OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Macromolècula

Una macromolècula és una molècula de dimensions molt grans, habitualment amb diàmetres entre 100 a 10.000 angstroms, amb massa molecular molt elevada. Les macromolècules són comunes en els sistemes vivents, però també inclouen els polímers sintètics i artificials. Les macromolècules polimèriques són típicament formades per la unió de molècules més petites, iguals o similars entre elles, repetides moltes vegades (generalment entre 100 i més de 1.000), i poden ser lineals, ramificades o reticulades.
Segons la IUPAC, el terme "macromolècula" és utilitzat exclusivament per a referir-se a molècules úniques de grans dimensions, mentre que el terme "polímer" es refereix a una substància composta de diverses macromolècules.
Les macromolècules biològiques més importants són:
* els polisacàrids que pertanyen als glúcids (com el midó i la cel·lulosa);
* les proteïnes que pertanyen als pròtids;
* l'ADN i l'ARN, que són àcids nucleics;
* els lípids complexos.
Els polímers sintètics inclouen les matèries plàstiques, les gomes sintètiques i les fibres, i tenen un amplíssim camp d'aplicacions tecnològiques. Els polímers inorgànics més importants són a base de silici.

## Propietats

En general, les macromolècules tenen un comportament i unes propietats físiques inusuals. Per exemple, poden presentar tipus d'agregació supramoleculars, amb comportaments de cristalls líquids, la dificultat de dissoldre's en una solució, la facilitat de desnaturització a determinades concentracions, o la capacitat de presentar fenòmens de naturalesa col·loidal.

## Referències

* ↑ González Jara, David. Les molècules de la vida: breviari per a bioquímics novells. Alzira: Edicions Bromera, 2018, p. 243. ISBN 9788490269916.
* ↑ Fonaments de bioquímica. València: Universitat de València, 2005, p. 369. ISBN 8437062683.
* ↑ «macromolecule | Definition & Examples | Britannica» (en anglès). [Consulta: 18 maig 2022].
* ↑ Stryer L, Berg JM, Tymoczko JL. Biochemistry. 5th. San Francisco: W.H. Freeman, 2002. ISBN 0-7167-4955-6.
* ↑ Chemistry (IUPAC), The International Union of Pure and Applied. «IUPAC - macromolecule (M03667)». [Consulta: 18 maig 2022].

## Vegeu també

* Química supramolecular
* Dendrímer
* Polímer
# Icesave

Icesave era un banc d'estalvis online propietat del banc islandès Landsbanki, que operava al Regne Unit i als Països Baixos.
Arran de la crisi financera internacional de la dècada del 2000, el banc va quedar sota administració judicial per l'autoritat de supervisió financera islandesa (FME), el 7 d'octubre de 2008. Com a resultat, més de 400.000 clients del Regne Unit i els Països Baixos no podien accedir als seus diners, ocasionant un conflicte diplomàtic entre Islàndia i aquests dos països.

## Referències

* ↑ «U.K. Used Anti-Terrorism Law to Seize Icelandic Bank Assets» (en anglès). Bloomberg, 08-10-2008. [Consulta: 20 maig 2011].
# Factor X (coagulació)

El factor X, també conegut per l'epònim factor de Stuart-Prower, és un enzim (EC 3.4.21.6) de la cascada de la coagulació. És una endopeptidasa serina (grup proteasa S1, clan PA). El factor X se sintetitza al fetge i necessita la vitamina K per a la seva síntesi.
El factor X s'activa, per hidròlisi, en el factor Xa tant pel factor IX (amb el seu cofactor, el factor VIII en un complex conegut com a tenasa intrínseca) com pel factor VII amb el seu cofactor, el factor tissular (un complex conegut com a tenasa extrínseca). Per tant, és el primer membre de la via comuna final o via de la trombina.
Actua escindint la protrombina en dos llocs (un enllaç arg-thr i després un enllaç arg-ile), que produeix la trombina activa. Aquest procés s'optimitza quan el factor Xa s'acobla amb el cofactor V activat en el complex de protrombinasa.
El factor Xa està inactivat per l'inhibidor de la proteasa depenent de la proteïna Z (ZPI), un inhibidor de la serina proteasa (serpina). L'afinitat d'aquesta proteïna pel factor Xa augmenta 1000 vegades per la presència de la proteïna Z, mentre que no requereix proteïna Z per a la inactivació del factor XI. Els defectes de la proteïna Z condueixen a una major activitat del factor Xa i una propensió a la trombosi.
La vida mitjana del factor X és de 40 a 45 hores.

## Referències

* ↑ «Fàrmacs amb els quals interactuen físicament amb factor X, vegeu/editeu les referències a wikidata».
* 1 2 3 GRCh38: Ensembl release 89: ENSG00000126218 - Ensembl, May 2017
* 1 2 3 GRCm38: Ensembl release 89: ENSMUSG00000031444 – Ensembl, May 2017
* ↑ «Human PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ «Mouse PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
# Aphyosemion bamilekorum

Aphyosemion bamilekorum és una espècie de peix de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Camerun.

## Referències

* 1 2 «Aphyosemion bamilekorum» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Radda, A. C. 1971. Cyprinodontidenstudien im südlichen Kamerun. 5. Das Wald- und Grasland im westlichen Kamerun. Aquaria v. 5: 173-182.
# Platja de Pumarín

La platja de Pumarín es troba en el concejo asturià de Cudillero i pertany a la localitat de «Santa Marina». Forma part de la Costa Occidental d'Astúries i està catalogada com a Paisatge protegit, ZEPA i LIC.

## Descripció

La platja és realment un pedrer amb forma de petxina, té una longitud d'uns 200-210 m i una amplària mitjana d'uns 18 m, amb una gran variació per l'efecte de les marees. El seu entorn és rural i amb un baix grau d'urbanització i la perillositat és mitjana. Les sorres són blanquinoses de gra mitjà i té molt poca assistència. Els accessos són per als vianants i inferiors a 0,5 km però de difícil recorregut. El seu entorn és rural i amb un baix grau d'urbanització. El jaç està compost de sorres gruixudes i tons clars en petites quantitats, ja que la majoria del jaç ho cobreixen palets.
La platja es troba limitada a l'oest per la «punta Borona» que, al seu torn, fa de límit amb la Platja de Ribera l'Ouca que es troba després de la punta Borona. Per accedir a aquesta platja cal arribar fins a l'entrada més a l'oest del poble de «Santa Marina».

## Referències

* 1 2 http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=103305 Arxivat 2015-04-03 a Wayback Machine.
* ↑ del Río, Alejandro. Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana (en castellà). Nobel, 2013, p. 100. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Stanisław Nagy

Stanisław Nagy (Bieruń Stary, 30 de setembre de 1921 - Cracòvia, 5 de juny de 2013) va ser membre polonès dels Sacerdots del Sagrat Cor de Jesús (Dehonians) i unun cardenal de Polònia.

## Biografia

Va néixer l'any 1921 a Bieruń, Silèsia, Polònia, de pare hongarès i mare polonesa. Ingressà en l'Orde dels Sacerdots del Sagrat Cor de Jesús el 1937. El 8 de juliol del 1945 fou ordenat sacerdot.
Treballà com a rector del Seminari Menor dels Pares Dehonians a Cracòvia-Plaszow i del Seminari Major de Tarnów. Fou professor també a la Universitat Catòlica de Lublin. Del 1973 al 1974 fou membre de la Comissió Conjunta Catòlico-Luterana. També fou membre de la Comissió Teològica Internacional i director de la secció de teologia ecumènica en la redacció de l'Enciclopèdia Catòlica de la Universitat de Lublin. Participà en els sínodes de 1981 i 1985. És autor de nombrosos llibres sobre Joan Pau II, de qui fou col·laborador durant molt de temps. Fou proclamat cardenal per Joan Pau II en el consistori del 21 d'octubre del 2003.

## Referències

* 1 2 Catholic Hierarchy, Stanisław Kazimierz Cardinal Nagy, S.C.I. †
* ↑ «W Krakowie zmarł kardynał Stanisław Kazimierz Nagy» (en polonès). Gazeta.pl, 05-06-2013. [Consulta: 5 juny 2013].
# Zha Shibiao

Zha Shibiao (xinès simplificat: 查士标; xinès tradicional: 查士標; pinyin: Chá Shì biāo) fou un pintor, poeta, escriptor i cal·lígraf que va viure sota la dinastia Ming, en el seu període final, i en els inicis de la nova dinastia manxú, els Qing.

## Dades biogràfiques

Zha era originari de Xiuning, província d'Anhui. Va néixer l'any 1615, en una família d'aristòcrates Ming i col·leccionistes d'art (ell mateix va arribar a ser-ne un). Va morir el 1698. Va superar els exàmens per a ser un funcionari imperial però va abandonar l'alt càrrec que ocupava arran de la conquesta manxú que imposaria la dinastia Qing El 1670 va anar a Yangzhou. Com a cal·lígraf va rebre la influència de Dong Qichang i Mi Fu.

## Obra pictòrica

Notable pintor paisatgista que s'inspirà en els estils de Huang Gongwang, Ni Zan i Dong Qichang, però aconseguint-ne un de característiques personals que va anar canviant al final de la seva vida, considerat més expressiu. Va ser un dels denominats “eremites individualistes”. Era considerat un dels quatre mestres de l'”Escola de Pintura Xin'an”, essent els altres: Hong Ren, Xiao Yuncong i Mei Qing (font: James Elkin). Aquest grup realitzava les seves obres amb pinzell sec i les seves composicions eren disperses. És l'autor d'un estudi sobre art dedicat a Zhong Shu.

## Bibliografia

* Zha Shibiao Album of Landscapes 2013. (Edició en llengua xinesa amb16 pàgines)
* Chinese Landscape Painting as Western Art History de James Elkins. Pàg.117.

## Referències

Entre altres informacións, continguts d'aquest article provenen de l'article dedicat a aquest artista en la Wikipedia en llengua anglesa.

## Enllaços externs

* http://www.china-on-site.com/pages/painter/1145.php Arxivat 2014-05-13 a Wayback Machine.
* http://www.huangshantour.com/english/ReadNews.asp?NewsID=116 Arxivat 2005-08-19 a Wayback Machine.
* http://kam.illinois.edu/collection/asia/Poem.html Arxivat 2014-08-21 a Wayback Machine.
# Vicenç Grossi

Vincenç Grossi (Cremona, 1845 - 1917) fou un sacerdot italià catòlic fundador de les Filles de l'Oratori.
Pau VI el va beatificar l'1 de novembre de 1975. Va ser canonitzat pel papa Francesc com a sant de l'Església Catòlica Romana el 18 d'octubre de 2015.

## Biografia

Era el més petit de set germans. Els seus pares es deien Baldassare Grossi i Maddalena Capellini. Fou batejat el mateix dia de néixer. La seva mare li va ensenyar a pregar i el seu pare a treballar.
Després de fer la primera comunió, va anunciar a la seva família que volia ser sacerdot. En un principi el seu pare es resistí a que entrés al seminari, però després ho va acceptar. Malgrat això, es va veure obligat a ajornar els seus plans per motius familiars, de manera que va treballar al molí del seu pare durant un temps. Va entrar al seminari el 4 de novembre de 1864 i va començar els seus estudis per al sacerdoci a Cremona. Va ser ordenat sacerdot el 22 de maig de 1869. Va estar destinat com a rector de Regona i Vicobellignano el 1873 i el 1883 respectivament, on es va dedicar als pobres.
Va fundar les Filles de l'Oratori el 1885 i va assegurar que l'ordre es guiava per les regles de sant Felip Neri. Es va centrar en la divulgació juvenil i en acompanyar els joves en la fe catòlica. L'Oratori es va dedicar especialment als joves. Va escollir una vida de pobresa i es va fer molt conegut pel seu treball amb nens i per les seves habilitats de predicació.
Va morir el 7 de novembre de 1917 als 72 anys, pronunciant les paraules: "el camí està obert, hi hem d'anar".

## Canonització

El procés de canonització es va iniciar el 2 d'abril de 1954 amb Pius XII, que li va atorgar el títol de Servent de Déu. Pau VI reconèixer la seva vida de virtut heroica i el va proclamar Venerable el 10 de maig de 1973. Es va investigar un miracle atribuït a la seva intercessió i es va validar. Pau VI va aprovar el miracle i va celebrar la beatificació l'1 de novembre de 1975.
Es va investigar un segon miracle atribuït a la seva intercessió i es va validar el 15 d'octubre de 2011. El consell mèdic amb seu a Roma va aprovar el miracle després de la discussió sobre la curació el 20 de novembre de 2014 i el va transmetre als teòlegs que també van donar a conèixer la seva aprovació com a miracle. El 5 de maig de 2015, el Papa Francesc va aprovar el miracle, que li va permetria ser canonitzat. Grossi va ser canonitzat com a sant el 18 d'octubre de 2015.

## Referències

* 1 2 3 «Blessed Vincenzo Grossi (in Italian)». Santi e Beati. [Consulta: 6 maig 2015].
* 1 2 «Mass and Rite of Canonization». Holy See. [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ Cappella papale XXIX domenica del tempo ordinario santa messa celebrata dal santo padre Francesco con il rito della canonizzazione Vincenzo Grossi (1845-1917) vatican.va, p.8-11
* ↑ Holy mass and canonization of the blesseds: Vincenzo Grossi, Mary of the Immaculate conception, Ludovico Martin and Maria Azelia Guérin, Homily of his holiness Pope Francis Saint Peter's Square 29th Sunday in Ordinary Time, 18 October 2015 vatican.va
# Macromolecules (revista)

Macromolecules (abreviatura Macromolecules) és una destacada revista científica dedicada a la química orgànica. És publicada des del gener del 1968 per la Societat Química Americana. El seu factor d'impacte és molt alt, 5,927 el 2013, any en què fou la més citada en la sega categoria (101 162 cops). Ocupa la 2$^a$ posició de qualitat de revistes dedicades a la química inorgànica en el rànquing SCImago, la 3$^a$ posició de qualitat de revistes dedicades als polímers i plàstics, i la 8$^a$ en la categoria de química orgànica.
Macromolecules publica investigacions original en tots els aspectes fonamentals de la ciència macromolecular incloent la síntesi, els mecanismes i la cinètica de polimerització, modificació química, característiques de dissolució/massa fosa/d'estat sòlid, i propietats superficials de polímers orgànics, inorgànics, i d'origen natural. Els articles mostren conceptes innovadors sobre mètodes experimentals, observacions i plantejaments teòrics. Les investigacions es presenten en forma d'informes complets, comunicacions breus a l'editor i notes tècniques.

## Referències

* ↑ «Journal Rankings». SCImago, Journal & Country Rank, 2015. [Consulta: 25 març 2015].
* ↑ «Macromolecules». ACS Publications. [Consulta: 25 març 2015].

## Enllaços externs

* Web Macromolecules
# Craigleith

Craigleith és una xicoteta illa deshabitada al Firth of Forth, als afores de North Berwick en East Lothian, Escòcia. El seu nom Creag liath prové del gaèlic escocès i significa "roca de Leith". El seu punt més elevat s'eleva fins als 24 msnm.

## Geografia i geologia

Craigleith forma part d'una cadena de quatre illes prop de North Berwick, juntament amb Bass Rock, Fidra i Lamb. D'aquestes, és la més propera al port de la ciutat. Com d'altres illes properes, Craigleith és una colònia d'ocells. Els bussejadors sovint exploren la zona al voltant de l'illa.
Craigleith és un lacòlit, un dom de lava, prova de d'evidències de l'antiga activitat volcànica a la zona. Està formada per essexita, que és popular per fer pedres de cúrling.

## Referències

* ↑ Haswell-Smith, Hamish. The Scottish islands : a comprehensive guide to every Scottish island. Fully rev. 2nd ed. Edimburg: Canongate, 2004. ISBN 1-84195-454-3.
* ↑ Iain Mac an Tàilleir. «Placenames» (PDF). Pàrlamaid na h-Alba. Arxivat de l'original el 17 març 2007. [Consulta: 23 juliol 2007].
* ↑ {Ordnance Survey 1:25,000 map}
* ↑ Ian Johnston «£235,000 lifeline for puffins driven out by ruthless march of the mallow». The Scotsman, 02-03-2007 [Consulta: 8 febrer 2008].
* ↑ «Overview of Craigleith». Gazetteer for Scotland. [Consulta: 8 febrer 2008].
# Kopi Luwak

Kopi luwak o cafè de civeta és un dels tipus de cafè més cars del món. Es fa mitjançant la ingestió i el pas de les baies de cafè pel tracte digestiu de l'animal civeta de palmera comuna (Paradoxurus hermaphroditus), o altres civetes, quan aquest animal les defeca, les llavors de cafè mantenen la seva forma original. En el seu estómac la proteasa (enzim proteolític) s'infiltra dins les llavors de cafè fent els pèptids més curts i més aminoàcids lliures. Passant a través dels intestins de les civetes acaben sortint les llavors amb la defecació, aleshores es recullen, es renten, s'assequen al sol, es torren lleugerament i s'elaboren. Aquestes llavors proporcionen un cafè aromàtic amb menys amargor. El seu preu arriba a 160 dòlars per lliura.
El Kopi luwak es produeix principalment a les illes de Sumatra, Java, Bali i Sulawesi a Indonèsia i també a les Filipines on aquest producte s'anomena cafè motit i Timor Est (on s'anomena kafé-laku). Al Vietnam se'n fan versions simulades químicament.
Les espècies de cafè que es fan servir són: arabica, robusta i liberica.

## Referències

* ↑ Forbes.com Most Expensive Coffee

## Enllaços externs

* University of Guelph article on the effects of the digestive system on coffee beans
# Strandburg

Strandburg és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 69 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Strandburg tenia 69 habitants, 28 habitatges, i 16 famílies. La densitat de població era de 333 habitants per km².
Dels 28 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,1% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 39,3% no eren unitats familiars. En el 35,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 32,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,35.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 10,1% de 45 a 60 i un 24,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.563 $ i la renda mediana per família de 47.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.188 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 17.609 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Strandburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Strandburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Platja de Puerto Chico

La Platja de Puerto Chico, és una platja urbana del concejo de Llanes, Astúries. S'emmarca a les platges de la Costa oriental d'Astúries, també anomenada Costa Verda Asturiana i és considerada paisatge protegit, des del punt de vista mediambiental (per la seva vegetació). Per aquest motiu està integrada, segons informació del ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi ambient, en el Paisatge Protegit de la Costa Oriental d'Astúries.

## Descripció

Està situada en el mateix nucli urbà del concejo de Llanes, presentant uns accessos fàcils (tant caminant com amb cotxe, explicant, segons l'ajuntament de Llanes, d'aparcament propi), que compten amb escales i rampa fins a la platja que presenta afloraments rocosos juntament amb fina sorra blanca.
Desapareix en pujar la marea, i és una platja que es pot albirar des del Faro de Llanes, i que es troba en la ruta del passeig que arriba fins a la Platja de Toró.
Dins dels serveis que disposa estan les dutxes, les papereres i el servei de neteja.

## Referències

* 1 2 «Catálogo de playas. Playa de El Sablón». Web del Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente. Arxivat de l'original el 2015-02-11. [Consulta: 10 gener 2015].
* ↑ «Playa de Puerto Chico en Llanes, playas de Asturias» (en espanyol europeu). [Consulta: 26 octubre 2018].
* ↑ del Río, Alejandro. Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana (en castellà). Nobel, 2013, p. 255. ISBN 978-84-8459-669-1.
* ↑ «playa puerto chico, puerto chico llanes,playas de llanes asturias,playas asturias,playas del cantabrico, y el cantabrico turismo rural y alojamientos en las playas de asturias, casas rurales, alojamientos cerca de playas, casas rurales junto al mar» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-10-26. [Consulta: 26 octubre 2018].
# Zhai bian

Zhai bian (宅變), comercialitzada internacionalment com The Heirloom, ) és una pel·lícula de terror taiwanesa dirigida per Leste Chen, estrenada el 2005.

## Introducció

La pel·lícula comença descrivint una tradició xinesa o taiwanesa poc coneguda de criar fantasmes joves. Moltes famílies riques obtenien un fetus mort i l'alimentarien amb la sang d'un membre de la família per tal d'aconseguir el poder del fantasma. Aquests nens fantasmes eren increïblement útils: no només es podien utilitzar per augmentar la fortuna/sort d'una família, sinó que també podien desfer-se dels enemics de la família.

## Argument

James Yang hereta una antiga mansió que li van deixar els seus pares difunts a Taipei. Es trasllada a la magnífica però terrible mansió amb la seva xicota Yo, que és una ballarina meravellosa. Celebren la seva mudança amb dos amics, Yi-Chen i Cheng. Yi-Chen comença a explorar la casa amb Yo, i les dues dones van a l'àtic encara inexplorat. Yi-Chen, que és periodista, es veu obligada a fer algunes fotos de la família Yang, les fotos de la qual cobreixen completament la paret. L'endemà, Yi-Chen apareix misteriosament a casa seva a mitjanit i li comencen a passar coses estranyes al seu amic Cheng. Finalment, Cheng és trobat mort al seu bany, assassinat misteriosament penjant-se a mitjanit, tot i que no es va trobar cap corda al lloc.
Amb l'ajuda de Yi-Chen, Yo lluita per descobrir la causa d'aquests esdeveniments inquietants. Aviat, descobrirà coses estranyes sobre la casa Yang i els avantpassats del seu xicot.

## Repartiment

* Terri Kwan - Yo
* Jason Chang - James
* Chia-Hui Chang - Yi-Chen
* Tender Huang - Ah-Tseng
* Yi-ching Lu

## Referències

* ↑ The Heirloom al web de Kino Lorber
* ↑ The Heirloom a fareastfilms.co,
* ↑ The Heirloom a bloghorror.com
* ↑ Film Review: The Heirloom (2005) by Leste Chen aasianmoviepulse.com

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# White (Dakota del Sud)

White és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 530 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, White tenia 530 habitants, 198 habitatges, i 136 famílies. La densitat de població era de 288,2 habitants per km².
Dels 198 habitatges en un 35,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,6% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 27,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 16% de 45 a 60 i un 19,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.528 $ i la renda mediana per família de 40.547 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.875 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 13.027 $. Entorn del 4,3% de les famílies i el 6,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- White». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- White». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari