OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jade

* «jade» redirigeix aquí. Vegeu-ne altres significats a «jade (desambiguació)».
El jade és el nom amb què es coneix comercialment un grup de minerals, normalment la nefrita (Ca₂(Mg, Fe)₅((OH,F)Si₄O$_{11}$)₂) i la serpentina, per bé que també de vegades el quars verd i la californita, una varietat de vesuvianita. La jadeïta (NaAl(Si₂O₆)) de color verd és la pedra de jade més valuosa.
De fa més de 5.000 anys s'utilitza el jade a la Xina i Mesoamèrica com a material per a fabricar utensilis i ornaments. Al llarg del temps es va desenvolupar un vertader culte del jade. Els objectes de jade tenien (i tenen) fama d'amulets que atraurien la sort. En els seus orígens el jade era tan dur i resistent com cap altre material. Per això s'utilitzava també per a elaborar armes i ferramentes.
De la primeria ja es provava de vendre altres minerals amb la denominació de jade. Això es va aconseguir de més bona manera amb el mineral dit serpentina (o "Jade de la Xina", "Jade nou"). La serpentina no sols té el mateix aspecte que el jade sinó que apareix en els mateixos jaciments que la jadeïta i la nefrita. És un material una mica més tou i menys resistent que el jade. Com que es treballa molt millor que el jade s'ha establert com a substitut preferit del jade en els darrers anys. A la vall del riu Motagua a Guatemala, hi ha un dels jaciments més rics del món.

## Referències

* ↑ «Jade». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Jade» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 maig 2015].
* ↑ Real Academia Española «Jade». Diccionario Usual. «Muchas de las herramientas prehistóricas están hechas de este mineral, y aún se emplea en China para fabricar amuletos muy apreciados contra el mal de piedra.»
# Carolina d'Erbach-Fürstenau

Carolina d'Erbach-Fürstenau -Caroline Amalie Gräfin von Erbach-Fürstenau (alemany) - (palau de Fürstenau, Alemanya, 29 de setembre de 1700 - Hildburghausen, 7 de maig de 1758) era filla de Felip Carles d'Erbach-Fürstenau (1677-1736) i de Carlota Amàlia de Kunowitz (1677-1722). El 19 de juny de 1726 es va casar a Fürstenau amb Ernest Frederic II de Saxònia-Hildburghausen, fill del duc Ernest Frederic I (1681-1724) i de Sofia Albertina d'Erbach-Erbach (1683-1742). En casar-se, es traslladà a viure a Königsberg, on va néixer el príncep hereu. El 1730 el seu marit va fer construir per a ella el palau de Carolinenburg com a residència d'estiu. Igualment, el 1744 com a previsió en cas de quedar vídua, es procurà el castell d'Eisfeld. Després de la mort del seu marit el 1745, va exercir de regent del ducat en nom del seu fill gran, encara menor d'edat. El matrimoni va tenir quatre fills:
* Ernest Frederic (1727-1780), hereu del ducat de Saxònia-Hildburghausen, casat primer amb la princesa Lluïsa de Dinamarca (1726-1756), després amb Cristiana Sofia de Brandenburg-Bayreuth (1733-1757) i finalment amb Ernestina de Saxònia-Weimar-Eisenach (1740-1786).
* Frederic (1728-1735)
* Eugeni (1730-1795), casat amb la seva neboda Carolina de Saxònia-Hildburghausen (1761-1790).
* Amàlia (1732-1799), casada amb el príncep Lluís de Hohenlohe (1723-1805).

## Bibliografia

* Heinrich Ferdinand Schoeppl: Die Herzog von Sachsen-Altenburg. Bozen 1917, Neudruck Altenburg 1992
* Dr. Rudolf Armin Human: Chronik der Stadt Hildburghausen Hildburghausen 1886

## Enllaços externs

* Women in Power
# Takeo Takahashi

Takeo Takahashi (Tòquio, Japó, 31 de maig de 1947) és un futbolista japonès retirat que va disputar 14 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# El Montgròs

* Per a altres significats, vegeu «Montgròs».
El Montgròs és una muntanya de 357 metres als municipis de Sant Pere de Ribes i Canyelles, a la comarca del Garraf. És un dels darrers contraforts orientals del massís del Garraf, i cota màxima de Sant Pere de Ribes. Pel vessant de Sant Pere de Ribes el bosc és present fins a dalt de tot del cim, tot i que l'incendi que patí la muntanya el 13 de maig de 1997 l'afectà de manera important. A la seva falda hi ha la petita urbanització dels Vinyals. Pel vessant de Canyelles la urbanització Califòrnia arriba fins a gairebé dalt de tot del cim. El cim és coronat per un conjunt d'antenes de ràdio i televisió que donen senyal a bona part del Penedès.
Entre els ribetans és tradicional hissar-hi la bandera catalana l'11 de setembre i dur-hi un pessebre pels volts de Nadal.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «El Montgròs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Canalis, Xavier «El fuego arrasa más de 100 hectáreas en el parque del Garraf» (en castellà). El País, 14-05-1997 [Consulta: 3 gener 2019].
* ↑ Periódico, El. «El Montgròs: Sant Pere de Ribes» (en castellà), 20-08-2009. [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ "Montgròs a ribes.org (Associació Ribes Internet)
# Masamitsu Takizawa

Masamitsu Takizawa, (en japonès: 滝澤正光, Yachiyo, Prefectura de Chiba, 21 de març de 1960) va ser un ciclista japonès, que s'especialitzà amb la pista. Va guanyar una medalla de bronze al Campionat del món de keirin de 1985 per darrere del suís Urs Freuler i l'italià Ottavio Dazzan.

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Khodja Čelebi

Khodja Čelebi (en kurd Hoca Çelebi, en turc modern Mehmed Ebussuûd Efendi, nom real Abu l-Su'ud Muhammad ben Muhvi l-Din Muhammad ben al-Imad Mustafa al-Imadi, perquè la seva família era originària d'İmâdiyye -İskilip 30 de desembre de 1490 - Istanbul 23 d'agost de 1574) fou un escriptor comentarista de l'Alcorà, savi hanefita i Xaikh al-Islam. Era fill d'un savi sufí d'İskilip (a l'oest d'Amasia).
Fou mestre a una madrassa, cadi a Brusa (1533) i després a Istanbul, kazi-askar de Rumèlia (1537) i Gran Mufti o Xaikh al-Islam nomenat per Solimà I el Magnífic, càrrec que va conservar sota Selim II. En aquest càrrec va compaginar la xara amb les lleis de l'imperi (kanun).
Va escriure Irshad al-akl al-salim, comentari sobre l'Alcorà.

## Referències

* ↑ İsmail Hâmi Danişmend, Osmanlı Devlet Erkânı, Türkiye Yayınevi, İstanbul, 1971, p. 114. (turc)

## Bibliografia

* Gibb, Ottoman Poetry.
# Puntius masyai

Puntius masyai és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Mekong.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lambert, Derek J.: Freshwater Aquarium Fish. Chartwell Books, Edison, Nova Jersey, Estats Units. Any 1997. ISBN 0-7858-0867-1.
* Mills, Dick: The Bumper Book of Tropical Aquarium Fishes (2a edició). Interpet Publishing. Any 2002. ISBN 1842860747.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Joan Salvador i Riera

Joan Salvador i Riera (Barcelona, 1 de desembre de 1683 - Barcelona, 21 de febrer de 1726), va ser un apotecari i naturalista català.
Era el fill gran de Jaume Salvador i Pedrol, també apotecari i naturalista. Es graduà de mestre en arts a l'Estudi General de Barcelona el 1700 i dos anys més tard sembla que va ser admès al Col·legi d'Apotecaris barceloní.
Estudià botànica amb Peire Magnol a Montpeller i amb Joseph Pitton de Tournefort, amic del seu pare (amb qui havia herboritzat pel Principat i el País Valencià), a París. Viatjà per Occitània i per Itàlia i tornà a Barcelona la tardor de 1706, quan la ciutat havia esdevingut cort de Carles III i, a la rebotiga del seu pare, es reunien en tertúlia diferents facultatius dels exèrcits aliats (anglesos, neerlandesos, savoians) interessats per la història natural.
A desgrat de la situació bèl·lica mantingué correspondència i intercanvis amb corresponsals com els anglesos James Petiver i Hans Sloane o el neerlandès Hermann Boerhaave. Durant la Guerra de Successió va viatjar a Mallorca i Menorca, ja ocupada pels anglesos, i va ser un dels primers a herboritzar en aquestes illes de manera sistemàtica.
Va participar en la defensa de Barcelona contra les forces de Felip V i fins i tot algun dels seus corresponsals el donà per mort en l'assalt final de l'11 de setembre de 1714. Acabada la guerra, el 1715, va ser nomenat corresponsal de l'Acadèmia Reial de Ciències de París i l'any següent va acompanyar Antoine de Jussieu, enviat pel Regent de França, en un viatge per Espanya i Portugal destinat a refer i ampliar els itineraris de Tournefort i enriquir les col·leccions de plantes d'aquests territoris dels herbaris del Jardin du Roi parisenc.
Va treballar durant anys en la redacció d'una flora de Catalunya, avui perduda, però de la qual pot donar una idea l'herbari que va aplegar, avui conservat a l'Institut Botànic de Barcelona. Més concretament, "aquell herbari estava perdut només en la memòria de les generacions que els seguiren i va ser una casualitat que va posar en coneixement de dona Montserrat [Montserrat Garriga Cabrero] la possibilitat de rescatar-lo del lloc on jeia oblidat. Un colega del senyor Gallardo [marit de la senyora Garriga], el notari de Vilafranca senyor Parés, assabentat de la dedicació a la botànica de la senyora Gallardo, li comunicà que dit famós herbari estava tancat al castell vilafranquí de La Bleda i els convidà a comprovar-ho personalment."

## Referències

* ↑ «Joan Salvador i Riera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ González Bueno, Antonio. «Joan Salvador Riera». Real Academia de la Historia. [Consulta: 13 febrer 2020].
* ↑ Matheu, Roser. Quatre dones catalanes, 1972, p. 120. Dipòsit Legal: B. 36.245-1972.
# Casilhac (Erau)

Casilhac (en francès Cazilhac) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Talayuelas

Talayuelas és un municipi de la província de Conca a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Està situat a la zona oriental de la província i de la ciutat de Conca. En el cens de 2006 tenia 1167 habitants.
# Víctor II

Víctor II (nascut Gebard, comte de Dollnstein-Hirschberg) (Baviera, ? – Arezzo, 28 de juny de 1057) va ser Papa de l'Església Catòlica del 1055 al 1057.
Fill d'un baró de Suàbia, el comte Hartwing de Calw, i parent de l'emperador Enric III, va ser nomenat bisbe d'Eichstätt el 1042, als 24 anys, gràcies a la influència del seu oncle, el bisbe Gerard de Ratisbona. Des de la seva posició va recolzar les polítiques i interessos de l'emperador Enric, del qual va esdevenir un dels principals assessors. Enric III li va obsequiar el ducat de Spoleto i la marca de Fermo.
El setembre de 1054, a Magúncia, va ser nomenat papa per Enric III i una delegació romana encapçalada per Hildebrant (futur papa Gregori VII). Va ser consagrat a la catedral de Sant Pere, i el seu pontificat s'emmarca en la reforma gregoriana.
Va ser més aviat un papa polític que reformador de l'Església. Tot i això, va afavorir la reforma benedictina de Joan Gualbert a Vallombrosa. Poc després, en un enèsim conflicte amb el seu net, el comte de Barcelona Ramon Berenguer I, Ermessenda de Carcassona va aconseguir que Víctor II, excomuniqués Ramon i la seva tercera dona, Almodis de la Marca, que ja tenia fills de dos matrimonis precedents.
Al juny de 1055, Víctor II es trobà amb l'emperador a Florència, on va celebrar un concili que va reforçar la condemna de Lleó IX del matrimoni dels sacerdots, la simonia i la pèrdua dels béns de l'Església. Va excomuniar l'arquebisbe de Narbona per raó de simonia.
El 1056 va viatjar cap a Alemanya per sol·licitar la protecció imperial davant dels normands. Durant laquest viatge Enric III va morir, deixant en el tron el seu fill de sis anys Enric IV i com a regent la seva vídua l'emperadriu Agnès de Poitou.
Victor II va morir poc després a Arezzo, el 28 de juny de 1057, a causa de la malària. Fou enterrat a la ciutat de Ravenna.

## Referències

* 1 2 3 «Vittóre II papa» (en italià). Enciclopedia Treccani. Treccani. [Consulta: 20 juliol 2023].
* ↑ «Víctor II». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdiaa. [Consulta: 20 juliol 2023].
* ↑ Comas Via, Mireia. «Ermessenda, de Carcassona». Diccionari Biogràfic de Dones. Xarxa Vives d'universitats, 28-092010. [Consulta: 20 juliol 2023].
* ↑ Ruiz-Domènec, José Enrique. Quan els vescomtes de Barcelona eren Història, crònica i documents d'una família catalana dels segles x, xi i xii. Lleida: Pagès, 2006, p. 119-121 (Textos i Documents, 39). ISBN 84-9779-475-3.
* ↑ Marquès Planagumà, Josep Maria «La reforma gregoriana a Girona». Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, 2014, pàg. 594. ISSN: 2339-9937.
# Puente de Vallecas

Puente de Vallecas és un districte de Madrid que té una superfície de 14,89 kilòmetres quadrats i una població de 244.151 habitants. Està organitzat administrativament en els barris d'Entrevías (131), San Diego (132), Palomeras Bajas (133), Palomeras Sureste (134), Portazgo (135) i Numancia (136). És un dels districtes més poblats de la ciutat de Madrid.

## Situació

Està localitzat al sud-est del municipi de Madrid, delimitat per la M-30 a l'oest, la A-3 al nord, l'Avinguda de la Democràcia, la línia de ferrocarril Madrid-Saragossa i la M-40 al sud-est i el riu Manzanares al sud-oest.
Alhora Puente de Vallecas limita amb els districtes de:
* Villa de Vallecas, a l'est, separats per l'Avenida de la Democracia, la via fèrria de la línia Madrid-Saragossa i la M-40.
* Moratalaz, al nord, separats per la A-3.
* Retiro i Arganzuela, a l'oest, separats per la M-30
* Usera, al sud-oest, separats pel riu Manzanares.

## Transports
### Rodalies Madrid

Dues estacions donen servei a part del districte, ambdues amb servei de les línies C-2 i C-7 de Rodalies Madrid.
* Asamblea de Madrid-Entrevías
* El Pozo

### Metro de Madrid

El districte és travessat per una línia:
* : passa dessota l'Avenida de la Albufera amb sis estacions dins: Puente de Vallecas, Nueva Numancia, Portazgo, Buenos Aires, Alto del Arenal i Miguel Hernández.

## Referències

* ↑ «Plano del distrito» (pdf) (en (castellà)). http://www.munimadrid.es/.

## Enllaços externs

* Puente de Vallecas a Google Maps
# Masami Ihara

Masami Ihara (Minakuchi, Prefectura de Shiga, Japó, 18 de setembre de 1967) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Masami Ihara va disputar 122 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Khodadad Azizi

Khodadad Azizi (Fariman, 22 de juny de 1971) fou un futbolista iranià de la dècada de 1990 i entrenador de futbol.
Fou internacional amb la selecció de futbol de l'Iran amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 1998. Pel que fa als clubs destacà a 1. FC Köln i PAS Tehran FC.

## Referències

* ↑ Khodadad Azizi at TeamMelli.com
* ↑ Khodadad Azizi a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en persa). Iran Varzeshi Newspaper. Arxivat de l'original el 21 juliol 2006. [Consulta: 18 juliol 2006].
# Raitsentr

Raitsentr (en rus: Райцентр) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Tambov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 137 habitants.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B.. «Тамбовская область» (en rus). База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России». Arxivat de l'original el 2022-02-11. [Consulta: 16 febrer 2022].
* ↑ «Gavrilovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-20. [Consulta: 20 març 2022].
# Mardijker

Mardijker és un crioll portuguès extingit que es parlava a Jakarta. Va ser introduït amb l'establiment neerlandès de Batavia; els holandesos van portar esclaus de les colònies que havien adquirit recentment dels portuguesos, i el crioll portuguès dels esclaus es va convertir en la lingua franca de la nova ciutat. La comunitat fou coneguda com a mardijkers, descendents dels antics esclaus de Malaca, Bengala, Coromandel, Malabar, El nom significava 'home lliure' en neerlandès, ja que els esclaus van ser alliberats poc després del seu assentament. Després de la conquesta holandesa de Malaca i del Ceilan van créixer considerablement. En 1673, van construir una església protestant per a la comunitat portuguesa a Batàvia i després, en el segle xvii, una segona església. En 1713, aquesta comunitat tenia prop de 4.000 membres. Fins a 1750, el portuguès va ser a la primera llengua de Batàvia, no obstant això, després va dominar el malai. En 1808 el reverend Engelbrecht va celebrar l'última missa en portuguès. En 1816, la comunitat portuguesa va ser incorporada per la comunitat malaia. També entre les famílies holandeses de Batàvia s'usava intensament el portuguès fins a 1750, malgrat dels esforços del govern holandès contra el seu ús.
La llengua va ser substituïda pel crioll malai betawi a Batavia a finals del segle xviii, ja que els mardijkers es van barrejar i van perdre la seva identitat diferent. No obstant això, cap a 1670 un grup de 150 es va traslladar al que avui és el poble i barri de Tugu, on es van conservar la seva llengua, coneguda com a papiá, fins a la dècada de 1940. L'últim parlant competent, Joseph Quiko, va morir el 1978, i la llengua només sobreviu en les lletres de cançons antigues del gènere Keroncong Moresco (Keroncong Tugu).

## Referències

* 1 2 «A Herança da Língua Portuguesa no Oriente (Ásia)». Arxivat de l'original el 2012-07-29. [Consulta: 14 juliol 2022].
* ↑ Lusotopia. «Uma Viagem pelo Mundo em Português». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 1r setembre 2016].

## Enllaços externs

* John Holm, 1989, Pidgins and Creoles: Volume 2, Reference Survey
* A small history of Tugu
# Sutura

«Sutura» té aquests significats:
* Sutura (botànica), línia d'unió de les dues valves d'un fruit (per exemple el llegum) i per on aquest s'obre a la maduresa.
* Sutura quirúrgica, intervenció mèdica en la qual s'ajunten les ferides de la pell i teixits vasculars i altres teixits orgànics
* Sutura cranial, articulació fibrosa que uneix els diferents ossos del crani dels animals vertebrats
* Sutura (geologia), gran falla orogènica

## Referències

* ↑ Achille Richard, Pedro Felipe Monlau. Elementos de botánica. Procedent de Universidad Complutense de Madrid; pàg 234. Digitalitzat el 2 Jul 2008
# Puig de la Creu (Canavelles)

El Puig de la Creu és una muntanya de 1.553,8 metres d'altitud del límit dels termes comunals d'Aiguatèbia i Talau i Canavelles, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
És al nord-oest del terme, al límit amb Aiguatèbia i Talau. És el punt més alt del Serrat del Cortal. És al nord del poble de Llar.

## Referències

* ↑ El Puig de la Creu en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Becat, 2015.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «1 - Aiguatèbia i Talau i 28 - Canavelles i Llar». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
# Masamet

Masamet (en occità; en francès Mazamet) és una població francesa situada al Departament del Tarn a la regió Occitània. Està situat al sud-est del departament, a prop de la frontera amb l'Aude i equidistant de Besiers i Tolosa. La ciutat és als peus de la Muntanya Negra. Fou un important centre de la indústria de la llana i la pelleteria, que va entrar en crisi a partir de 1970 i que ara torna a funcionar amb un prestigi d'anys.

## Administració i política
### Alcaldes

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1934-1944 | Charles Cazenave | |
| 1944-1949 | Henri Gardet | |
| 1949-1953 | Joseph Strehaiano | |
| 1953 | Charles Cazenave | |
| 1953-1977 | Pierre Barraillé | |
| 1977-1989 | Michel Montlaur | app. RPR |
| 1989-2002 | Michel Bourguignon | app. UDF |
| 2002-2008 | Suzanne Monteil | UMP |
| 2008- | Laurent Bonneville | app. MoDem |

## Demografia

Evolució de la població Ehess i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 5 474 | 5 474 | 6 055 | 6 101 | 7 098 | 8 151 | 8 584 | 9 662 | 9 894 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 10 368 | 10 924 | 12 864 | 13 968 | 14 168 | 14 429 | 14 666 | 14 361 | 13 712 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 13 978 | 14 386 | 14 764 | 13 748 | 14 615 | 15 428 | 15 447 | 15 083 | 17 070 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 17 251 | 16 171 | 14 440 | 12 840 | 11 481 | 10 544 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Persones il·lustres

Masamet és el lloc de naixement dels ciclistes Laurent Jalabert i Nicolas Jalabert.
* Jean-Claude Raynaud (1937), és un músic.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-01-19. [Consulta: 1r octubre 2010].
# NGC 5986

NGC 5986 és un cúmul globular en la constel·lació del Llop.

## Referències

* 1 2 «NGC 5986». [Consulta: 12 agost 2019].
* 1 2 3 4 5 William E. Harris «A catalog of parameters for globular clusters in the Milky Way» (en anglès). Astronomical Journal, 1996, pàg. 1487. DOI: 10.1086/118116.
* 1 2 3 «Space velocities of southern globular clusters. VII. NGC 6397, NGC 6626 (M28), and NGC 6656 (M22)». Astronomical Journal, 2013, pàg. 33. DOI: 10.1088/0004-6256/146/2/33.
* 1 2 «The ACS survey of galactic globular clusters. X. New determinations of centers for 65 clusters» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 09-11-2010, pàg. 1830–1837. DOI: 10.1088/0004-6256/140/6/1830.
* ↑ Sangmo Sohn «Ultraviolet properties of Galactic globular clusters with GALEX. II. Integrated colors» (en anglès). Astronomical Journal, 5, 24-09-2012, pàg. 126. DOI: 10.1088/0004-6256/144/5/126.

## Enllaços externs

* NGC 5986 a WikiSky: DSS2, SDSS, GALEX, IRAS, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles i imatge (anglès)
Coordenades: 15$^h$ 46$^m$ 3.4$^s$; −37° 47′ 10″
# Mardj

Mardj és el nom dels següents llocs:
Nom geogràfic àrab generalment donat a les planes. Les principals són
* Mardj Bani Amir entre Jenin i Galilea
* Mardj Dabik, al nord de Síria
La comarca anomenada Mardj, a Síria, a la regió de Damasc, estava formada per dues grans planes:
* Mardj Rahit al nord
* Mardj al-Suffar al sud
# Salto Fútbol Club

El Salto Fútbol Club és un club de futbol uruguaià de la ciutat de Salto, al departament homònim, disputa la primera divisió amateur, equivalent a tercera divisió uruguaiana. Els seu color és taronja.
El club fou fundat en 2002 amb el objective de representar la ciutat en el futbol professional uruguaià. Disputa la primera competició en l'any següent de la seva fundació, finalitzant en 7è, més en l'any següent, descendeix de divisió i s’llicència d’activitats professionals durant 16 anys, quan retorna per disputar la tercera divisió uruguaiana en 2021.
El club no há guanyat cap títol.

## Referències

* ↑ «El retorno de Salto FC será frente a Basáñez, como en 2003» (en castellà), 24-07-2021. [Consulta: 14 agost 2021].

## Enllaços externs

* Web antic (castellà)