Estudis del Pallars 1989, 3. Tremp: Centre d'Estudis del Pallars i Virgili & Pagès, 1989. ISBN 84-7856-033-5.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Centre històric de la Selva del Camp

El Centre històric de la Selva del Camp és un conjunt de la Selva del Camp (Baix Camp) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La Selva del Camp és un municipi de la comarca del Baix Camp situat entre la plana del Camp i els primers contraforts de la serra de la Mussara. El terme limita amb l'Albiol al nord, l'Aleixar a l'oest, Almoster al sud-oest, Reus al sud, Vilallonga del Camp al sud-est i Alcover a l'est. El centre del municipi queda delimitat pels carrers Raval de Sant Rafel, Raval de Sant Pere i el Passeig del Cristià. Les construccions del centre del municipi mostren una tipologia molt comuna: edificacions de dues o tres altures, entre mitgeres, façana arrebossada i alguns elements arquitectònics característics com arcs de mig punt o rebaixats de pedra, cornises motllurades o balcons amb volades de pedra.

## Història

S'han trobat fragments de dues escultures romanes als Vilars, partida de la Selva del Camp. No obstant això, la documentació que fa referència a la constitució i poblament del municipi data del segle xii. Vers el 1400 tenia un hospital, batia moneda, tenia escut propi, i era considerada capçalera de la comuna del Camp.

## Referències

* 1 2 «Centre històric de la Selva del Camp». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].

## Enllaços externs

* «Centre històric de la Selva del Camp». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Sergio Stivaletti

Sergio Stivaletti (Roma, 15 de març de 1957) és un director de cinema i artista de efectes especials italià.

## Carrera

Durant una carrera de més de trenta anys, Stivaletti ha concebut i creat personatges, criatures i monstres per al cinema, la televisió i el teatre, col·laborant amb alguns directors italians com Dario Argento, Michele Soavi, Lamberto Bava, Roberto Benigni i Gabriele Salvatores. És el creador de la minisèrie de còmics Factor-V, publicada des de març de 2010 per l'editorial Star Comics.
Com a director, ha realitzat pel·lícules emmarcades en el gènere del terror com La màscara de cera (1997), I tre volti del terrore (2004) i Rabbia furiosa - Er canaro (2018).

## Filmografia
### Com a director

* La màscara de cera (1997)
* I tre volti del terrore (2004)
* Il velo di Waltz - curtmetratge (2010)
* L'invito - curtmetratge (2013)
* The Profane Exhibit - (segment Tophet Quorum) (2013)
* Fear - serie TV (2014)
* Rabbia furiosa - Er canaro (2018)

## Referències

* 1 2 3 Bonzi, Andrea. «Sergio Stivaletti: "Mostri e killer, la mia missione è fare paura"» (en italià). [Consulta: 14 gener 2022].
* 1 2 Jacobs, Steven. Screening Statues: Sculpture in Film. Edinburgh University Press.
* ↑ «Sergio Stivaletti/ "Io, artigiano degli effetti speciali: la missione è fare paura"» (en italià), 19-07-2021. [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ «Rabbia Furiosa - Er Canaro, di Sergio Stivaletti» (en italià), 07-06-2018. [Consulta: 14 gener 2022].
# Mare Imbrium

Mare Imbrium («Mar dels Ruixats» o «Mar de les Pluges» en llatí), és un vast mar lunar que omple una conca damunt la Lluna de la Terra. Un dels cràters més grans en el sistema solar, el Mare Imbrium fou creat quan la lava inundà el cràter gegant format quan un objecte molt gran colpejà la Lluna fa molt de temps. La seva edat ha estat calculada utilitzant mètodes de datació U-Pb en 3.938 ± 4 Ma. Els mars de la Lluna tenen menys accidents que altres àrees de la Lluna perquè la lava fosa s'agrupà en els cràters i formà una superfície relativament llisa. El Mare Imbrium no és tan pla com era al principi perquè els esdeveniments més tardans han alterat la seva superfície. Té un diàmetre de 1.145 km.

## Referències

* ↑ R. E. Merle, A. A. Nemtxín, M. L. Grange, M. J. Whitehouse, i R. T. Pidgeon, High resolution U-Pb ages of Ca-phosphates in Apollo 14 breccias: Implications for the age of the Imbrium impact, Meteoritics & Planetary Science, 49, 2241–2251 (2014).
* ↑ «Moon Mare/Maria» (en anglès). Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology. [Consulta: 20 agost 2010].

## Vegeu també

* Sinus Iridium
* Sinus Lunicus
* Palus Putredinis

## Enllaços externs

* Phillips, Tony (2006-06-13). Phillips, Tony. «A Meteoroid Hits the Moon». Science@NASA, 13-06-2006. Arxivat de l'original el 2006-06-16. [Consulta: 16 juny 2006].
# Club Bàsquet Puig d'en Valls

El Club Bàsquet Puig d'en Valls, abreujat sovint en l'acrònim PDV, és un club de bàsquet femení eivissenc que juga a la lliga espanyola de bàsquet femenina. També se'l coneix pel nom del seu patrocinador principal, la promotora immobiliària EBE Promociones i el del poble on juga, Santa Eulària des Riu. És originari de la petita localitat eivissenca de Puig d'en Valls, però juga els seus partits com a local al pavelló del Poliesportiu Municipal de Santa Eulària.

## Història

El club va ser fundat el 1995 al Col·legi Públic Puig d'en Valls d'aquesta localitat eivissenca, per iniciativa d'un grup de pares amb l'objectiu de no haver-se de desplaçar fora per poder jugar. La temporada 1998/99 guanyen la lliga autonòmica balear, la temporada 2000/2001 aconsegueixen l'ascens a la Lliga Femenina 2 quedant segones i aquella mateixa temporada aconsegueixen l'ascens a la màxima categoria del bàsquet femení a Espanya, on s'han mantingut des d'aleshores.
El club participà a tres Eurocopes, en 2004, 2009 i 2010. Durant les últimes dues participacions va arribar a vuitens de final.
En 2008 es va classificar tercer en la lliga femenina espanyola, el millor resultat de la història del club.
En 2009 va arribar per primera vegada a la final de la Copa de la Reina, però va perdre 60-65 davant el Ros Casares València.
En 2010 va jugar la final de la Supercopa, però va perdre 68-64 davant el Ros Casares València.

## Referències

* ↑ «Club Basket Puig d'en Valls».
* ↑ «Eurocup women - IBIZA-PDV - History», 03-05-2015.
* ↑ «Palmarès». Arxivat de l'original el 2015-08-10. [Consulta: 3 maig 2015].
* ↑ «Federación Española de Baloncesto - Resultados y estadísticas - CLUB BÀSQUET PUIG D´EN VALLS». [Consulta: 3 maig 2015].
* ↑ «Liga Femenina de Baloncesto 2008/2009 - Resultados y Clasificaciones - Copa de la Reina», 03-05-2015.
* ↑ «Liga Femenina de Baloncesto 2009/2010 - Resultados y Clasificaciones - SuperCopa», 03-05-2015.

## Enllaços externs

* Club Bàsquet Puig d'en Valls Arxivat 2013-02-22 a Wayback Machine.
# Guelbakh

Guelbakh (en rus: Гельбах) és un poble del Daguestan, a Rússia, que el 2019 tenia 1.559 habitants. Pertany al districte rural de Kiziliurt.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Florida (Puerto Rico)

Florida és un municipi de Puerto Rico localitzat al nord central de l'illa, també conegut amb el nom de Tierra del Río Encantado, la Tierra de los Mogotes i el Pueblo de la Piña Cayenalisa. Limita al sud amb el municipi de Ciales, al nord amb Barceloneta, a l'oest amb Arecibo i a l'est amb Manatí. El municipi té un únic barri, Florida Adentro,
El seu nom prové de l'abundant flora i vegetació del territori, en especial a les flors del cafè. El municipi fou anomenat als seus orígens com el barri Florida Afuera de Manatí. Després, l'any 1881, el poble de Florida formà part del recentment creat municipi de Barceloneta. L'any 1971 es creà el nou municipi de Florida, que s'independitzà oficialment de Barceloneta.

## Referències

* ↑ «Florida». Enciclopedia de Puerto Rico. [Consulta: 7 juny 2015].
* ↑ «American FactFinder». Oficina del cens dels EUA. [Consulta: 9 juny 2015].

## Enllaços externs

* Directori de Municipis, Florida Arxivat 2015-06-16 a Wayback Machine. a la web oficial de l'Estat Lliure associat de Puerto Rico
# Maria Cervera Coderch

Maria Cervera Coderch (la Selva de Mar, 4 de setembre de 1928 - Palafrugell, 24 de setembre de 2011), va ser una actriu de teatre local al municipi de Palafrugell.

## Activitat professional

El 1945, després de debutar al Casal de la vila de Palafrugell, va ser seleccionada per ser la protagonista de "Blancanieves y los siete enanitos". La "Blancanieves" va ser l'obra més recordada de la Maria Cervera, en la qual la seva interpretació i la seva veu varen brillar.
L'any següent va fer la "Cenicienta", també al Casal. El 1947 va seguir amb "Colorin Colorado". La Maria Cervera va anar alternant les seves actuacions com a cantant i les seves participacions en les obres teatrals.
Durant molts anys va formar part de les Corals de la Vila i fou una de les fundadores del Grup Peix Fregit, el qual canta havaneres.

## Teatre

Obres sota la direcció de Manel Nicolau:
* "La juventud pasa"
* "Doña Clarines"
* "La danza de los velos"
* "Julieta, filla única"
* "Un timbre que no suena"
* "L'amor vigila"
* "Julieta i Romeu"
Col·laboració en dues revistes de Manel Bisbe:
* "Horizonte azul"
* "Sueños de juventud 1948"
El 1950 a la revista "Decías, Milord?", va aconseguir molt d'èxit amb la cançó "La niña de la estación". Va col·laborar a "Don Juan Tenorio" i "La Tia de Carlos". Les seves darreres actuacions teatrals van ser "Don Juan Tenorio" i "Gente Bien".

## Referències

* 1 2 3 4 «Adéu a "La niña de la Estación"». Revista de Palafrugell. Arxiu Municipal de Palafrugell, 01-10-2011, pàg. 17.
* ↑ «Reportatge». Revista de Palafrugell, 01-08-2003, pàg. 8.
* ↑ «Sueños de Juventud 1948». Cine teatro victoria. Educación y Descanso, 22-01-1948.
* ↑ Molinas, Lluis «Exito del estreno de "La tia de Carlos", en Palafrugell». Los sitios, 23-03-1972, pàg. 6.
# Clara (Offaly)

Clara (en gaèlic irlandès Clóirtheach, que vol dir "planura", o An Clárach) és una vila d'Irlanda, al comtat d'Offaly, a la província de Leinster. Es troba als marges del riu Brosna, connectat amb el riu Shannon, al nord del comtat fent frontera amb el comtat de Westmeath. Clara és el nom modern amb què era coneguda la Baronia de Kilcoursey i la parròquia de Kilbride. El mapa més antic de Clara data de l'Ordnance Survey de 1838.

## Història

La vila està situada a la rada d'Esker, hi restes de fortaleses d'anell (ringforts). Hi ha restes d'un monestir del segle xii a Kilbride, que segons la tradició fou fundat per Brígida d'Irlanda i que està lligat a la ruta de l'abadia de Durrow fundat per Columba d'Iona. Políticament la zona era controlada pel clan de Sinnach O'Catharniagh (Fox O'Carney), prínceps de Tethbae (comtat de Westmeath), fins que van participar en la rebel·lió irlandesa de 1641 i les terres els foren expropiades i entregades a Samuel Rust, soldat de Cromwell. Aquest va vendre les terres a les famílies Armstrong i Bagot. El darrer Armstrong va morir el 1802 i les terres passaren a la família Cox. El 1825 els Goodbody de Mountmellick hi van introduir les primeres indústries i esdevingué un important centre quàquer.

## Personatges il·lustres

* Brian Cowen

## Enllaços externs

* Web local
Viccionari
# La Romana (província)

La Romana és una província de la República Dominicana. La seva capital té el mateix nom, La Romana, i és la tercera ciutat més gran del país. La Romana va ser elevada a la categoria de província el 1944. La Romana és també on es troba la Casa de Campo, un recurs turístic i camp de golf.
La Romana és una ciutat portuària considerada la 7a més gran per població (al voltant de 130.000, àrea metropolitana al voltant de 215.000). La ciutat ésta localitzada al costat oposat de l'Illa Catalina i a uns 80 km de Santo Domingo. El seu nom ve d'una balança utilitzada per pesar mercaderies per l'exportació. El patró de la ciutat és Santa Rosa de Lima.
La província, des del 20 de juny de 2006, està dividida en els següents municipis i districtes municipals (D.M.):
* Guaymate
* La Romana, districte municipal: La Caleta
* Villa Hermosa, districte municipal: Cumayasa
Llista dels municipis amb població segons una estimació del cens de 2012:
| Nom | Població total | Població urbana | Població rural |
| Guaymate | 28.233 | 7.089 | 21.144 |
| La Romana | 207.784 | 147.373 | 60.411 |
| Vil·la Hermosa | 108.563 | 70.675 | 37.888 |
| La Romana província | 344.580 | 225.137 | 119.443 |

## Referències

* ↑ Oficina Nacional de Estadistica, Departamento de Cartografia, Division de Limites y Linderos. «Listado de Codigos de Provincias, Municipio y Distritos Municipales, Actualizada a Junio 20 del 2006» (en castellà). Arxivat de l'original el 2007-03-14. [Consulta: 24 gener 2007].
* ↑ Consejo Nacional de Población y Familia. «Censos y Proyecciones de la Población Dominicana por Regiones, Provincias, Municipios y Distritos Municipales, 2012» (PDF) (en castellà). [Consulta: 11 octubre 2010].

## Enllaços externs

* Oficina Nacional de Estadística, Statistics Portal of the Dominican Republic
* Oficina Nacional de Estadística, Maps with administrative division of the provinces of the Dominican Republic, downloadable in PDF format