OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# François Gérard

François Pascal Simon, baró de Gérard (Roma, 4 de maig de 1779 - París, 11 de gener de 1837) fou un pintor neoclàssic francès.
Va ser un dels pintors més prolífics i celebrats de l'Imperi i la Restauració. La seva conversa amena i l'encant del seu estil van fer que la societat de l'època posés per a ell (com Napoleó, l'emperadriu Josefina, l'emperadriu Maria Lluïsa, Desirée Bernadotte, Madame de Staël, Talleyrand, el Duc de Wellington, etc.).
La seva carrera artística, va continuar durant el regnat de Lluís XVIII, que el va honrar amb la baronia (1819), entrada a l'Institut de França, la Legió d'Honor, entre altres títols i també la seva obra va ser compensada amb una saludable fortuna. El canvi del gust artístic cap a la pintura romàntica i la revolució de 1830 van deprimir el seu esperit i va morir a París el 1837.
Des de 1786, Gérard va ser un dels deixebles predilectes del gran Jacques-Louis David, compaginant l'assistència al taller amb el treball com a gravador per obtenir el necessari per viure. David va aconseguir evitar que Gérard fos cridat a files durant la Revolució Francesa, obtenint un càrrec de jutge al Tribunal Militar. El 1795 es va convertir en el primer rival del seu mestre i protector com a retratista, sorgint també un enverinat enfrontament amb Antoine-Jean Gros.
El seu ràpid gir polític en admetre l'arribada dels Borbons va fer guanyar a Gérard una significativa fama, convertint-se en el pintor oficial de Lluís XVIII, obrint un taller de renom de retrats aparatosos i superficials.
El seu estil entra dins de les coordenades neoclàssiques, diferenciant-se de David en compondre les seves obres amb menys agitació i en emprar unes tonalitats més delicades. A més del retrat, va tractar assumptes mitològics i pintures històriques, obtenint un interessant èxit.

## Algunes obres

* Eros i Psique (1798)
* La batalla d'Austerlitz
* Retrat de Juliette Récamier
# Cantó de Saint-Égrève

El cantó de Saint-Égrève és un cantó francès del departament de la Isèra, situat al districte de Grenoble. Té 7 municipis i el cap és Saint-Égrève.

## Municipis

* Fontanil-Cornillon
* Mont-Saint-Martin
* Proveysieux
* Quaix-en-Chartreuse
* Saint-Égrève
* Saint-Martin-le-Vinoux
* Sarcenas

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1985 | Jean Balestas | MRG |
| 1985-1998 | Jean-Yves Poirier | RPR |
| 1998- | Pierre Ribeaud | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 12.603 | 19.035 | 21.945 | 22.241 | 24.391 | 24.616 | 25.160 |
# La Rochelle (Alt Saona)

La Rochelle és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 47 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Rochelle era de 47 persones. Hi havia 20 famílies, de les quals 5 eren unipersonals (5 dones vivint soles i 5 dones vivint soles), 5 parelles sense fills i 10 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 31 habitatges, 20 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 31 eren cases i 1 era un apartament. Dels 20 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia tres cambres, 8 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 19 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 5 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Rochelle el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 26 persones, 16 eren actives i 10 eren inactives. Les 16 persones actives estaven ocupades(10 homes i 6 dones).. De les 10 persones inactives 6 estaven jubilades i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa d'informació i comunicació.
L'any 2000 a La Rochelle hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Arxivat 2015-07-24 a Wayback Machine. Fitxa resum de dades estadístiques de La Rochelle a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Rochelle a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Força bàrica

Les forces bàriques o forces de gradient de pressió són produïdes per diferències en la pressió d'un fluid.
En meteorologia tal fluid serà l'atmosfera. Aquestes forces actuen perpendicularment a les isòbares, línies de pressió constant, produint un gradient, el gradient baromètric. Aquestes forces existeixen independentment de la velocitat del vent i poden fer que comencin vents horitzontals o accelerar/desaccelerar/canviar la direcció dels vents que ja existeixen. En un mapa dels temps, les isòbares més properes indiquen una força més gran. Les forces de pressió depenen de la variació de la pressió (o del gradient baromètric) de la següent manera:
${\dfrac {F_{x}}{m}}=-{\dfrac {1}{\rho }}\cdot {\dfrac {\bigtriangleup P}{\bigtriangleup x}}$
${\dfrac {F_{y}}{m}}=-{\dfrac {1}{\rho }}\cdot {\dfrac {\bigtriangleup P}{\bigtriangleup y}}$
${\dfrac {F_{z}}{m}}=-{\dfrac {1}{\rho }}\cdot {\dfrac {\bigtriangleup P}{\bigtriangleup z}}$
Essent $\rho$ la densitat de l'aire i $\bigtriangleup P$ el canvi de pressió en la distància $\bigtriangleup x$, $\bigtriangleup y$ o $\bigtriangleup z$. El signe menys es deu al fet que la força va d'altes a baixes pressions, ja que els gasos tendeixen a expandir-se anant de regions de baixa pressió cap a zones de pressió més alta.

## Referències

* Roland B. Stull (2000) Meteorology for Scientists and Engineers, Second Edition, Ed. Brooks/Cole, ISBN 0-534-37214-7.

## Enllaços externs

* Meteorologia per a tots
* El camp de pressió i el camp del vent Arxivat 2011-08-29 a Wayback Machine.
# Maximiliano Reale

Ariel Maximiliano Reale (Río Tercero, Córdoba, Argentina, 3 de gener de 1973) és un exjugador de bàsquet argentí. Amb 2.00 metres d'alçada, la seva posici a la pista era la d'escorta.

## Carrera esportiva

Va ser jugador de diversos equips argentins entre els anys 1991 i 2001, amb l'excepció de la temporada 1999-00 en que va jugar al Pallacanestro Cantú de la lliga italiana. La temporada 2001-02 va ser fitxat pel Joventut de Badalona de la lliga ACB. Després d'un any a Badalona va tornar a la lliga italiana, on s'hi va estar unes quantes temporades fins a l'any 2010, quan va anunciar que tornava a l'Argentina per jugar la seva darrera temporada abans de retirar-se. Reale ha estat internacional amb la selecció argentina en diverses ocasions.

## Referències

* ↑ Maximiliano Reale jugador a l'ACB
* ↑ «Max Reale saluta e torna a casa» (en italià). Basket Catanese, 06-06-2010 [Consulta: 22 juny 2018].
# Presumpte homicida (pel·lícula de 2018)

Presumpte homicida (en danès: Den skyldige) és una pel·lícula de thriller policial danès del 2018 escrita per Gustav Möller i Emil Nygaard Albertsen i dirigida per Möller en el seu debut com a director. Va debutar a la secció World Cinema Dramatic Competition al Festival de Cinema de Sundance de 2018. i més tard va ser seleccionada com la presentació danesa per a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa als 91è Premis de l'Acadèmia. Ha estat doblada i subtitulada al català.

## Repartiment

* Jakob Cedergren com a Asger Holm
* Jessica Dinnage com a Iben Østergård (veu)
* Omar Shargawi com a Rashid (veu)
* Johan Olsen com a Michael Berg (veu)
* Katinka Evers-Jahnsen com a Mathilde Østergård (veu)

## Referències

* ↑ «"The Guilty," from Denmark, goes to the Oscars». Screen Comment, 21-09-2018. [Consulta: 21 setembre 2018].
* ↑ «Sundance Film Festival Unveils Full 2018 Features Lineup». Variety, 29-11-2017. [Consulta: 1r gener 2018].
* ↑ «Danmarks bedste bud på en Oscar: En nervepirrende thriller med titlen: 'Den skyldige'». Politiken, 20-09-2018. [Consulta: 20 setembre 2018].
* ↑ Holdsworth, Nick. «Oscars: Denmark Selects 'The Guilty' for Foreign-Language Category». The Hollywood Reporter, 20-09-2018. [Consulta: 20 setembre 2018].
* ↑ Abbatescianni, Davide. «The Guilty enters the Oscars race for Denmark, Woman at War for Iceland», 21-09-2018. [Consulta: 21 setembre 2018].
* ↑ «Presumpte homicida». Goita què fan, ara!. [Consulta: 14 octubre 2023].
# François Hubert Abinet

François Hubert Abinet(Saint-Hubert Província de Luxemburg, 1745 - 30 de juny de 1813) va ser un polític luxemburguès. Va ocupar el càrrec com a alcalde de la ciutat de Luxemburg durant dos mandats del 28 de desembre de 1795 al 7 de gener de 1797 i del 21 de març al 27 de desembre de 1797.

## Vegeu també

* Llista d'alcaldes de la Ciutat de Luxemburg
# Bouguedra

Bouguedra (àrab ثلاث بو كدرة, Ṯalāṯ Bū Gadra; en amazic ⴱⵓⴳⴷⵔⴰ) és una comuna rural de la província de Safi, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 16.014 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2017. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Resolució 1360 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1360 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 3 de juliol de 2001. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre Iraq, incloses les resolucions 986 (1995), 1284 (1999), 1330 (2000) i 1352 (2001) relativa al Programa Petroli per Aliments, el Consell va ampliar les disposicions relatives a l'exportació de petroli iraquià o productes derivats del petroli per ajuda humanitària per 150 dies més.
El Consell de Seguretat estava convençut de la necessitat d'una mesura temporal per proporcionar assistència humanitària al poble iraquià fins que el govern de l'Iraq compleixi les disposicions de la resolució 687 (1991) i havia distribuït l'ajuda a tot el país per igual.
Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va ampliar el Programa Petroli per Aliments durant 150 dies a partir de les 00:01 de l'EDT el 4 de juliol de 2001. El producte de les vendes de petroli i altres transaccions financeres seria assignat amb caràcter prioritari en el context de les activitats de la Secretaria General de les Nacions Unides, de les quals el 13% s'utilitzaria per a les finalitats previstes a la Resolució 986.
Es va demanar al secretari general Kofi Annan que vetllés per la implementació efectiva de la resolució i n'informés en un termini de 90 dies. També es va demanar al Comitè del Consell de Seguretat encarregat de supervisar el procés que presentés un informe.
La resolució va decidir que els fons produïts en el dipòsit fiduciari fins a un total de 600 milions de dòlars nord-americans podrien ser utilitzats per cobrir despeses raonables que no siguin pagaments a l'Iraq, com ara l'augment de les exportacions de petroli i els costos de les necessitats civils essencials. La taxa de deducció efectiva dels fons dipositats en el dipòsit transferible a la Comissió de Compensació de les Nacions Unides] seria del 25% i els fons addicionals es dipositaran en un compte per motius humanitaris.
Finalment, el Consell va concloure instant al ple compliment de la resolució actual i va fer una crida perquè tots els països cooperessin en la presentació de sol·licituds i emissió de llicències d'exportació.

## Referències

* ↑ «Security Council extends provisions of Resolution 986 authorising import of Iraqi petroleum and petroleum products». United Nations, 03-07-2001.
* 1 2 3 United Nations. Yearbook of the United Nations 2001, Volume 55. United Nations Publications, 2003, p. 306. ISBN 978-92-1-100897-5.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 - 2002)
* Guerra del Golf
* Invasió de Kuwait

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Laura Del Colle

Laura Del Colle (n. 30 de maig de 1983 a Rosario, Santa Fe) és una jugadora de hoquei sobre gespa argentina, integrant de la selecció del seu país amb la qual va participar en els Jocs Olímpics de Londres 2012 i va obtenir la medalla de plata i al Champions Trophy. Becada per la Secretaria d'Esports de la Nació.

## Carrera esportiva

Pertany al Club Universitari de Rosario. El 2011, va ser convocada a integrar la selecció major argentina. Va actuar als Jocs Panamericans de Guadalajara 2011, on va obtenir la medalla de plata. El 2012 va integrar l'equip que va guanyar al Champions Trophy i aquest mateix any va ser seleccionada per actuar als Jocs Olímpics de Londres 2012 on va obtenir la medalla de plata.

## Referències

* ↑ «Zona d'atletes-Llistat de becaris». Secretaria d'Esports de la Nació Argentina. Arxivat de l'original el 2013-11-09. [Consulta: 10 agost 2012].

## Enllaços externs

* «Athlete profile». Sitio Oficial de Londres 2012. Arxivat de l'original el 2013-04-11. [Consulta: 6 agost 2012].
* «Perfil de la jugadora». Confederación Argentina de Hockey. [Consulta: 8 agost 2012].
* «Quienes son las leonas que pelearán el oro». 24Con, 28-07-2012. Arxivat de l'original el 2013-10-31. [Consulta: 7 agost 2012].
# Francisco Barreiro

Francisco Barreiro Barciela (Galícia, ? - Madrid, 21 de gener de 1942) va ser un polític comunista de Galícia i guerriller antifranquista, executat víctima de la repressió de la dictadura franquista.
Al juliol de 1936, una vegada havia triomfat a Galícia el cop d'estat del 18 de juliol, va ser un dels primers que va organitzar les guerrilles antifranquistes a les muntanyes de Galícia. El 1941 era secretari del Partit Comunista d'Espanya (PCE) a Vigo i membre de la direcció central del partit que es trobava a Madrid a la fi d'aquest any. Després de la detenció de bona part de la direcció del PCE a Portugal i l'extradició dels seus membres per la policia salazarista, Francisco Barreiro va ser arrestat el setembre de 1941 a Madrid. Després d'un consell de guerra va ser condemnat a mort i executat el 21 de gener 1942 a Madrid juntament amb Isidoro Diéguez Dueñas, Jesús Larrañaga Churruca, Manuel Asarta Imaz, Joaquín Valverde, Jesús Gago, Jaume Girabau i Eladio Rodríguez González.

## Referències

* Joan Estruch i Tobella: El PCE en la clandestinidad. 1939-1956. Ed. Siglo XXI ISBN 84-932232-8-X
* Fitxa biogràfica a losdelasierra.info, amb Llicència Creative Commons CC-BY-SA-3.0.
# Maximilianus Transilvanus

Maximilià Transilvanus (Transylvanus, Transylvanianus), també Maximilià de Transsilvània o Maximilià (Maximilian) von Sevenborgen (nascut al voltant 1490 - mort el 1538 a Brussel·les) fou un escriptor del segle de 1500 que va escriure la primera descripció del Primer viatge de circumnavegació completat per Juan Sebastián Elcano (1519-1522).
Maximilià Transylvanus va publicar el 1520 a Augsburg, en llatí, un llibre en què descriu l'esdeveniment en què el Rei d'Espanya Carles I és coronat emperador del Sacre Imperi a Barcelona durant el seu sojorn a Molins de Rei l'any 1519. L'anunci deia: Legatio ad sacratissimum ac invictum Caesarem divum Carolum .... ab reverendissimis et illustrissimis principibus ... qua functus est ...Federicus comes palatinus in Molendino regio ... En aquesta etapa, Maximilià va servir Carles com assistent personal i com a tal seguia de prop el monarca.

## Obres

* LEGATIO MOLENDINO REGIO (1520): ' Legatio ad sacratissimum ac invictum Caesarem divum Carolum .... ab reverendissimis et illustrissimis principibus ... qua functus est ...Federicus comes palatinus in Molendino regio VLT. Novembris Anno MDXIX (Augsburg: Wirsung Segimon Grimm und Marx, 1520)'
* DE MOLUCCIS INSULIS (1522): Maximiliani Transiluani Caesaris a secretis epistola, de admirabili & novissima hispanorum in orientem navigatione, que auriae, & nulli prius accessae regiones sunt, cum ipsis etia moluccis
** Aquest document presenta un error, potser involuntari: Carles V va ordenar l'expedició de Fernão de Magalhães des de Barcelona, no pas des de Saragossa.

## Referències

* ↑ Legatio ad sacratissimum ac inuictu[m] Cæsarem diuu[m] Carolu[m] semper augustu[m] & regem Hispaniaru[m] catholicu[m], ab [...] principus sacri romani imperij electoribus. qua functus est [...] princeps Federicus comes Palatinus &c. in Molendino regio die vltimo Novembris, anno M.D.XIX.. Sigmund Grimm & Marx Wirsung, 1519.
* ↑ Martin Fernandez De Navarrete. Colección de los viages y descubrimientos que hicieron por mar los españoles desde fines del siglo 15 ... coordinada é ilustrada por Martin Fernandez de Navarrete: Expediciones al Maluco. Viage de Magallanes y de Elcano. Imprenta Nacional, 1837, p. 249–.
* ↑ Maximilianus (Transylvanus). De Moluccis insulis. Ceruicornus, 1523.
* ↑ Maximilianus Transylvanus. Il Viaggio fatto da gli Spagniuoli a torno a'l mondo, 1536.
* ↑ Los viajeros modernos, ó, Relaciones de los viajes más interesantes e instructivos: con biografías, notas é indicaciones iconográficas. X. de Lassalle y Mélan, 1860, p. 270–.

## Vegeu també

* Enrique de Malaca
* Antonio de Pigafetta
# Amaseno

Amaseno és un comune (municipi) de la província de Frosinone, a la regió italiana del Laci, situat a uns 100 km. al sud-est de Roma i a uns 30 km. al sud de Frosinone. A 31-3-2019 tenia 4.300 habitants.

## Referències

* ↑ Dato Istat Arxivat 2019-07-24 a Wayback Machine. - Popolazione residente al 31 marzo 2019.

## Enllaços externs

* web oficial Arxivat 2008-08-27 a Wayback Machine.
* www.amasenoonline.com
# Dolors Torregrossa i Moratones

Dolors Torregrossa i Moratones (Barcelona, 21 de desembre de 1869 - el Masnou, Maresme, juny de 1924) fou una mestra catalana.
Va estudiar a l'Escola Normal de Mestres de Barcelona. Va obtenir el títol de títol elemental l'any 1884, i el de títol superior l'any 1885. L'any 1893 estava destinada com a mestra auxiliar a Sant Martí de Provençals.
El novembre de 1895 va ser destinada a l'escola municipal del Masnou, on romangué molts anys al capdavant de l'escola. Fou nomenada directora de la secció de nenes, mentre que Frederic Bosch i Serra ho era de la nens. Essent ella directora de la secció de nenes, es construí el nou edifici de l'escola, que és l'actual Escola Ocata.
El 17 de juny de 1924 va cessar en el seu càrrec de directora i mestra a l'escola municipal del Masnou.
L'any 1931, quan ja era difunta, durant la Festa Major del Masnou se li va fer un homenatge, juntament amb el director de la secció de nens, Frederic Bosch i Serra, que va culminar amb la instal·lació a les escoles nacionals de dues làpides d'agraïment, costejades per subscripció popular.
L'any 1957, Ajuntament del Masnou li va posar el seu nom a un carrer (Carrer de Dolors Torregrossa Moratones).

## Referències

* ↑ Boletín de primera enseñanza de la provincia de Gerona, Any X, número 30, 22-07-1884, pàg. 11.
* ↑ Boletín de primera enseñanza de la provincia de Gerona, Any XI, número 16, 21-04-1885, pàg. 11.
* ↑ Boletín de primera enseñanza de la provincia de Gerona, Any XIX, número 34, 22-08-1893.
* ↑ Toran, Rosa. Historia contemporània del Masnou. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2017, p. 272-273.
* ↑ Toran, Rosa. Historia contemporània del Masnou. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2017, p. 387-388.
* ↑ «Información regional: Masnou». La Vanguardia, 24-06-1924.
* ↑ «De enseñanza nacional: información local». La Vanguardia, 28-05-1931.
* ↑ Actes del ple de l'Ajuntament del Masnou (1825-1960): buidatge. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2019.
# Resolució 1364 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1364 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 31 de juliol de 2001. Després de reafirmar totes les resolucions sobre Abkhàzia i Geòrgia, particularment la 1339 (2000), el Consell va ampliar el mandat de la Missió d'Observació de les Nacions Unides a Geòrgia (UNOMIG) fins al 31 de juliol de 2002.
En el preàmbul de la resolució, el Consell va destacar que la manca de progrés en un acord entre ambdues parts era inacceptable. Li preocupava que les negociacions haguessin estat interrompudes per assassinats i incidents de presa d'ostatges a les regions de Gali i Gulripsh, i a Primorsk a principis de 2001.
El Consell de Seguretat va lamentar el deteriorament de la situació a la zona del conflicte a causa de la violència, la presa d'ostatges, la delinqüència i la presència de grups armats il·legals que amenaçaven el procés de pau. Ambdues parts, especialment al costat abkhaz, van ser convocades per posar fi al bloqueig en les discussions i negociar sobre els problemes centrals del conflicte. També va insistir que les parts treballessin per aclarir aquests incidents, assegurar l'alliberament d'ostatges i portar a la justícia als responsables.
La resolució va reafirmar la inacceptabilitat dels canvis demogràfics derivats del conflicte i que tots els refugiats tenien dret a tornar. Es van condemnar totes les violacions de l'Acord sobre Alto el Foc i Separació de Forces de 1994, en particular els exercicis militars realitzats al juny i juliol de 2001 per Geòrgia i Abkhàzia. Hi havia preocupació per l'augment de les restriccions a la llibertat de moviment de les forces de la UNOMIG, les forces de pau de la Comunitat d'Estats Independents i d'altres persones, i el Consell va recordar a les parts que es responsabilitzaven de la seguretat i la integritat del personal.
Finalment, es va demanar al secretari general Kofi Annan que mantingués informat regularment al Consell sobre els esdeveniments i que informés en un termini de tres mesos sobre la situació.

## Referències

* ↑ «Security Council extends UNOMIG mandate until 31 January 2002». United Nations, 31-07-2001.
* ↑ Fischer, Horst; McDonald, Avril; Dugard, John; Gasser, Hans-Peter; Greenwood, Christopher; Fenrick, William; Posse, Hortensia Gutierrez. Yearbook of International Humanitarian Law:, Volume 4; Volume 2001. Cambridge University Press, 2004, p. 306. ISBN 978-90-6704-169-0.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 - 2002)
* Guerra d'Abkhàzia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Harti

Harti (també Haarti; somali: Xaarti, àrab هارتي) és un sub grup de la gran confederació de clans dels Darod. Una subdivisió (subclan) dels abgaal (part dels hawiye) també porta el nom de harti. Aquestos darrers viuen a Shabeellaha Dhexe i Mogadiscio. El grup harti dels darod predomina al nord-est de Somàlia i est de Somalilàndia.

## Subclans dels darod harti

* Darod
** Harti
*** Cabdi Koomade
*** Dhulbahante
*** Kaskiqabbe
*** LiibanGashe
*** Majeerteen
*** Moorcase
*** Warsangali
*** Dashiishe
*** Ogayslabe

## Subclans dels abgaal harti

* Hawiye
** Abgaal
*** Harti
*** Abokor
*** Agonyar
*** Cabdulle Caruun
*** Ciise Harti
*** Warsangeli