OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amplificador quàntic

En física, un amplificador quàntic és un amplificador que utilitza mètodes mecànics quàntics per amplificar un senyal; exemples inclouen els elements actius de làsers i amplificadors òptics.
Les principals propietats de l'amplificador quàntic són el seu coeficient d'amplificació i la seva incertesa. Aquests paràmetres no són independents; com més gran és el coeficient d'amplificació, més gran és la incertesa (soroll). En el cas dels làsers, la incertesa correspon a l'emissió espontània amplificada del medi actiu. El soroll inevitable dels amplificadors quàntics és un dels motius de l'ús de senyals digitals en comunicacions òptiques i es pot deduir dels fonaments de la mecànica quàntica.

## Introducció

Un amplificador augmenta l'amplitud de tot el que el passa. Mentre que els amplificadors clàssics accepten senyals clàssics, els amplificadors quàntics accepten senyals quàntics, com ara els estats coherents. Això no vol dir necessàriament que la sortida sigui un estat coherent; de fet, normalment no ho és. La forma de la sortida depèn del disseny específic de l'amplificador. A més d'amplificar la intensitat de l'entrada, els amplificadors quàntics també poden augmentar el soroll quàntic present al senyal.

## Exposició

El camp elèctric físic en un pols paraxial monomode es pot aproximar amb superposició de modes; el camp elèctric $~E_{\rm {phys}}~$ d'un sol mode es pot descriure com
${\vec {E}}_{\rm {phys}}({\vec {x}})~=~{\vec {e}}~{\hat {a}}~M({\vec {x}})~\exp(ikz-{\rm {i}}\omega t)~+~{\rm {Hermitian~conjugate}}~$
on
* $~{\vec {x}}=\{x_{1},x_{2},z\}~$ és el vector de coordenades espacials, amb z que dona la direcció del moviment,
* $~{\vec {e}}~$ és el vector de polarització del pols,
* $~k~$ és el nombre d'ona en la direcció z,
* $~{\hat {a}}~$ és l'operador d'aniquilació del fotó en un mode específic$~M({\vec {x}})~$
L'anàlisi del soroll en el sistema es fa respecte al valor mitjà de l'operador d'aniquilació. Per obtenir el soroll, es resol les parts reals i imaginàries de la projecció del camp a un mode donat. $~M({\vec {x}})~$. Les coordenades espacials no apareixen a la solució.
Un amplificador quàntic és una transformada unitària ${\hat {U}}$, actuant l'estat inicial $~|{\rm {initial}}\rangle ~$ i produint l'estat amplificat $~|{\rm {final}}\rangle ~$, com segueix:
$~|{\rm {final}}\rangle =U|{\rm {initial\rangle }}$
Aquesta equació descriu l'amplificador quàntic en la representació de Schrödinger.

## Referències

* ↑ Stenholm, Stig «The Theory of Quantum Amplifiers». Physica Scripta, T12, 01-01-1986, pàg. 56–66. DOI: 10.1088/0031-8949/1986/T12/008. ISSN: 0031-8949.
* ↑ «character.ai» (en anglès). character.ai. [Consulta: 14 juny 2023].
* ↑ «The Theory of Quantum Amplifiers» (en anglès). https://www.rle.mit.edu.+[Consulta: 14 juny 2023].
* ↑ Sherman, Alexander; Zgadzai, Oleg; Koren, Boaz; Peretz, Idan; Laster, Eyal «Diamond-based microwave quantum amplifier» (en anglès). Science Advances, 8, 49, 09-12-2022. DOI: 10.1126/sciadv.ade6527. ISSN: 2375-2548. PMC: PMC9728959. PMID: 36475787.
# Antena de Oro 1996

La XXIV Edició dels Premis Antena de Oro, concedits en 1996 encara que corresponents a 1995 es va celebrar el 25 de febrer de 1996 i els guardonats van ser els següents:

## Televisió

* Jesús Hermida, per Con Hermida y compañía.
* Victoria Prego, per La Transición.
* Fernando González Delgado, per Telediario.
* Alfredo Amestoy, per «Este país necesita un repaso»
* Gabriel Mesa, d'Antena 3 a Tenerife
* Esteban Durán, de TVE a Catalunya

## Ràdio

* Antonio Herrero, per El primero de la mañana (COPE)
* María Jesús Alvarez (RNE)
* Carlos Alsina, per La voz de la mañana (La Voz)
* Roberto Martín, per Un mundo sin barreras (Onca Cero)
* José Antonio Abellán Hernández per La jungla (Cadena 100)
* Carrusel Deportivo.

## Extraordinaris

* Luis María Anson.
* Jorge del Corral (director de informativos de Antena 3),
* Alfonso Cavallé (vicepresidente de la Asociación Española de Radiodifusión Comercial)
* Ricardo Londoño (presidente de Radio Cadena Nacional de Colombia).

## Referències

* ↑ Jesús Hermida, Victoria Prego, Antonio Herrero y Luis María Anson, Antena de Oro 1995, ABC, 25 de febrer de 1996
# Allan Quatermain a la ciutat perduda d'or

Allan Quatermain a la ciutat perduda d'or (títol original: Allan Quatermain and the Lost City of Gold) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Gary Nelson, estrenada l'any 1986. És continuació d' Allan Quatermain i les mines del rei Salomon estrenada l'any precedent, amb el mateix duo de protagonistes, Richard Chamberlain i Sharon Stone. Ha estat doblada al català.

## Argument

Les noves aventures d'Allan Quatermain i de Jessie Huston, d'ara endavant la seva companya. Mentre s'afanya per anar als Estats Units per casar-se, sorgeix un home greument ferit. Allan recull llavors les confessions del moribund.

## Repartiment

* Richard Chamberlain: Allan Quatermain
* Sharon Stone: Jesse Huston
* James Earl Jones: Umslopogaas
* Henry Silva: Agon
* Robert Donar: Swarma
* Doghmi Larbi: Nasta
* Aileen Marson: Reina Nyleptha
* Cassandra Peterson: Reina Sorais
* Martin Rabbett: Robeson Quatermain
* Rory Kilalea: Dumont

## Premis i nominacions

1987: Nominada als Premis Razzie: Pitjor actriu (Sharon Stone)

## Referències

* ↑ esadir.cat. Allan Quatermain a la ciutat perduda d'or. esadir.cat.
* ↑ «Allan Quatermain and the Lost City of Gold». The New York Times.
# Anomalochromis thomasi

Anomalochromis thomasi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes que es troba a Àfrica: rius costaners entre Konkouré (Guinea) i Saint John (Libèria). Viu en zones de clima tropical entre 23 °C - 27 °C de temperatura.
Els mascles poden assolir 5 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ «Anomalochromis thomasi». Catalogue of Life. (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde 2003. Cichlidae. p. 521-600. A D. Paugy, C. Lévêque i G.G Teugels (eds.) The fresh and brackish water fishes of West Africa. Volum 2. Coll. faune et flore tropicales 40. Institut de recherche de développement, París, França, Muséum national d'histoire naturelle, París i Musée royal de l'Afrique Central, Tervuren, Flandes, 815p.
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.
* ↑ «Anomalochromis thomasi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Daget, J. 1991. Anomalochromis. p. 6. A J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Checklist of freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
# Anomalia excèntrica

L'anomalia excèntrica és l'angle mesurat des del centre de l'el·lipse, que forma la projecció del planeta sobre la circumferència principal, i l'eix de l'el·lipse. Es designa per E. La relació entre l'anomalia mitjana i l'anomalia excèntrica és l'anomenada equació de Kepler. En aquesta equació M i e són coneguts per la qual cosa E és la incògnita. La solució no és fàcil perquè es tracta d'una equació transcendent on la incògnita I no es pot aclarir en termes de funcions elementals.

## Exemple

El planeta Mart té un any sideri de 686,98 dies i es vol calcular l' anomalia excèntrica 80 dies després que el planeta passi pel periheli:
* En anomalia mitjana es veu que M = 41,9226º
* A l'equació de Kepler, amb el mètode aproximacions successives, es veu que amb només 6 iteracions E = 45,75668 amb totes les seves xifres exactes.

## Vegeu també

* Equació de Kepler
* Anomalia mitjana
* Anomalia veritable
# Alumohidrocalcita

L'alumohidrocalcita és un mineral de calci i alumini de la classe dels carbonats. Rep el seu nom de la seva composició química: alumini (alum-), aigua (hidro) i carbonat de calci (calcita). És una espècie relacionada amb la paraalumohidrocalcita, i pertany al grup de la dresserita.
La localitat tipus d'aquesta espècie es troba a Potekhina, Sorsk, Khakàssia, Sibèria, Rússia, on va ser descoberta l'any 1926.

## Característiques

Es troba en forma de fibres i agulles, de fins a 2,5 mm; comunament en agregats radials i esferulites, guarnicions de cristalls i pols de masses calcàries. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa en l'escala de Mohs és de 2,5, és a dir, és considerat un mineral tou.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'alumohidrocalcita pertany a «05.D - Carbonats amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations grans i de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: nasledovita, paraalumohidrocalcita, dresserita, dundasita, montroyalita, estronciodresserita, petterdita, kochsandorita, hidrodresserita, schuilingita-(Nd), sergeevita i szymanskiïta.

## Formació i jaciments

L'alumohidrocalcita es forma a baixa temperatura per l'acció de les aigües carbonatades en al·lòfana o dickita en dolomites i calcàries; les varietats amb cromi es formen a prop de cromita alterada de serpentinites. Es troba associada als minerals: hidromanganita, volborthita, malaquita, limonita, cuprita, coure i al·lòfana.
Ha estat trobada a Alemanya, l'Argentina, Àustria, Bèlgica, Eslovàquia, els Estats Units, França, Hongria, Itàlia, el Japó, el Kirguizstan, el Pakistan, Polònia, el Regne Unit, Rússia i el Turkmenistan. A Catalunya se n'ha trobat a la pedrera del Turó de Montcada, a Montcada i Reixac (El Vallès Occidental) i les mines de Rocabruna, a Gavà (El Baix Llobregat).

## Referències

* 1 2 «Alumohydrocalcite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r febrer 2014].
* 1 2 «Alumohydrocalcite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 14 gener 2017].
# Antonia Is Piñera

María Antonia Is Piñera (Oviedo, 13 de juny de 1966), coneguda esportivament com Toña Is, és una exfutbolista i entrenadora de futbol asturiana.
Defensa central, practicà el futbol des de ben petita amb germans i amics del barris i amb catorze anys, amb un grup de noies, començà a entrenar amb el México-La Corredoria Club de Fútbol, que posteriorment fou conegut com Club de Fútbol Femenino Tradehi i Peña Azul Oviedo Femenino, i actualment és el Real Oviedo femení. Amb l'equip asturià aconsegui arribar a les semifinals de la Copa de la Reina. Internacional amb la selecció espanyola femenina entre 1989 i 1999 en trenta-quatre ocasions, participà a l'Eurocopa de 1997, on aconseguí la medalla de bronze.
Després de la seva retirada esportiva, dirigí les categories inferiors del Real Oviedo, la selecció asturiana sub-12 i sub-16 i anys després fou la primera entrenadora de la Reial Federació Espanyola de Futbol.

## Referències

* ↑ «Conoce a Toña, Ia segunda entrenadora de la Sub-17 Femenina» (en castellà). RFEF. [Consulta: 19 setembre 2023].
* ↑ G. de Dios, Fernando. «Toña sigue en la defensa» (en castellà). El Comercio, 02-12-2011. [Consulta: 19 setembre 2023].
* ↑ Roldán, Isabel. «“Nuestra Eurocopa de 1997 marcó un antes y un después”» (en castellà). As, 17-07-2017. Arxivat de l'original el 2021-01-18. [Consulta: 19 setembre 2023].
* ↑ «Toña Is rompe más barreras» (en castellà). As, 04-12-2018. [Consulta: 19 setembre 2023].
# Angrita

Les angrites són un grup de meteorits que pertanyen a la classe de les acondrites asteroidals. Reben el seu nom pel meteorit d'Angra dos Reis, una ciutat brasilera situada en l'estat de Rio de Janeiro.

## Origen

Comparant els espectres de reflectància de les angrites amb la de diversos asteroides del cinturó d'asteroides, s'han identificat dos possibles cossos primaris: (289) Nenetta i (3819) Robinson. Alguns científics han suggerit que les angrites podrien representar ejeccions de Mercuri.

## Composició

Les angrites són un grup rar d'acondrites que consisteixen principalment en augita mineral amb algunes olivines, anortites i troilites. Són roques basàltiques, sovint amb porositats, amb diàmetres de vesícules de fins a 2,5 centímetres. Són les roques ígnies més antigues, amb edats de cristal·lització d'uns 4,55 milions d'anys.

## Referències

* ↑ «Meteoriticial Society Database». Meteoritical Society. [Consulta: 2 gener 2013].
# Andal (cràter)

Andal és un cràter d'impacte de 109 km de diàmetre de Mercuri. Porta el nom de la poetesa índia Andal, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* 1 2 «Andal». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 07-10-2016. [Consulta: 29 març 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Andalgalomys olrogi

Andalgalomys olrogi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic del nord-oest de l'Argentina, on viu a altituds d'aproximadament 1.000 msnm. Es tracta d'un animal nocturn. El seu hàbitat natural són les bardisses semiàrides. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del l'ornitòleg suec Claes Christian Olrog.

## Referències

* ↑ Pardiñas, U. Andalgalomys olrogi. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 3 març 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 229. ISBN 978-0801893049.
# Andalgalomys pearsoni

Andalgalomys pearsoni és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds de fins a 400 msnm a l'oest del Paraguai i el sud-est de Bolívia. El seu hàbitat natural són els herbassars secs situats al Chaco. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del zoòleg i ecologista estatunidenc Oliver Payne Pearson.

## Referències

* ↑ Dunnum, J. et al. Andalgalomys pearsoni. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 3 març 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 312. ISBN 978-0801893049.
# Andale Mono

Andale Mono és una font monoespaiada dissenyada per Steve Matteson. El disseny d'Andale va ser creat originalment per l'empresa Monotype, com a part de les famílies Andale.
Andale Mono és una font pensada per entorns de desenvolupament i per estar inclosa en el projecte Taligent, un projecte d'IBM i Apple amb el propòsit de reemplaçar el sistema operatiu de Mac, però Taligent no va prosperar i es va dissoldre a finals de la dècada dels noranta.
Andale Mono va ser distribuïda per primera vegada com a afegit de l'Internet Explorer 4.5. Aquesta font no ve preinstal·lada en les versions modernes del Microsoft Windows.
És la preferida per a molts programadors per a ser utilitzada en editors de text i IDEs, ja que és bastant llegible i es diferencien fàcilment els seus caràcters entre si.
Algunes fonts similars són: Adaptive Mono, Anonymous, Ascender Uni Duo, Blackbox Sans.

## Fonts tipogràfiques

* Andale Mono Bold
* Andale Mono Bold Italic
* Andale Mono Italic
* Andale Mono Regular

## Versions comercials

La família de tipografia Andale Mono, comercialitzada per Ascender Corporation, inclou variants en negreta i cursiva, en format TrueType. Aquesta versió és compatible amb el conjunt de caràcters WGL. Andale Mono també és venuda per Monotype, però no inclou lletra cursiva, i no admet caràcters grecs ni ciríl·lics. Està disponible en OpenType CFF, TrueType, PostScript. No obstant això, Monotype ha produït variants específiques d'Andale Mono amb jocs de caràcters per als alfabets Cherokee (Andale Mono Cherokee), ciríl·lic (Andale Mono cirílico), grecs (Andale Mono grec), hebreu (Andale Mono hebreu).
Apple inclou Andale Mono en el seu sistema operatiu Mac OS X.

## Anàlisi de la tipografia Andale Mono

La tipografia Andale Mono és una lletra de pal sec, molt clara i espaiada.

## Referències

* ↑ Singh, Amit. Mac OS X internals: a systems approach (en anglès). Addison-Wesley Professional, 2007, p.4. ISBN 0321278542.
* ↑ Powell, Thomas A. HTML & CSS: the complete reference (en anglès). McGraw Hill Professional, 2010, p.753. ISBN 0071496297.

## Bibliografia

* Kane, John. Manual de Tipografia (A type primer). Ed. Gustavo Gili, S.L, 2005. ISBN 978-84-252-1980-1

## Enllaços externs

* Monotype Imaging: Andale Mono
* Motive Guides: Andale Mono Arxivat 2010-06-05 a Wayback Machine.
# Antrain

Antrain (en bretó Entraven, en gal·ló Antrein) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 1.409 habitants. Limita amb els municipis de La Fontenelle, Tremblay, Saint-Ouen-la-Rouërie i Sacey (Manche).

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1522 | 1375 | 1527 | 1524 | 1742 | 1651 | 1567 | 1648 | 1696 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1613 | 2262 | 1642 | 1630 | 1582 | 1601 | 1525 | 1575 | 1550 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| - | 1443 | 1552 | 1484 | 1417 | 1383 | 1459 | 1682 | 1528 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1444 | 1443 | 1548 | 1499 | 1387 | 1387 | 1409 | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1979-1983 | Francis Richard | |
| 1983-1989 | Roger Talvas | |
| 1989-2008 | Michel Lahogue | Divers gauche |
| 2008- | Claudine Clossais | |
# Apogon komodoensis

Apogon komodoensis és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'illa de Komodo (Indonèsia).

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 «Ostorhinchus komodoensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Allen, G. R. 1998. A new species of cardinalfish (Apogonidae) from the Komodo Islands, Indonesia. Rev. Fr. Aquariol. Núms. 1-2: 27-30.
# Anisha Vekemans

Anisha Vekemans (Lommel, 17 d'agost de 1991) és una ciclista belga professional des del 2010 i actualment a l'equip Alé Cipollini.

## Palmarès

* 2009
** Campiona de Bèlgica júnior en contrarellotge
* 2015
** Vencedora d'una etapa al Trofeu d'Or

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Antonio Vico Pintos

Antonio Vico Pintos (Jerez de la Frontera, 3 de desembre de 1840 - Nuevitas, 8 de març de 1902) fou un actor i escriptor espanyol, pertanyent a una família amb una vasta tradició teatral.
Fill de l'actor Antonio Vico López de Adrián, va ser deixeble de José Valero. Fou un gran amic de Rafael Calvo, el seu principal rival a l'escena de l'època. Actuà a Barcelona, els anys 1888-1890, on assolí molta anomenada.
Vico va fundar el Teatro Español de Madrid i va ser molt lloat per Benito Pérez Galdós en els seus Episodios nacionales. Els principals autors del seu temps van escriure obres per a ell, especialment José Echegaray, Leopoldo Cano i Eugenio Sellés. Vico va obtenir grans èxits al Teatro Español, amb obres com Los amantes de Teruel, En el puño de la espada, La muerte en los labios, Cid Rodrigo de Vivar, La Pasionaria, Otelo, Vida alegre y muerte triste i El gran galeoto. La seva força com a actor es trobava en la mímica, en el gest, en els silencis i en les transicions; era essencialment efectista i, no obstant això, mai no preparava les estrenes. Estudiava la psicologia del personatge i era partidari de la improvisació.
El van enterrar a Cuba, però posteriorment el van traslladar a Espanya i avui és inhumat al cementiri de San Justo de Madrid.

## Referències

* ↑ «Antonio Vico». L'Enciclopèdia.cat. [Consulta: 2 novembre 2013].

## Enllaços externs

* Antonio Vico a L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* El carrer d'Antonio Vico en el nomenclàtor de Sabadell.
# Aphyosemion caudofasciatum

Aphyosemion caudofasciatum és una espècie de peix de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: sud de la República del Congo.

## Referències

* 1 2 «Aphyosemion caudofasciatum» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Huber, J. H. & A. C. Radda. 1979. Die Rivulinae des südlichen Kongo (Brazzaville). 2. Der Aphyosemion lujae-Komplex. Aquaria v. 26: 175-185.
# Aquel viejo molino

Aquel viejo molino és una pel·lícula dramàtica espanyola en blanc i negre dirigida per Ignasi F. Iquino. Fou estrenada al Cine Kursaal de Barcelona el 28 de juny de 1946 i al Cine Coliseum de Madrid el 21 de novembre de 1946. L'única còpia localitzable de la pel·lícula fou adquirida el 2018 a un col·leccionista de Buenos Aires.

## Sinopsi

Lucas és un jove extremeny que viu en un molí. Un dia decideix donar un gir radical a la seva vida i marxar a Amèrica ala recerca de riques i aventures. Quan temps més tard torna a Extremadura troba el molí derrocat i aleshores es posa a reconstruir-lo.

## Repartiment

* Carlos Agostí
* Antonio Bienvenida
* Luis Bienvenida
* Antonio Bofarull
* Jaime Borrás
* Pedro Cabré
* Carmen Campoy
* Ernesto Campoy
* Arturo Cámara
* Silvia de Soto
* María Francés
* Ricardo Fuentes
* Fernando Galiana
* Pepi Gaos

## Premis

La pel·lícula va aconseguir un premi econòmic de 250.000 ptes, als premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1946.

## Referències

* ↑ Aquel viejo molino a sensacine.com
* ↑ Aquel viejo molino a depeliculasgratis.com
* ↑ Aquel viejo molino... Ignacio F. Iquino (1946) de Joan Padrol i Tomás Fernández Valentí. A: Dirigido por…: Revista de cine, ISSN 0212-7245, Nº 484, 2018, pàg. 90
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 57-58
# Antonio Pais Castroagudín

Antonio Pais Castroagudín (Padrón, 7 de desembre de 1938 - Santiago de Compostel·la, 13 de març de 2018) va ser un futbolista gallec de la dècada de 1960.

## Trajectòria

Es formà al Club Arenal de Santiago de Compostel·la (1955-1957), etapa en què jugà amb la selecció de Galícia juvenil, i fou internacional juvenil amb Espanya al Campionat d'Europa de 1957, essent subcampió. A més, la temporada 1956-57 assolí l'ascens a Tercera Divisió. A continuació jugà al Club Juvenil de La Corunya i al Club Santiago (1958-59) a Tercera. L'any 1959 fitxà pel Celta de Vigo, a Segona Divisió, on hi romangué dues temporades. L'any 1961 fou traspassat al FC Barcelona a canvi d'1.800.000 pessetes. Però al Barça no triomfà, jugant només una temporada, vuit partits de lliga. L'any 1962 fou traspassat al RCD Mallorca, i el 1963, reclamat per Antoni Ramallets signà pel Reial Saragossa, club un jugà durant sis temporades, els que serien els millors anys de la seva carrera. Amb el Saragossa guanyà dues copes (1964, 1966) i una Copa de Fires (1964).

## Palmarès

* Copa de Fires:
** 1963-64
* Copa espanyola:
** 1963-64, 1965-66

## Referències

* 1 2 3 4 «Antonio Pais Castroagudín». galiciadigital.com, 28-03-1946. [Consulta: 1r abril 2015].
* 1 2 3 4 5 6 7 «País, una estrella fugaz». Diari Sport, 25-11-2012. [Consulta: 1r abril 2015].
* 1 2 3 4 5 «ANTONIO PAIS». yojugueenelcelta.com, 26-08-2009. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Antonio Pallavicini Gentili

Antonio Pallavicini Gentili (Gènova, 1441 - Roma, 10 de setembre de 1507) fou un cardenal i bisbe italià.

## Biografia

Va ser bisbe de Ventimiglia des de 1484 i després bisbe d'Ourense des del 27 de gener de 1486.
El papa Innocenci VIII el va elevar al rang de cardenal al consistori del 9 de març de 1489 i va rebre el títol de cardenal prevere de Sant'Anastasia.
Del 8 de febrer de 1493 al 1494 va ser camarlenc del Sagrat Col·legi.
Va morir el 10 de setembre de 1507 a l'edat de 66 anys i va ser enterrat a l'església de Santa Maria del Popolo de Roma.
És ben conegut el retrat que en va fer d'ell Ticià.

## Bibliografia

* Come Antoniotto a '"Enciclopedia Biografica Universale" della Treccani, Edizione 2007, Vol. 14, pag. 616.
* Salvador Miranda, PALLAVICINI, Antonio Gentile, The Cardinals of the Holy Roman Church, Florida International University.