OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lel

Lel és una pedania que pertany al municipi del Pinós, a la comarca valenciana del Vinalopó Mitjà. Està situada a uns 6 quilòmetres al norest de la capital municipal. Tenia 43 habitants en 2010 segons l'INE.

## Geografia física

El nucli de Lel, de reduïdes dimensions, està format per caserius dispersos.

## Història

A la contornada de Lel s'han trobat diversos vestigis arqueològics. A la cova de les Arenes i a la serra de la Centenara s'han ubicat jaciments de l'Eneolític i de l'Edat de Bronze. A Camarilles hi ha restes íberes i romanes; a la Vereda de los Cabecicos es conserven restes de vies romanes.
L'entrada de Lel al Diccionario de Madoz informava que tenia 25 veïns i 80 ànimes repartides en 25 habitacions i una xicoteta venta, que tenia un diputat de justícia, i que del seu sòl pedregòs, regat per pous manantials, produïa grans, vi i oli.

## Cultura

* Festes patronals: se celebren a principis de l'estiu en honor del Sagrat Cor de Jesús des de 1999. Abans se celebraven en honor de Sant Josep.

## Referències

* ↑ INE - Relació d'unitats poblacionals
* 1 2 3 Pérez Pérez, Francisco José. «Pedanies del Pinós». Ajuntament d'El Pinós. Arxivat de l'original el 2011-09-04. [Consulta: 31 gener 2021].
* ↑ Madoz, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar (en castellà). 10, 1850, p. 128.
# Massacre de Gugulethu

La massacre de Gugulethu és un tiroteig massiu que va tenir lloc la tarda del 2 de novembre de 2020, a una casa a NY78, a Gugulethu, a prop de Ciutat del Cap, a Sud-àfrica fent 8 morts de 30 a 50 anys i 1 ferit. 7 persones van morir al lloc dels fets (3 dones i 4 homes) mentre una altra va morir més tard a l'hospital.
Els residents locals van informar als mitjans de comunicació que el tiroteig estava lligat a un conflicte entre els Guptes i les bandes de carrer de Boko Haram.Altres informacions de residents locals van indicat que havia estat comès per la banda Boko Haram apuntant una dona local, morta al lloc dels fets, perquè havia rebutjat pagar dels diners d'extorsió a la banda. El fòrum de desenvolupament de Gugulethu va declarar que els homicidis eren «lligats a la droga».

## Referències

* 1 2 «‘Boko Haram’ vs ‘Guptas’: winner-takes-all battle behind Gugulethu shooting» (en anglès). [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ Fisher, Shamiela. «Gugulethu mass shooting death toll rises to 8, police still hunting shooters» (en anglès). [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ Cruywagen, Vincent. «Cape Town’s Season of Fear : Gugulethu massacre: Gang sends out grim video message warning of more carnage» (en anglès), 03-11-2020. [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ «‘Boko Haram’ vs ‘Guptas’: winner-takes-all battle behind Gugulethu shooting» (en anglès). [Consulta: 15 gener 2021].
# Soho

* Pel que fa al barri de Nova York, vegeu SoHo (Manhattan).
El Soho és un barri del districte de Ciutat de Westminster de Londres. Des de fa temps és un barri d'entreteniment. Al segle XX ha guanyat la reputació dels sex shops, la vida nocturna i la indústria del cinema. Des de la dècada de 1980 el barri ha sofert una transformació considerable, i ha acabat sent un dels barris de moda amb restaurants de luxe i oficines de mitjans de comunicació i mantenint la "indústria del sexe" a l'oest. Fins a finals del segle xix era conegut per la gran comunitat d'immigrants xipriotes.

## Referències

* ↑ Soho London - Local information for Soho London, Soho Restaurants and Bars
# El Rossinyoler

El Rossinyoler és un paratge en part constituït per camps de conreu del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
Està situat al sector nord-est del terme, al costat nord-oest mateix de la masia del Serrà. És a l'esquerra del torrent del Barbot, a llevant del Sot del Noi.

## Enllaços externs

* El Rossinyoler en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Memorial Oleg Diatxenko

El Memorial Oleg Diatxenko és una competició ciclista d'un sol dia que es disputa a Rússia. La primera edició data del 2004, i l'any següent ja va formar part del calendari de l'UCI Europa Tour. El 2015 se'n disputà la darrera edició. Sols Aleksandr Ribakov ha estat capaç de guanyar la cursa en dues ocasions.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2004 | Eduard Vorgànov | Mateusz Taciak | Ivan Seledkov |
| 2005 | Maksim Karpatxov | Krzysztof Kuzniak | Eduard Vorgànov |
| 2006 | Aliaksandr Kutxinski | Aleksejs Saramotins | Vladislav Boríssov |
| 2007 | Serguei Firsànov | Aleksejs Saramotins | Dmitri Kossiakov |
| 2008 | Timofei Kritski | Daniil Komkov | Dmitri Kossiakov |
| 2009 | Mikhail Antonov | Vitali Popkov | Oleksandr Martynenko |
| 2010 | Alexander Mironov | Aleksandr Pórsev | Toms Skujiņš |
| 2011 | Dmitri Kossiakov | Sergey Rudaskov | Artem Topchanyuk |
| 2012 | Aleksandr Ribakov | Pavel Kochetkov | Sergey Rudaskov |
| 2013 | Aleksandr Ribakov | Andrí Khripta | Volodímir Homeniuk |
| 2014 | Andrei Solomennikov | Ígor Bóiev | Oleksandr Polivoda |
| 2015 | Mykhailo Kononenko | Oleksandr Polivoda | Vitali Buts |

## Referències

* ↑ «Mémorial Oleg Dyachenko (Rus) - Cat. 1.2». [Consulta: 31 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a cqranking.com
# Henry Welfare

Henry "Harry" Welfare (Liverpool, Anglaterra; 20 d'agost de 1888 - Angra dos Reis, Rio de Janeiro; 1 de setembre de 1966) fou un futbolista anglo-brasiler de les dècades de 1910 i 1920.
Començà a practicar el futbol al seu país natal al club Northern Nomads i de forma més breu al Liverpool FC i al Tranmere Rovers. El 9 d'agost de 1913 arribà a Rio de Janeiro on continuà la pràctica del futbol al Fluminense Football Club. Jugà en aquest club durant una desena d'anys fins al 1924, assolint la brillant xifra de 163 gols en 166 partits. Un cop retirat també fou entrenador de futbol.

## Referències

* ↑ Hamilton, Aidan. Um jogo inteiramente diferente: futebol, a maestria brasileira de um legado britânico (en portuguès). Griphus, 2001. ISBN 978-85-7510-002-8.
* ↑ Mitten, Andy. «Resurgent Fluminense, the former Rio aristocrats with Manchester connections» (en anglès), 21-12-2023. [Consulta: 8 maig 2024].
* ↑ «De uruguaio que comandou seleção brasileira a português que durou 15 jogos: o que diz o retrospecto de técnicos estrangeiros no Vasco» (en portuguès). ESPN, 23-07-2023. [Consulta: 8 maig 2024].

## Enllaços externs

* Perfil a la web del Fluminense (portuguès)
# Mentuhotep (desambiguació)

Mentuhotep és el nom dels següents personatges:
* Mentuhotep, o Tepia Mentuhotep, considerat el primer faraó de la dinastia XI d'Egipte, que va regnar de ca. 2119-2103 aC.
* Mentuhotep I, o Nebhepetra Mentuhotep, el cinquè faraó de la dinastia XI, de ca. 2046-1995 aC.
* Mentuhotep II, o Sanikare Mentuhotep, el sisè faraó de la dinastia XI, de ca. 1995-1983 aC.
* Mentuhotep III, o Nebtauyra Mentuhotep, el setè i últim faraó de la dinastia XI, de ca. 1983-1976 aC.
* Mentuhotep IV, faraó de la dinastia XII
* Mentuhotep V, faraó de la dinastia XII
* Mentuhotep VI, o Sankhenre Mentuhotep, faraó de la dinastia XVI d'Egipte, que va governar ca. 1700 aC.
* Mentuhotep VII, o Merenkhre Mentuhotep, faraó de la dinastia XVI o de la dinastia XVII, que va governar ca. 1600 aC.
# Convenció de Sintra

La Convenció de Sintra fou un acord signat el 30 d'agost de 1808, durant la guerra del Francès. Segons l'acord, els francesos derrotats van ser autoritzats a evacuar les seves tropes de Portugal sense més conflicte. La convenció es va signar al Palau de Queluz, a Sintra.
Les forces franceses sota Jean-Andoche Junot van ser derrotades per les forces anglo-portugueses comandades per Arthur Wellesley a la batalla de Vimeiro el 2 d'agost i es van trobar bloquejades sense retirada. En aquell moment, Wellesley va ser rellevat al comandament per l'arribada de Harry Burrard i l'endemà per Hew Whitefoord Dalrymple. Tots dos eren homes prudents que feia temps que no combatien i en lloc d'escometre els francesos, es van mostrar satisfets per obrir negociacions. Wellesley havia intentat prendre el control de la zona alta de les Torres Vedras i va tallar la retirada francesa amb la seva reserva, però se li va ordenar aturar-se. Les converses entre Dalrymple i François Étienne de Kellermann van provocar la signatura de la Convenció.
Dalrymple va permetre termes similars als que podria rebre una guarnició per cedir una fortalesa. Els 20.900 soldats francesos van ser evacuats de Portugal amb tot el seu equipament per la Royal Navy fins a Rochefort i Lorient l'octubre en tres viatges.
El Regne Unit va veure com una desgràcia per molts del Regne Unit que van pensar que una derrota completa de Junot s'havia transformat en una escapada francesa, mentre que Dalrymple també havia ignorat la preocupació de la Royal Navy per una esquadrilla russa bloquejada a Lisboa. A l'esquadró se li va permetre navegar cap a Portsmouth i, d'allà tornar a Rússia, malgrat que el Regne Unit i l'imperi Rus estaven en guerra.

## Referències

* ↑ Newitt, Malyn. Portugal – In European and World History. First. Reaktion Books Ltd, 2009, p. 159. ISBN 9781861895196.
* ↑ Baines, Edward. History of the Wars of the French Revolution. vol.2. Edward Baines, 1817, p. 83.
* ↑ Esdaile, Charles. The Peninsular War. Penguin Books, 2002, p. 102. ISBN 9780140273700.
# The Dolly Sisters

The Dolly Sisters és una pel·lícula musical estatunidenca d'Irving Cummings, estrenada el 1945.

## Argument

El 1904, l'oncle Latsie arriba a Nova York des d'Hongria amb dues nebodes petites, que immediatament comencen a ballar en un cafè. El 1912, encara hi són, però per pagar els deutes de l'oncle decideixen entrar en el vodevil. El cantant Harry Fox, que coneixen en la gira, intenta aconseguir-les una audició amb el gran Hammerstein, però el seu èxit queda lluny de l'abast de Harry. Moltes cançons per poca història.

## Repartiment

* Betty Grable: Yansci 'Jenny' Dolly
* John Payne: Harry Fox
* June Haver: Roszika 'Rosie' Dolly
* S.Z. Sakall: Oncle Latsie Dolly
* Reginald Gardiner: Tony
* Frank Latimore: Irving Netcher
* Gene Sheldon: Professor Winnup
* Sig Ruman: Ignatz Tsimmis
* Trudy Marshall: Lenora Baldwin
I, entre els actors que no surten als crèdits :
* Theresa Harris: Ellabelle
* Elsa Janssen: Kathi

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1947: Oscar a la millor cançó original per James V. Monaco (música) i Mack Gordon (lletra) per la cançó "I Can't Begin to Tell You"

## Referències

* ↑ «The Dolly Sisters». The New York Times.
# Mengqiu Zhang

Mengqiu Zhang (9 de març de 2002) és una esquiadora alpina xinesa.
Es va iniciar en l'esquí l'any 2016 a Harbin
Als Jocs Paralímpics d'hivern de 2022, celebrats a Pequín, va guanyar la medalla d'or a la prova de descens supergegant, per darrere de l'esquiadora francesa Marie Bochet, que havia estat vuit vegades campiona paralímpica. Va significar la primera medalla d'or de la República Popular de la Xina en esquí alpí paralímpic. També va obtenir la medalla d'or en la prova d'eslàlom gegant, així com medalles de plata a les proves de descens, eslàlom i súper combinades.

## Referències

* ↑ «Beijing Athletes Details» (en anglès). [Consulta: 18 març 2022].
* ↑ «Zhang Mengqiu consigue primer oro de China en Para esquí alpino» (en castellà). [Consulta: 18 març 2022].
* ↑ «Slovakia's Farkašová wins first gold medal of Beijing 2022 Winter Paralympics», 1646449200. [Consulta: 18 març 2022].
* ↑ Dichter, Myles. «Skier Mollie Jepsen speeds to Canada's 1st gold medal of Beijing Paralympics» (en anglès). CBC, 04-03-2022. [Consulta: 18 març 2022].
* ↑ «The XIII Paralympic Winter Games. Official Results Book» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-03-13. [Consulta: 18 març 2022].
# Migració lessepsiana

La migració lessepsiana (també anomenada invasió eritreana) és la migració actual d'espècies marines a través del canal de Suez, normalment des del mar Roig al mar Mediterrani, més rarament en la direcció oposada. Rep el nom de Ferdinand de Lesseps, el diplomàtic francès encarregat de la construcció del canal de Suez.
L'obertura del canal de Suez, l'any 1869, creà el primer passadís d'aigua salada entre els mars Mediterrani i Roig. La mar Roja és lleugerament més alta que el Mediterrani oriental, per tant, serveix com a estret de marea que vessa aigua del mar Roig dins el Mediterrani. Els llacs Amargants, que són llacs naturals hipersalins que formen part del canal, han bloquejat la migració d'espècies del mar Roig dins el Mediterrani durant dècades, però a mesura que la salinitat dels llacs s'ha equilibrat gradualment amb la del mar Roig, s'ha anat retraient la barrera per a la migració, i les plantes i animals des del mar Roig han començat a colonitzar el Mediterrani oriental.
La mar Roja generalment és més salada i més pobra en nutrients que l'Atlàntic; per tant, les espècies del mar Roig tenen avantatges sobre les espècies atlàntiques en el menys salí i més ric en nutrients Mediterrani oriental. D'acord amb això, la majoria d'invasions són d'espècies del mar Roig al Mediterrani, i només unes poques en el sentit oposat. La construcció de la presa d'Asuan al riu Nil a la dècada de 1960 va reduir el flux d'aigua dolça i de llims rics en nutrients des del Nil al Mediterrani oriental, proporcionant les condicions al Mediterrani oriental més properes a les del mar Roig, i d'aquesta manera incrementant l'impacte de les invasions i facilitant l'ocurrència d'invasions noves.
Aquesta invasió d'espècies ha tingut un gran impacte en l'ecologia del Mediterrani, posant en perill els seus endemismes. Actualment, unes 300 espècies natives del mar Roig han estat identificades al mar Mediterrani. La intenció expressada pel govern egipci d'aprofundir el canal de Suez es creu que encara empitjoraria la situació.

## Referències

* ↑ New records of the lessepsian fish Fistularia commersonii (Osteichthyes: Fistulariidae) from the central Tyrrhenian Sea: signs of an incoming colonization Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine., P.N. Psomadakis, U. Scacco, I. Consalvo, M. Bottaro, F. Leone and M. Vacchi, JMBA2 - Biodiversity Records, 2 February 2008, Published on-line.
* ↑ Galil, B.S. and Zenetos, A. (2002). A sea change: exotics in the eastern Mediterranean Sea, in: Leppäkoski, E. et al. (2002). Invasive aquatic species of Europe: distribution, impacts and management. pp. 325–36.
# Estrées (Aisne)

Estrées és un municipi francès del departament de l'Aisne, als Alts de França. Forma part de la Communauté de communes du Pays du Vermandois.

## Administració

L'alcalde, des de 2008, és Gérard Lempereur.

## Demografia

* 1962: 524 habitants.
* 1975: 401 habitants.
* 1990: 434 habitants.
* 1999: 446 habitants.
* 2007: 410 habitants.
* 2008: 407 habitants.

## Notes

* ↑ « PDF Recensement de la population de l'Aisne au 1er janvier 2008». [Consulta: 31 desembre 2010].

## Enllaços externs

* Estrées sur le site de l'Institut géographique national(francès)
* Estrées a la web de l'Insee Arxivat 2012-04-06 a Wayback Machine.(francès)
# Borovoie (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Borovoie».
Borovoie - Боровое (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 243 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Dryden (Virgínia)

Dryden és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 1.253 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dryden tenia 1.253 habitants, 453 habitatges, i 329 famílies. La densitat de població era de 67,9 habitants per km².
Dels 453 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,7% hi vivien parelles casades, en un 14,3% dones solteres, i en un 27,2% no eren unitats familiars. En el 24,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,9% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.023 $ i la renda mediana per família de 25.806 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 20.250 $. La renda per capita de la població era de 12.825 $. Entorn del 17,8% de les famílies i el 22,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dryden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dryden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Cova de la Font

La Cova de la Font és una cova del terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Rivert.
Està situada a l'extrem de ponent del poble de Rivert, a l'esquerra del barranc del Balç, a peu de carrer. La cova mateixa és una surgència d'aigua que alimenta la Font d'Amont, adjacent a la cova.
L'obertura de la cova és una boca de 12 per quatre metres, que dona a una galeria recta per la qual circula l'aigua d'aquesta surgència, a més d'estar-hi instal·lats els tubs de subministrament d'aigua a la població. Una petita resclosa construïda amb la mateixa finalitat omple d'aigua el sòl de la segona meitat de la galeria. Al final de la galeria es troba una sala amb grans blocs de pedra que l'ocupen quasi tota. A partir d'aquesta sala la galeria continua fins a un sifó, a partir de la qual la galeria es bifurca: una d'ascendent, molt estreta i una de descendent, també força estreta. Totes dues són ja per a espeleòlegs experts.
L'exploració d'aquesta cova presenta moltes dificultats a l'estiu, atès que és el subministrament de l'aigua de boca de la població, a l'època que en té més necessitat. També en presenta en èpoques de crescuda, ja que el volum d'aigua arriba a obturar del tot els passos de penetració ja des de la primera galeria.

## Bibliografia

* DE VALLES, Jordi. "Font de Rivert". Dins Catàleg Espeleològic de Catalunya. Volum I. Alta Ribagorça. Pallars Jussà. Pallars Sobirà. Vall d'Aran. Barcelona: Espeleo Club de Gràcia, 2008. Sense ISBN.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# David Saltzberg

David Saltzberg és un professor de física i astronomia de la Universitat de Califòrnia, Los Angeles. Saltzberg va rebre una beca Sloan, un Premi de Carrera de la National Science Foundation, i un premi d'investigador jove del Departament d'Energia mentre era professor ajudant. Saltzberg es va llicenciar en físiques l'any 1989 a la Universitat de Princeton i doctorar a la Universitat de Chicago el 1994. Del 1995-97 va treballar al laboratori CERN de Suïssa. La seva recerca se centra en la física de partícules a altes energies i en la detecció radiofònica de neutrins còsmic (via l'efecte d'Askarian).
Saltzberg és també conegut per la seva feina com assessor científic de la comèdia The Big Bang Theory de la CBS. A més de revisar i corregir guions científics, Saltzberg afegeix fórmules complexes a les pissarres del decorat. David també va establir les visites de diferents científics a la Teoria de Big Bang a través del seu programa "Geek de la setmana".

## Referències

* ↑ «Bio». University of California, Los Angeles. [Consulta: 14 febrer 2010].
* ↑ Gorham, Peter; Saltzberg, David; Odian, Allen; Williams, Dawn; Besson, David; Frichter, George; Tantawi, Sami «Measurements of the suitability of large rock salt formations for radio detection of high-energy neutrinos». Nuclear Instruments and Methods in Physics Research Section A: Accelerators, Spectrometers, Detectors and Associated Equipment, 490, 3, 2002, pàg. 476–491. arXiv: hep-ex/0108027. Bibcode: 2002NIMPA.490..476G. DOI: 10.1016/S0168-9002(02)01077-X. ISSN: 01689002.
* ↑ Saltzberg, David; Gorham, Peter; Walz, Dieter; Field, Clive; Iverson, Richard; Odian, Allen; Resch, George; Schoessow, Paul; Williams, Dawn «Observation of the Askaryan Effect: Coherent Microwave Cherenkov Emission from Charge Asymmetry in High-Energy Particle Cascades». Physical Review Letters, 86, 13, 2001, pàg. 2802–2805. arXiv: hep-ex/0011001. Bibcode: 2001PhRvL..86.2802S. DOI: 10.1103/PhysRevLett.86.2802. ISSN: 0031-9007.
* ↑ Booth, John «The Evolution of "The Big Bang Theory"». Wired, 12-02-2010 [Consulta: 14 febrer 2010].
* ↑ Büttner, Jean-Martin «The Big Bang Theory». Basler Zeitung, 09-02-2010 [Consulta: 14 febrer 2010].
# Bressol de Judes

El bressol de Judes és un instrument de tortura. Consta d'una cadira de metall que acaba en una punxa i unes corregtes, politges o cordes que subjecten la víctima de manera que es recolzi lleugerament sobre la cadira. La punxa està fregant l'anus o la vagina de la persona torturada, la qual no pot suportar el seu propi pes durant gaire temps i acaba caient sobre la punxa, que la perfora. S'usava per a obtenir confessions durant l'edat moderna.

## Bibliografia

* Smith, Mark Allen. Robert Laffont. L'Inquisiteur, 2013, p. 260. Smith. ISBN 978-2221125960.
* Mynarek, Hubertus. Verlag Das Weisse Pferd. Die neue Inquisition (en alemany), 1999, p. 489. ISBN 978-3980832212.
# Cotxa de Przewalski

La Cotxa de Przewalski (Phoenicurus alaschanicus) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) que habita els boscos de coníferes de les muntanyes de l'oest i centre de la Xina. El seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.
És conegut en diverses llengües con "cotxa de Przewalski" (Anglès: Przevalski's Redstart. Francés: Rougequeue de Przewalski).

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «Cotxa de Przewalski». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 708. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Ala Shan Redstart. Phoenicurus alaschanicus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 26 juny 2022].
# Dennis Lawrence

Dennis Lawrence (Morvant, 1 d'agost de 1974) és un exfutbolista de Trinitat i Tobago de les dècades de 1990 i 2000.
Fou 89 cops internacional amb la selecció de Trinitat i Tobago.
Pel que fa a clubs, destacà a Wrexham AFC i Swansea City.
Un cop retirat formà part de l'equip tècnic a Wigan Athletic FC i Everton FC. L'any 2017 fou nomenat seleccionador de Trinitat i Tobago.

## Referències

* ↑ «Dennis William Lawrence - International Appearances». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
* ↑ (TTFF), Shaun Fuentes. «Dennis: The high moments speak for themselves».
* ↑ The PFA Footballers' Who's Who 2009–10. Mainstream Publishing, 2009, p. 245. ISBN 978-1-84596-474-0.
* ↑ «Lawrence tastes FA Cup success with Wigan». wired868.com, 13-05-2013. [Consulta: 13 maig 2013].
* ↑ «Dennis Lawrence assistant coach at Wigan Athletic», 21-10-2010.
* ↑ Clarke, Adam. «Lawrence joins backroom staff». evertonfc.com, 11-07-2013. Arxivat de l'original el 13 de juliol 2013. [Consulta: 11 juliol 2013].
* ↑ «Lawrence named Soca Warriors boss». FIFA, 30-01-2017. Arxivat de l'original el 30 de gener 2017. [Consulta: 31 gener 2017].