OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Era dels Màrtirs

L'era dels màrtirs (llatí: anno martyrum o AM), també coneguda com l'era de Dioclecià (llatí: anno Diocletiani), és un mètode de numeració d'anys utilitzat per l'Església d'Alexandria a partir del segle iv i per l'Església ortodoxa copta d'Alexandria des del segle v fins a l'actualitat. Els cristians occidentals eren conscients d'això, però no l'utilitzaven. Va ser nomenat per l'emperador romà Dioclecià, que va instigar l'última gran persecució contra els cristians en l'imperi. Dioclecià va començar el seu regnat el 20 de novembre de 284 durant l'any d'Alexandria, que va començar el 1 de Thoth, l'any nou egipci, o el 29 d'agost de 284, de manera que la data es va utilitzar com a època : l'any 1 de l'era de Dioclecià comença en aquesta data. Aquesta època es va utilitzar per numerar l'any a les taules de Pasqua fetes per l'Església d'Alexandria.
Quan Dionís l'Exigu va continuar aquestes taules durant 95 anys més, va reemplaçar l'era diocleciana amb la seva època d'anno Domini perquè no volia continuar la memòria d'un tirà que perseguia als cristians. L'era anno Domini esdevingué dominant a l'oest llatí, però no va ser utilitzada a l'orient grec fins als temps moderns.
L'era Diocleciana no era l'única utilitzada pels primers cristians. La majoria dels cristians romans, com els romans pagans abans d'ells, van designar els seus anys nomenant els dos cònsols que ocupaven el càrrec aquell any. Els romans també usaven l'ab urbe condita (AUC). Significa per "des de la fundació de la ciutat (Roma)". No obstant això, l'era de l'AUC gairebé mai va ser utilitzada fora dels tractats històrics.
Les eres que van començar a Creació, anomenades eras anno Mundi, es van convertir en el mètode dominant de numeració d'anys a l'est fins als temps moderns, com en el calendari romà d'Orient. Annià d'Alexandria, un monjo de principis del segle v, va situar l'època de la seva era mundial el 25 de març de 5492 a. C. comptant onze cicles pasquals de 532 anys des del 77 any dioclecià, quatre cicles lunars de 19 anys després de l'any dioclecià 1. Considerat com una època civil més que religiosa, va començar el primer dia de l'any alexandrí, el 29 d'agost de 5493 abans de Crist. Aquesta era alexandrina era l'era preferida utilitzada pels cristians romans d'Orient com Màxim el Confessor fins a l'època romana d'Orient, tenint una època de l'1 de setembre de 5509 aC, esdevingué dominant al segle x. Ambdues èpoques van utilitzar una versió de la data de la Creació basada en la Septuaginta.

## Referències

* ↑ Blackburn & Holford-Strevens 2003, 767

## Enllaços externs

* Dates and Dating from the Catholic Encyclopedia
# Cantó de Targon

El cantó de Targon és un cantó francès del departament de la Gironda, situat al districte de Lengon. Té 19 municipis i el cap és Targon.

## Municipis

* Arbís
* Banhaus
* Bèra Vath
* Bèla Font
* Cantòis
* Ceçac
* Corpiac
* Escossan
* Faleiràs
* Frontenac
* Ladaus
* Lugaçon
* Martres
* Montinhac
* Romanha
* Sent Genís deu Bòsc
* Sent Pèir de Vaths
* Solinhac
* Targon

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Jean Lacampagne | |
| 1964-1994 | Henri Deloubis | CNIP |
| 1994- | Alain Leveau | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 4.929 | 5.340 | 5.041 | 5.392 | 5.669 | 5.851 | 6.595 |
# Svetlana Alekséieva

Svetlana Alekséieva (rus: Светлана Алексеева) (Komsomolsk de l'Amur, segle XX), de nom professional Sveta Ugoliok (rus: Света Уголёк), és una model russa.
Quan tenia quatre anys va patir cremades a més del 50% del seu cos. La seva mare l'havia deixat sola a la casa, i la nena va intentar cremar fils solts de la camisa de dormir amb una espelma en la forma en què havia vist fer la seva mare. La camisa de dormir era de tela sintètica i es va incendiar i va fondre en la seva pell. Va estar en coma durant dos mesos i va quedar marcada per les cremades. La seva mare, alcohòlica, no la va visitar a l'hospital i, posteriorment, la va descuidar. Alekséieva va passar part de la seva infància en un orfenat, i va patir assetjament escolar a causa del seu aspecte. Quan tenia divuit anys, va dir: «Si la societat us pressiona i us assetja, només perquè tingueu una certa individualitat, això no vol dir que tinguin raó».
Està desenvolupant una carrera com a model fotogràfic malgrat les cicatrius.
El 2018 va ser una de les 100 Women de la BBC, una llista de dones «inspiradores i influents». La llista va dir que "Svetlana va sobreviure a un incendi que va cremar gairebé la meitat del cos i ara treballa per ajudar a les persones amb cicatrius a sentir-se positius sobre els seus cossos."

## Referències

* ↑ el mot Уголёк Ugoliok, en rus, vol dir «carbó»
* 1 2 «How one women has gone from child abuse victim with 45% burns to model». Metro, 28-06-2018 [Consulta: 21 novembre 2018].
* 1 2 «'I couldn't speak, I couldn't walk' — Child abuse victim with 50% burns becomes model». NewsTube, 26-08-2018 [Consulta: 21 novembre 2018]. Arxivat 2 de gener 2019 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-01-02. [Consulta: 1r gener 2019].
* ↑ Víctima de abuso infantil con el 50% del cuerpo quemado se convierte en modelo, metroecuador.com.ec
* ↑ «BBC 100 Women 2018: Who is on the list?». BBC, 19-11-2018. [Consulta: 21 novembre 2018].
# Nóvaia Kholmanka

Nóvaia Kholmanka (en rus: Новая Холманка) és un poble (un khútor) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 no tenia cap habitant. Pertany al districte municipal d'Ozinki.

## Referències

* ↑ «История административно- территориального деления Саратовской губернии 1917 - 1928 годы. Справочник. Дергачевский, Новоузенский и Покровский уезды.». Arxivat de l'original el 2017-12-21.
# Nóvaia Moskvà

Nóvaia Moskvà (en rus: Новая Москва) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2013 tenia 85 habitants.

## Referències

* ↑ Арсеньевские Вести: В селе Новая Москва будет телефон!
# O Gran Camiño

L'O Gran Camiño és una cursa ciclista per etapes que es disputa a Galícia. La primera edició va tenir lloc el 2022 i és l'única cursa professional per etapes que es disputa a Galícia, després que la històrica Volta a Galícia passés a ser una cursa amateur a partir del 2002.
El nom de la cursa s'inspira en el pelegrinatge del Camí de Sant Jaume fins a la Catedral de Santiago de Compostela.
Des de la seva creació la carrera forma part del UCI Europa Tour amb una categoria 2.1. El primer vencedor fou l'espanyol Alejandro Valverde.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2022 | Alejandro Valverde Belmonte | Michael Woods | Mark Padun |
| 2023 | Jonas Vingegaard | Jesús Herrada López | Ruben Guerreiro |
| 2024 | Jonas Vingegaard | Lenny Martinez | Egan Bernal Gómez |

## Referències

* ↑ «Galicia recupera en el 2022 su vuelta ciclista profesional, «O Gran Camiño»» (en castellà), 01-10-2021. [Consulta: 2 març 2022].
* ↑ «Gran Camiño». UCI. Arxivat de l'original el 24 febrer 2022. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Preview statistics for Gran Camiño 2022». ProCyclingStats. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ Penedo, Pablo «O Gran Camiño regala a Galicia cuatro días de pasión ciclista» (en spanish). La Voz de Galicia. Corporación Voz de Galicia, 24-02-2022 [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ Miranda, Daniel «O Gran Camiño regala a Galicia cuatro días de pasión ciclista» (en spanish). Diario AS. PRISA, 24-02-2022 [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «"O Gran Camiño", a professional cycling tour of the highest level», 26-11-2021. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Alejandro Valverde reina en O Gran Camiño» (en castellà), 27-02-2022. [Consulta: 1r març 2022].

## Enllaços externs

* Web oficial (gallec)(castellà)(anglès)
# O Grande Kilapy

O Grande Kilapy és una pel·lícula luso-angolesa-brasilera del gènere comèdia dramàtica, realitzada per Zézé Gamboa i protagonitzada per Lázaro Ramos, Pedro Hossi, João Lagarto, Patrícia Bull i São José Correia. Es va estrenar als cinemes d'Angola el 9 de juliol de 2013, a Brasil fou exhibit el 23 d'octubre, a Portugal el 30 d'octubre de 2014 i a Moçambic el 9 d'abril de 2015.

## Argument

Joao Fraga és un jove angolès, descendent d'una família rica des de l'època colonial. Aquest noi mestiço només vol viure la vida, divertir-se amb els amics i gastar-se els diners. Encara que és l'executiu sènior del Banc Nacional d'Angola, desvia els fons propis de la institució, distribuint diners a col·legues i activistes per a l'alliberament d'Angola. João va a la presó, però quan va sortir de la presó, la societat el confirma com a heroi local.

## Repartiment

* Lázaro Ramos – Joãozinho
* João Lagarto – Raul
* Pedro Hossi – Pedro
* Hermila Guedes – Francisca (Kika)
* Buda Lira – Ernesto Lopes
* Patrícia Bull – Rita
* Pedro Carraca – Rui
* Adriana Rabelo – Maria Antónia (Mitó)
* Sílvia Rizzo – Carmo
* São José Correia – Lola Valdez
* Antonio Pitanga – Pai de Joãozinho
* Maria Ceiça – Mãe de Joãozinho
* Alberto Magassela – Alfredo
* Carlos Paca – Zeca
* Miguel Telmo – Engraxador
* Filipe Crawford – Inspector da PIDE
* Manuel Wiborg – PIDE Lisboa
* José Boavida – Abílio (empregado)
* Marcello Urgeghe – 1º PIDE Luanda
* Jorge Silva – 2º PIDE Luanda
* Carlos Sebastião – Director PIDE Luanda
* José Pedro Gomes – Artur

## Referències

* ↑ «O grande Kilapy». Agência Nacional do Cinema.
* ↑ «“O grande kilapy” em cartaz no cineplace - Belas Shopping». Jornal Economia & Finanças, 09-07-2013. Arxivat de l'original el 2017-10-28 [Consulta: 27 octubre 2017].
* ↑ Hermsdorff «Exclusivo: Lázaro Ramos é ‘legendado’ no trailer de O Grande Kilapy». AdoroCinema, 17-10-2014.
* ↑ «Os filmes da semana - estreias nos cinemas a 29 de outubro de 2014». FilmSPOT, 29-10-2014.
* ↑ «"O Grande Kilapy" exibido em Maputo». Jornal de Angola, 08-04-2015.
* ↑ O Grande Kilapy - Filme 2012 - AdoroCinema
* ↑ «TIFF 2012 :The Great Kilapy brings Lazaro Ramos as a big swindler ‹ Discover Brazil». Arxivat de l'original el 2017-10-28. [Consulta: 27 octubre 2017].
# O Grove

O Grove és un municipi de la província de Pontevedra a Galícia, que pertany a la comarca d'O Salnés.

## Geografia

És una petita península unida a terra ferma a través d'un istme conegut com a O Vao, que dona lloc a la platja d'A Lanzada en la seva part occidental i a l'ampli aiguamoll del complex Umia-O Grove en la seva part oriental, que ho connecta amb el municipi de Sanxenxo. Així mateix, a O Grove es troba la petita Illa d'A Toxa a la qual s'accedeix per un pont de principis del segle xx.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 3.969 | 5.888 | 7.380 | 9.917 | 11.147 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* San Martiño do Grove
* San Vicente do Grove.

## Enllaços externs

* Web oficial de turisme de l'ajuntament
* O Grove, Turisme Rías Baixas Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
* SanVicenteDoMar.com, Informació sobre San Vicente do Mar (O Grove)
* Todogrove.com, portal amb notícies, serveis, fotografies sobre O Grove Arxivat 2018-08-18 a Wayback Machine.
* Guia Turística d'O Grove
# Oliverio Girondo

Oliverio Girondo (Buenos Aires, 17 d'agost de 1891 - Buenos Aires, 24 de gener de 1967) fou un escriptor argentí, conegut fonamentalment per l'obra poètica.
Va ser fill d'una família acomodada econòmicament, d'origen basc, per la qual cosa va poder viatjar amb regularitat a Europa durant els estudis obligatoris i universitaris. A Madrid, per exemple, va contactar amb Gómez de la Serna, que el va introduir a la tertúlia de Pombo. Va aprofitar els viatges, també, per treballar de corresponsal d'algunes publicacions, com ara les revistes porteñas Plus Ultra o Caras y Caretas.
En tornar a l'Argentina, funda el periòdic Martín Fierro en 1924. Aquesta publicació es dissol el 1927 per desavinences entre els redactors que volen donar suport a la segona presidència d'Hipólito Yrigoyen i els que volen la total independència política.
Es casa amb l'escriptora Norah Lange el 1943.

## Referències

* «Oliverio Girondo» (en castellà). Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes. Fundación Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes.
# Odèon de Pèricles

L'odèon de Pèricles es va construir sota el mandat de Pèricles i prop del teatre de Dionís a l'acròpoli d'Atenes.
Constava de planta quadrangular amb doble filera de columnes per a la sustentació del sostre i un propileu. Es feia servir per a les representacions musicals que van començar l'any 446 aC.

## Referències

* ↑ Plutarc, Pericles 13

## Bibliografia

* Richter, Gisela M.A., (1980), El Arte Griego, Barcelona, Ediciones Destino, ISBN 84-233-1018-3.
* Acròpolis d'Atenes: Patrimoni de la Humanitat
1 Partenó - 2 Antic temple d'Atena - 3 Erectèon - 4 Estàtua d'Atena Pròmacos - 5 Propileu - 6 Temple de Nice Àptera - 7 Eleusínion - 8 Santuari d'Àrtemis Braurònia - 9 Calcoteca - 10 Pandrosèon - 11 Casa de les Arrèfores - 12 Altar d'Atena - 13 Santuari de Zeus Polieu - 14 Santuari de Pandíon - 15 Odèon d'Herodes Àtic - 16 Estoa d'Èumenes - 17 Santuari d'Asclepi - 18 Teatre de Dionís - 19 Odèon de Pèricles - 20 Tèmenos de Dionís :
# Obersteinbach

Obersteinbach (en alsacià Owerstanbach) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 184 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 193 | 230 | 189 | 197 | 199 | 184 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Dominique Wittmer | |
| 2008- | Willy Meyer | |
# Obersteckholz

Obersteckholz és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), situat a l'actual districte d'Aarwangen i des de 2010 del Districte administratiu d'Oberaargau. El primer de gener de 2021 es va integrar dins del municipi de Langenthal.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
* ↑ «Détails de la mutation» (en francès). Administració Federal de Suissa. [Consulta: 15 febrer 2022].
# Oddo Antonio II Montefeltro

Oddo Antonio II Montefeltro (1427-1444) va ser fill de Guidantonio I Montefeltro.
El Papa Eugeni IV el va fer duc hereditari d'Urbino el 26 d'abril de 1443 i el va confirmar com a vicari pontifici d'Urbino, Gubbio i Cagli, comte sobirà de Montefeltro i de Castel Durante, senyor sobirà de San Leo, Cantiano, Pergola, Sassocorvaro, Lunano i Montelucco.
Va morir a Urbino el 22 de juliol de 1444 a mans de dos ciutadans d'Urbino als que havia seduït les mullers.
El 10 de març de 1443 es va casar amb Isotta d'Este, filla natural del marquès Niccolò III d'Este, senyor de Ferrara, Mòdena i Reggio.
# Oscar Pelliccioli

Oscar Pelliccioli (Verdellino, Província de Bèrgam, 1 de juliol de 1965) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1990 i el 2000. Un cop retirat es va dedicar a la direcció esportiva de diferents equips.

## Palmarès

* 1993
** Vencedor d'una etapa a la Ruta Mèxic
* 1994
** 1r a la Coppa Agostoni
** Vencedor d'una etapa al Tour DuPont
* 1995
** 1r al Trofeo dello Scalatore

### Resultats al Tour de França

* 1994. 15è de la classificació general
* 1995. 32è de la classificació general
* 1994. 85è de la classificació general
* 1995. 80è de la classificació general
* 1999. Abandona (14a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1992. 95è de la classificació general
* 1995. 24è de la classificació general
* 2000. 108è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1991. Abandona
* 1993. 50è de la classificació general
* 1993. 25è de la classificació general
* 1995. Abandona
* 1996. 23è de la classificació general
* 1997. 39è de la classificació general
* 1999. 76è de la classificació general
* 2000. 55è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Oreophryne biroi

Oreophryne biroi és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea i Indonèsia.

## Referències

* Price, D. & Zweifel, R. 2004. Oreophryne biroi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# Omariniïta

L'omariniïta és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de l'estannita. Rep el nom en honor del Dr. Ricardo Héctor Omarini (1946-2015), professor de la Universitat de Salta, per les seves nombroses aportacions a la geologia de l'Argentina.

## Característiques

L'omariniïta és un sulfur de fórmula química Cu₈Fe₂ZnGe₂S₁₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016, i la primera publicació data del 2017. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es tracta de l'anàleg de germani de l'estannoidita. Químicament és similar a la zincobriartita, la renierita i la briartita. Els estudis de raigs X d'un sol cristall (R1 = 0,023) van revelar una estructura derivada de l'esfalerita idèntica a la de l'estannoidita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la col·lecció nacional de minerals del Canadà del Servei Geoelògic del Canadà, a la localitat d'Ottawa, amb el número de col·lecció: nmcc 68096.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina La Rosario, al districte miner de Capillitas, al departament d'Andalgalá, a la província de Catamarca (Argentina). Es tracta de l'únic indret en tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Omariniite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 març 2018].
* ↑ Bindi, Luca; Putz, Hubert; Paar, Werner H.; Stanley, Christopher J. «Omariniite, Cu8Fe2ZnGe2S12, the germanium analogue of stannoidite, a new mineral species from Capillitas, Argentina». Mineralogical Magazine, 81, 05, 02-01-2018, pàg. 1151–1159. DOI: 10.1180/minmag.2016.080.164.
# Omatwara

Omatwara (País dels omats) és una comarca a Malwa que té una llargada de nord a sud d'uns 100 km i una amplada d'uns 90. Hi havia antigament els principats de Rajgarh i Narsinghgarh, i parts d'Indore i Gwalior; agafava el nom del clan omat dels rajputs, un subclan del clan paramara, que es va apoderar del territori a l'inici del segle xviii amb la decadència mogol.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Oyonita

La oyonita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la lillianita. Rep el nom de la província d'Oyón, a on es troba la localitat tipus d'aquesta espècie.

## Característiques

La oyonita és una sulfosal de fórmula química Ag₃Mn₂Pb₄Sb₇As₄S$_{24}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 3,5. Pertany als membres rics en antimoni de les sub-sèries homeotípiques de l'andorita. És una espècie químicament relacionada amb la menchettiïta, i semblant a la luboržakita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural de la Universitat de Florència, a Itàlia, amb el número de catàleg: 3283/i.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Uchucchacua, situada a la província d'Oyón (Regió de Lima, Perú), on es troba associada a espècies que pertanyen al grup de la tetraedrita, així com a l'orpiment, la menchettiïta i la calcita. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Oyonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 juliol 2021].
# Paceïta

La paceïta és un mineral de la classe dels compostos orgànics. Va ser descoberta a la mina Perilya Potosi, Comtat de Yancowinna, Nova Gal·les del Sud, a Austràlia, l'únic indret on ha estat trobada. Rep el seu nom en honor de Frank L. Pace (1948 -) col·leccionista de minerals i ex-miner que va ser el primer en assenyalar l'existència del mineral.

## Característiques

La paceïta és un acetat hexahidratat de calci i coure de fórmula química CaCu(CH₃COO)₄·6H₂O. Cristal·litza en el sistema tetragonal en cristalls prismàtics aïllats curts de fins a 1 mm que mostren les cares {100}, {001}, {111}. És de color blau fosc i la seva duresa a l'escala de Mohs és d'1,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la paceïta pertany a «10.AA - Sals d'àcids orgànics: formats, acetats, etc» juntament amb els següents minerals: formicaïta, acetamida, dashkovaïta, calclacita i hoganita.

## Formació

La paceïta es forma en recobriments oxidats ferruginosos per mitjà de la reacció de minerals metàl·lics oxidats amb la matèria vegetal en descomposició proporcionada per la fullaraca i les restes de fustes trobades a les mines.
Ha estat trobada associada amb els següents minerals: hoganita, linarita, malaquita, atzurita, smithsonita cúprica, cerussita, goethita, hematita i quars.

## Referències

* ↑ «Paceite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 «Paceïta» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 31 octubre 2016].
# PSK

«PSK» té aquests significats:
* Modulació per desplaçament de fase
* Partit Revolucionari del Kurdistan, en kurd Partiya Şoreşa Kürdistan (PŞK)
* Polisacàrid-K, una medicina natural
* Pre-Shared Key, clau secreta compartida amb anterioritat entre dues parts
# Paradoxa de la informació

La paradoxa de la informació (o paradoxa de la informació de Hawking) fou una hipòtesi formulada pel físic britànic Stephen Hawking cap als anys 70. Va ser desenvolupada per respondre a una misteriosa qüestió relacionada amb els forats negres; què succeeix amb la informació de la matèria absorbida d'un forat negre després que aquest desapareix? Hawking argumentà que la informació acabava perdent-se, vulnerant d'aquesta manera un dels majors principis de la física, el de la informació, que estableix que aquesta mai desapareix.

## Polèmica

Aquesta idea va provocar tot un conflicte intel·lectual entre Hawking i tots els científics que intentaren fer veure al físic britànic que s'equivocava. El fet de posar en qüestió un principi físic considerat invulnerable va promoure mala fama per a Hawking, que va mantenir fermament la idea corresponent al fet que la informació desapareix en un forat negre durant uns 30 anys. Això no obstant, el problema més gran sorgeix en el profund significat del que Hawking creia; que la informació pot desaparèixer. Aquest fet suposava que si verdaderament la informació s'esvaís en un forat negre també ho faria en la vida quotidiana, la qual cosa comportaria que quan, per exemple, es destruís un edifici, aquest quedaria totalment esborrat per a la nostra memòria i per a l'univers, és a dir, com si no hagués existit mai abans. Els físics sempre han suposat que tan sols existeix una correspondència entre el que coneixem com a futur i passat, causa i efecte; la informació. I pel que sembla, Hawking ho contradeia.

## Resolució

Després de presentar-se diversos arguments amb suports matemàtics contra el que Hawking creia, aquest feu una exposició en què decidí resoldre la paradoxa de la informació. Per a sorpresa dels presents, Hawking enuncià que, efectivament, la informació no es perdia en evaporar-se un forat negre. No obstant això, va raonar que la informació desapareix en aquells universos en què existeix el forat negre en qüestió; en canvi, es manté i perdura en els universos on no existeix aquest forat negre, ja que tots els forats negres d'un univers són anul·lats pels universos en què no hi són. Aquesta afirmació implica l'aplicació de la teoria dels multiversos, on el nostre univers tan sols és un d'una possible infinitat. Així que si esperem el temps suficient (fins que un forat negre del nostre univers s'esvaeixi), tan sols les històries sense forat negre cobren significat. La resolució d'aquesta idea formulada al voltant dels anys 70 va commocionar la comunitat física, no tan sols pel fet que Stephen Hawking admetés que la informació finalment no es perdia, sinó per la manera en què el britànic suposà que no ho feia.

## Vegeu també

* Forats negres.
* Informació.