OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Setge de Gènova

El Setge de Gènova de 1331 fou un dels episodis de la Guerra catalanogenovesa.

## Antecedents

La conquesta aragonesa de Sardenya per Jaume el Just en el 1323 convertí l'antiga rivalitat comercial entre la Corona d'Aragó i la República de Gènova en guerra oberta, i els consellers de Barcelona preposaren a Alfons el Benigne l'organització d'una armada contra els genovesos.
Guillem de Cervelló i de Banyeres comandà una armada en 1331, amb Galceran Marquet i Bernat Sespujades com a sotsalmiralls, que va atacar Mònaco i Mentone, defensats per Antonio Grimaldi i va assetjar Savona.

## El setge

Guillem de Cervelló després de saquejar la riviera, l'estol va bloquejar el port de Gènova i va enviar un missatger al senat, demanant el rescabalament dels greuges o oferint batalla, que no van ser acceptats, i la flota va saquejar l'entorn de la ciutat.

## Conseqüències

Després de Gènova, l'estol es va retirar a Sardenya, mentre Antonio Grimaldi armava un estol per defensar les seves costes.
Davant de l'escalada de les hostilitats, Joan XXII va intentar sense èxit aconseguir la pau entre els contendents, i en 1332 els almiralls de la flota foren el veguer de Barcelona Pere de Santcliment en primavera, i Francesc de Finestres i Arnau Oliver en hivern.

## Referències

* ↑ Mutgé Vives, 1996, p. 629.
* ↑ de Montpalau i de Surís, Antoni de Capmany. Memorias historicas sobre la marina comercio y artes de la antigua ciudad de Barcelona (en castellà). Real Junta y Consulado de Comercio, 1779, p. 141.
* 1 2 Pemberton, H. The History of Monaco, Past and Present (en anglès). Tinsley brothers, 1867, p. 36.
* 1 2 Llobet i Vall-llosera, Josep Antoni. Cataluña antigua y Cataluña moderna (en castellà). Imprenta de Jaime Jepús Roviralta, 1836, p. 100-101.
* ↑ Mutgé Vives, 2004, p. 75.
* ↑ Mutgé Vives, 2004, p. 74.

## Bibliografia

* Mutgé Vives, Josefa. «La contribució de les ciutats de Tortosa i de Girona a l'armada contra els genovesos durant el regnat d'Alfons el Benigne (1333)». A: La Corona d'Aragona en Italia (sec. XIII a XVIII). vol.3. Carlo Delfino, 1996.
* Mutgé Vives, Josefa. Política, urbanismo y vida ciudadana en la Barcelona del siglo XIV. Editorial CSIC, 2004. ISBN 8400082184.
# Gens Cecínia

Cecina (en llatí Caecina) va ser un cognomen que va portar una família romana. El nom era d'origen etrusc i originari de Volterra, una de les més antigues ciutats etrusques, .
El nom podria derivar del riu Caecina (modern Cecina) que passava per la ciutat, o potser els que portaven aquest nom li van donar al riu. Les persones amb aquest cognom es mencionen al segle i aC i es diu expressament que són nadius de Volterra. Després, sota l'Imperi el nom és freqüent, i és probable que els seus portadors fossin d'origen etrusc. Els Caecina tenien possessions a Volaterrae i la tomba familiar ha estat descoberta a la ciutat, on es veu que la forma etrusca del cognom era Ceicna. La família es va dividir en diverses branques, de les que consten las dels Caspu i Tlauni en etrusc, i Quadrat (Quadratus) i Plàcid (Placidus) en llatí.
Alguns personatges principals van ser:
* Aule Cecina, al qual va defensar Ciceró l'any 69 aC d'una acusació de la qual és difícil fer-se idea, ja que té un contingut estrictament jurídic. Va ser probablement pare d'Aule Cecina tret que fos la mateixa persona.
* Aule Cecina, polític i escriptor
* Cecina de Volaterrae, amic d'Octavi August
* Aule Cecina Sever, militar romà
* Cecina Pet, cavaller romà
* Gai Cecina Largi, cònsol romà
* Publi Cecina Llarg, confident de Claudi
* Cecina Tusc, prefecte del pretori i governador d'Egipte
* Aule Cecina Aliè, general i cònsol romà
* Licini Cecina, senador romà
* Deci Albí Cecina, escriptor satíric romà

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 529.
# Vie Cave

Les Vie Cave (camins excavats) constitueixen una xarxa viària d'època etrusca que connecta diversos assentaments arqueològics i necròpolis d’una zona ubicada dins de la Maremma toscana.

## Morfologia i història

Consisteixen principalment en trinxeres profundes de diferent amplada, excavades i tallades com a penya-segats verticals en diversos tipus de tuf, de vegades superant els divuit metres d’alçada. Durant el seu recorregut hi podem trobar restes de tabernacles i nínxols.
Es poden considerar les més estranyes i inexplicables restes etrusques que s’han descobert. Sobre la seva funció, diferents teories assenyalen que podien servir com a sistema de defensa contra invasors, animals salvatges, inclemències de la natura o simplement, com a xarxa viaria.

### Datació

Tot i que sovint es daten com a tallades per civilitzacions preromanes al primer o segon mil·lenni aC, els constructors i el propòsit del sistema de camins són en gran part poc clars, i hi ha indicis que són molt més antics del que se suposa. La seva datació es dedueix principalment pels assentaments i els objectes de les tombes que surten al pas. Tanmateix aquesta datació és inexacta ja que no té en consideració l'abast de la construcció.
Un cas singular és la Via Cava del Cavone (Sovana). Es va traçar a l'època etrusca travessant una necròpolis arcaica més antiga, les tombes de la qual encara són visibles a la vora superior, sobretot en el tram inicial. La seva datació està confirmada per una inscripció etrusca, acompanyada d'una esvàstica, present a la part alta del mur esquerre, just abans de la seva sortida a l'altiplà.
A l'època romana, segments de les Vie Cave van passar a formar part d'un sistema viari que estava connectat amb el tronc principal de la Via Clòdia, una antiga carretera que unia Roma i Manciano, a través de la ciutat de Tuscania, que es bifurcava des de la carretera de Cassia al territori del Laci.

## Principals Vie Cave

* il Cavone (Sovana)
* Via Cava di San Sebastiano (Sovana)
* Via Cava di San Rocco (Sorano)
* Via Cava di Fratenuti (Pitigliano)
* Via Cava di San Giuseppe (Pitigliano)
Les Vie Cave formen part del Parco archeologico delle Citta del Tufo, territori on hi podem trobar uns vint d'aquests camins excavats.

## Referències

* 1 2 Carvajal, Guillermo. «Vía Cava, los misteriosos caminos tallados en la roca por los etruscos o pueblos anteriores» (en espanyol europeu), 18-10-2019. [Consulta: 21 desembre 2023].
* ↑ «Vie Cave Etrusche» (en italià), 01-12-2022. [Consulta: 21 desembre 2023].
* ↑ «Archaeological Park "Città del Tufo" | Visit Tuscany» (en anglès). [Consulta: 21 desembre 2023].
* ↑ «Le Vie Cave – Le Vie Cave» (en italià). [Consulta: 21 desembre 2023].
# Heptadecàedre

Un heptadecàedre o heptadecaedre és un políedre que té disset cares. Cap heptadecàedre és regular. Hi ha moltes formes topològicament diferents del pentadecàedre com, per exemple, la piràmide hexadecagonal o el prisma pentadecagonal.
Hi ha 6.415.851.530.241 heptadecàedres convexos topològicament diferents, excloent les imatges de mirall, que tenen almenys 11 vèrtexs.

## Referències

* ↑ Counting polyhedra
# Aeroport Spilve

L'Aeroport Spilve (en letó: Spilves lidosta, també conegut com a Rīgas Centrālā lidosta - Aeroport Central de Riga) és un ex aeroport civil i militar a Letònia situat a 5 km al nord del centre de la ciutat de Riga, del qual les aeronaus van envolar-se ja a la Primera Guerra Mundial. Es va convertir en el primer aeroport internacional de Riga el 1920 i va caure en desús en la dècada de 1980 després que l'aeroport Internacional de Riga va ser construït.

## Història

L'aeroport va ser utilitzat per primera vegada a la Primera Guerra Mundial Des de 1928, els vols regulars comercials es van realitzar a través de la companyia alemanya-soviètica Deruluft vinculant Spilve amb Berlín a través de Königsberg, Moscou a través de Smolensk i Leningrad a través de Tallin. Des de 1932 la línia polonesa LOT va connectar Spilve amb Varsòvia a través de Vílnius, i Hèlsinki a través de Tallin. El 1936 l'alemanya Lufthansa va iniciar vols Berlín - Königsberg - Kaunas - Riga - Tallin - Hèlsinki. El 1937 la sueca AB Aerotransport (ABA) i la soviètica Aeroflot van començar una ruta Estocolm - Riga - Velikiye Luki - Moscou. La companyia letona Valsts gaisa Satiksme tenia vols regulars des de Spilve a Liepāja.
Després de la Segona Guerra Mundial i l'ocupació soviètica, va ser reconstruït com el centre d'Aeroflot. Es va afegir una nova pista de i l'asfalt va ser modificat. L'edifici de la terminal encara roman com un notable exemple de l'arquitectura neoclàssica de Stalin. L'aeroport va ser tancat per als vols regulars a la fi de 1980.

## Utilització actual

El camp d'aviació a Spilve s'usa ara com a guia del pilots letons «VFR Guia de Letònia». Un nou (tercer) hangar s'ha construït per a una capacitat de 4 o 5 avions ultralleugers i avions acrobàtics, complementant els dos edificis d'hangars existents. L'hangar més gran s'utilitza per albergar fins a 12 aeronaus, des d'avions ultralleugers a Cessna 210, mentre que un segon hangar al nord-est s'utilitza per a ultralleugers flex-wing.
L'aeroport s'està utilitzant cada vegada més com una base per a la formació de pilots privats. L'edifici de la terminal està sent convertit com a museu de l'aviació de Letònia.
L'aeroport és propietat de la ciutat de Riga, sota la direcció de SIA Rīgas nami i Lidlauks Spilve.

## Referències

* ↑ «Airport codes Riga, Latvia (LV)». AirportsBase.org. [Consulta: 21 març 2022].
* 1 2 «Spilve Aviation Museum» (en anglès). latviainside. Arxivat de l'original el 24 de maig 2022. [Consulta: 21 març 2022].
* ↑ «Spilve airport price list finally approved». Baltic News Network, 03-06-2011 [Consulta: 21 març 2022].

## Vegeu també

* Aeroport Internacional de Riga
* Aeroport Internacional de Liepāja

## Enllaços externs

* Spilve Airfield Webpage
* An amateur's page about Spilve airfield Arxivat 2012-02-06 a Wayback Machine.
* (rus) Site of the Latvian aviation community SPILVE.LV
# Província de Lebap

La província de Lebap (turcman: Lebap welaýaty, rus: Лебапский велаят) és una de les províncies (Welayatlar) del Turkmenistan. Està localitzada al nord-est país, fent frontera amb l'Uzbekistan. La seva capital és Türkmenabat. Té una població d'1.034.700 habitants i ocupa una superfície de 94.000 km².
En aquesta província s'hi troben la reserva del desert de Repetek i la reserva natural de Kugitang.
# Ask i Embla

En la mitologia escandinava, Ask i Embla (en nòrdic antic: Askr ok Embla [ˈɑskz̠ ok ˈemblɑ]) són els primers humans, creats pels déus, que van engendrar la resta.
La parella està testimoniada tant a l'Edda poètica, compilada al segle xiii a partir de fonts tradicionals anteriors, com a l'Edda en prosa, escrita al segle xiii per Snorri Sturluson.
En ambdues fonts la història és força similar, es diu que mentre Odin i els seus germans passejaven per les vores del gran oceà, es varen trobar amb dos troncs d'arbre. Vili els va donar la raó i sentiments, Ve els sentits de la vista i de l'oïda i Odin l'alè de la vida. Midgard es va convertir en la seva llar. S'han proposat diverses teories per explicar les dues figures, i de tant en tant hi ha referències en la cultura popular.

## Referències

* ↑ «Ask and Embla | The first two Humans | Norse Mythology» (en anglès americà). Skjalden, 03-08-2020. [Consulta: 24 juny 2022].
* ↑ «Snorri Sturluson - Icelandic Author of the famous Norse mythology books» (en anglès americà). Skjalden, 04-03-2018. [Consulta: 24 juny 2022].
* ↑ «Askr and Embla | Norse mythology» (en anglès). Encyclopedia Britannica. [Consulta: 24 juny 2022].
# Mont Pelegrí

Qala'at Sanjil (àrab: قلعة صنجيل, qalʿat Ṣanjīl, ‘castell de Sant Gèli’‘’) o Qala'at Tarablus (àrab: قلعة طرابلس, qalʿat Ṭarābulus, ‘castell de Trípoli’) és una ciutadella i un fort al cim d'un turó a Trípoli, al Líban. Antigament coneguda com a Ciutadella de Ramon de Sant Gèli i també com a Mons Peregrinus (‘la Muntanya del Pelegrí’), pren el seu nom de Ramon de Sant Gèli, un comandant croat que va ser un actor clau en l'ampliació. És un error comú que seria ell, qui l'hauria construït quan el 1103 va posar setge a la ciutat. De fet, a principi del segle xix, la ciutadella va ser àmpliament restaurada i reconstruïda pel governador otomà de Trípoli Mustafa Agha Barbar i, en conseqüència, molt poca cosa de l'estructura original dels croats ha sobreviscut fins avui.

## Història

La fortalesa fou construïda el 1103 per Ramon IV, comte de Tolosa i líder de l'armada croada, a dalt d'un turó als afores de Trípoli per mor de poder assetjar la ciutat. Més endavant, el comte occità feu eixamplar la fortalesa, que va anomenar Mont Pelegrí, ja que desitjava que l'indret servís per a acollir els pelegrins que anaven a terra santa. Ramon va morir a la fortalesa quan fou assetjada el 1105, i aquesta passà a mans del seu nebot, el comte Guillem II de Cerdanya, que l'acompanyava a la croada. Fou en aquest castell on visqué Melisenda, la comtessa de Trípoli, una dona de grans bellesa i qualitats de la qual, segons la llegenda, s'enamorà a distància el malaguanyat trobador Jaufre Rudèl que s'embarcà per terra santa, emmalaltí durant el viatge i morí en els braços de la comtessa.
Després de la desfeta dels croats i arran de la presa de Trípoli el 1289, el castell fou parcialment destruït. Va ser gràcies a l'obra de reconstrucció mampresa per l'emir Esendemir que es va recuperar la fortalesa. Solimà el Magnífic continuà la restauració i al segle xx el castell fou usat com a presó.

## Referències

* ↑ A History of the Crusades, Volume I, M.W. Baldwin, editor. University of Wisconsin Press, 1969. p.396
* ↑ Josep Moran, Cronicó de Perpinyà, p. 11
* ↑ Le Petit Fûté : Líban, p. 197

## Enllaços externs

* Lonely Planet
# Sextus Cerealis

Sextus Cerealis va ser un general romà, comandant de la Legió V Macedònica a la Primera Guerra Judeoromana sota Titus l'any 70.
Va matar molts samaritans al mont Gerizim, va assolar Idumea i va conquerir Hebron. Va atacar una nit el temple de Jerusalem sense èxit i va formar part del consell de guerra establert per Titus abans de la conquesta de Jerusalem.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/687?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=CerealisSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 672. ]
# Gens Bèbia

La gens Bèbia (llatí: gens Baebia) era una família romana d'origen plebeu, que va emprar els cognoms Dives, Herenni, Sulca, i Tàmfil. El primer que va obtenir el consolat va ser Gneu Bebi Tàmfil el 182 aC.
Personatges de la família van ser:
* Luci Bebi, ambaixador.
* Quint Bebi, tribú de la plebs.
* Marc Bebi, comissionat.
* Luci Bebi, comissionat.
* Gneu Bebi Tàmfil, pretor.
* Aule Bebi, praeses.
* Gai Bebi, tribú de la plebs.
* Gai Bebi va ser nomenat comandant en cap a la guerra social el 89 aC succeint a Luci Cèsar (o Sext Cèsar segons Appià).
* Marc Bebi va ser un romà executat per ordre de Gai Mari i Cinna quan van ocupar Roma el 87 aC. Va morir destrossat per les mans dels soldats de Mari.
* Marc Bebi va ser un militar romà, mort per ordre de Luci Pisó a Macedònia el 57 aC.
* Aule Bebi va ser un equite d'Asta (Hispània) que va desertar del camp pompeià i es va passar a Juli Cèsar amb els seus homes el 45 aC.
* Bebi, senador romà.
* Bebi Macer, magistrat romà.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 452.
* 1 2 Appià. Historia de Roma: Bellum Civile I,48; I,72
* ↑ Ciceró. In Pisonem 36
* ↑ Juli Cèsar. De bello civili II,26
# Hidroxilació

La hidroxilació és un procés químic que introdueix grups hidroxils (-OH) dins un compost orgànic. En bioquímica, les reaccions d'hidroxilació sovint són facilitades per uns enzims anomenats hidroxilases. La hidroxilació és el primer pas en la degradació oxidativa de compostos orgànics en l'aire. És molt important en la desintoxicació, ja que la hidroxilació converteix compostos lipòfils en compostos hidròfils, solubles en aigua i més fàcilment excretats pel cos. El procés d'hidroxilació converteix un grup CH en un grup COH. És un procés oxidatiu.
# Harrisia portoricensis

Harrisia portoricensis és una espècie botànica de plantes que pertany a la família de les cactàcies.

## Descripció

Harrisia portoricensis creix vertical amb només unes poques branques i n'arriba als 2 a 3 m d'alçada. Les tiges són primes en forma de discos i tenen un diàmetre de 3 a 4 cm. Té onze arrodonides costelles proporcionades que estan separades una de l'altra per ranures poc profundes. Les arèoles contenen de 13 i 17 espines blanques a grisenques que tenen una punta més fosca, i són de 2 a 3 cm de llarg. Els pètals de les flors tenen una longitud de fins a 15 centímetres. El fruit és esfèric o en forma d'ou de color groc i assoleix els 4-6 cm de diàmetre.

## Distribució i hàbitat

És endèmica de Puerto Rico. És una espècie rara. Es troba en les tres illes més petites. La població s'estima en 59.000 individus a l'Illa de Mona, 148 plantes a l'Illot Monito, i només 9 a l'illa Desecheo.

## Taxonomia

Harrisia portoricensis va ser descrita per Lem.) Britton i Rose i publicat a Bulletin of the Torrey Botanical Club 35: 563. 1908[1909].

### Etimologia

Harrisia: nom genèric que va ser anomenat en honor del botànic irlandès William Harris, qui va ser superintendent de jardins públics i plantacions de Jamaica.
portoricensis epítet geogràfic que al·ludeix a la seva localització a Puerto Rico.

### Sinonímia

* Cereus portoricensis (Britton) Urb.

## Referències

* ↑ Harrisia
* 1 2 USFWS. Higo Chumbo Five-year Review. January 2010.
* ↑ «Harrisia portoricensis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 14 juny 2013].
* ↑ Urs Eggli, Leonard E. Newton: Etymological Dictionary of Succulent Plant Names. Birkhäuser 2004, ISBN 3-540-00489-0, S. 158.
* ↑ Harrisia portoricensis a PlantList

## Vegeu també

* Característiques de les cactàcies

## Enllaços externs

* «On-line Guide to the positive identification of Members of the Cactus Family».
# Que voltem para a casa

Que voltem para a casa (traduït al català: "Que tornin cap a casa") és una plataforma gallega, que defensa el retorn dels presos polítics gallecs, en especial d'aquells que es troben complint condemnes per delictes de terrorisme. Fou creada l'any 2013 després de la lectura d'un manifesta a Santiago de Compostel·la.
Té per objectiu el cessament de l'aplicació de la legislació antiterrorista espanyola a aquest grup de presos que, generalment, pateixen una política de dispersió. La plataforma sosté que la política sistemàtica de dispersió és contrària a la pròpia Llei Orgànica General Penitenciària i conseqüentment dificulta la reintegració social dels penats.
Durant els darrers mesos de 2016, fins a un total de cinc presos independentistes (Maria Osorio López, Raúl Agulheiro Cartoy, Eduardo Vigo Domínguez, Roberto Rodríguez Fialhega i Antom Santos Pérez) demanaren formalment, a les autoritats penitenciaries, el seu trasllat a presons gallegues, apel·lant al seu dret de complir les penes en presidis més pròxims al lloc de residència familiar.

## Referències

* ↑ «Quen somos?» (en gallec). QueVoltem.org. Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 28 gener 2017].
* ↑ «Preséntase a plataforma “Que voltem para a casa!”» (en gallec). Praza.gal, 20-07-2013. [Consulta: 28 gener 2017].
* ↑ Vázquez, Beti. «'Que voltem para a casa' exixe "a desactivación das leis de excepción" aplicadas aos presos galegos» (en gallec). SermosGaliza.gal, 20-06-2013. Arxivat de l'original el 2015-04-11. [Consulta: 28 gener 2017].
* ↑ «'Que voltem para a casa' reclama en Santiago el "acercamiento de los presos políticos gallegos"» (en gallec). ElProgreso.Galiciae.com, 20-07-2013. [Consulta: 28 gener 2017].
* 1 2 «Marxa solidària per reclamar el trasllat a Galícia de presos i preses independentistes». Unilateral.cat, 28-01-2017. [Consulta: 28 gener 2017].

## Vegeu també

* Resistência Galega

## Enllaços externs

* Que voltem para a casa - Lloc web oficial (gallec)
# August Kopff

August Kopff (Heidelberg, 5 de febrer de 1882 - Heidelberg, 25 d'abril de 1960) fou un astrònom alemany que va descobrir diversos estels i asteroides. Va treballar a Heidelberg i després es va incorporar a la Universitat Humboldt de Berlín, on es va convertir en el Director de l'Institut de Càlcul Astronòmic.
Va descobrir alguns estels, inclòs el cometa periòdic 22P/Kopff i el no periòdic C/1906. Va descobrir gran nombre d'asteroides, inclosos en particular els asteroides troians (617) Pàtrocle i (624) Héctor. Un cràter de la Lluna porta el seu nom: (Kopff (cràter)).

## Referències

* ↑ T. H. Sweetser, K. Kiedron: The Comet Rendezvous Asteroid Flyby Mission to Comet Kopff: Getting There is Half the Fun; AAS 89-464, (Volumen 71, Advances in the Astronautical Sciences, Astrodynamics 1989), p. 1133 .
* ↑ Protokoll der 400. Sitzung der Gruppe Berliner Mondbeobachter Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Sextia Licinia agraria

La lex Sextia Licinia agraria va ser una antiga llei romana de les anomenades Agrariae establerta l'any 368 aC sota diversos tribuns amb potestat consular i a proposta dels tribuns de la plebs Gai Licini Calvus Estoló i Luci Sexti Sextí Laterà. Repetia allò disposat a la Licinia Sextia de agrorum modo, i fixava el nombre de joves anomenats ingenuus (nascuts lliures) que els pastors i els pagesos podrien contractar al camp, per tal d'evitar que a la ciutat manquessin homes aptes per l'exèrcit, ja que les colonitzacions i les guerres havien consumit bona part del jovent.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 151.
# Mont Prena

El mont Prena és una muntanya de 2.561 m que es troba a la frontera entre els províncies de Teramo i de L'Aquila a la regió dels Abruços (Itàlia). Forma part del massís del Gran Sasso, dins la serralada dels Apenins, concretament dels Apenins Centrals.

## Referències

* ↑ «Monte Prena» (en anglès). summitpost. [Consulta: 1r octubre 2014].

## Enllaços externs

* «Itinerario Dal Vallone della Fornaca al Monte Prena» (en italià). Parco Nazionale del Gran Sasso e Monti della Laga.
# E662

La ruta europea E662 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Subotica (Sèrbia) i finalitza a Osijek (Croàcia). Té una longitud de 132 km. Té una orientació d'est a oest.

## Enllaços externs

* «E661». (anglès)
# Hans Wikne

Hans Wikne (Flen, Suècia 1914 - Kolbäck 1996) fou un genet suec, conegut per encendre el peveter olímpic en les proves hípiques realitzades a Estocolm dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1956.

## Biografia

Va néixer l'11 de setembre de 1914 a la ciutat de Flen, població situada al comtat de Södermanland.
Va morir el 17 d'octubre de 1996 a la ciutat de Kolbäck, població situada al comtat de Västmanland.

## Carrera esportiva

Especialista en les proves eqüestres de doma, fou l'encarregat de realitzar l'encesa del peveter en les proves hípiques realitzades a la ciutat d'Estocolm (Suècia) durant els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956. Aquests Jocs es realitzaren a la ciutat de Melbourne (Austràlia), si bé les proves eqüestres es realitzaren a Estocolm a causa de les restrictives lleis de quarantena imposades pel govern australià. L'atleta Ron Clarke fou l'encarregat, així mateix, de realitzar l'encesa del peveter a Melbourne.
Posteriorment participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 realitzats a Tòquio (Japó), on finalitzà cinquè en la prova de doma per equips, aconseguint així un diploma olímpic, i onzè en la prova de doma individual.