OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manuel Bassa i Armengol

Manuel Bassa i Armengol (Barcelona, 1901 - Barcelona, 1977) fou un heraldista i sigil·lògraf català. Publicà nombrosos treballs sobre heràldica. Fou membre de la Societat Catalana d'Estudis Històrics de l'Institut d'Estudis Catalans i va col·laborar-ne al butlletí. També escrigué articles en revistes com ara Ilerda i Serra d'Or, sobretot sobre qüestions d'heràldica. Com a sigil·lògraf, reuní una col·lecció de més de mig milió de segells documentals, marques, escuts i monedes.

## Obres

* Rocabruna (Prehistòria, història, tradicions i llegendes) (1932)
* Orígens de l'escut català (1961)
* El veritable escut de la ciutat de Barcelona (1964), en defensa de la composició a base de quatre pals reials, i no dos, en els quarters segon i tercer
* Els comtes-reis catalans. Història i heràldica de la casa de Barcelona (1964)
* L'escut de Tarragona (1966)
* L'escut de Santa Coloma de Queralt (1973)
* Tractat general d'heràldica (1973), sobre la història dels escuts i normes per formar-los i llegir-los

## Referències

* ↑ «Manuel Bassa i Armengol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Petita biografia de Manuel Bassa i Armengol al web de la Societat Catalana de Geografia». Arxivat de l'original el 2012-02-03. [Consulta: 1r abril 2012].
# Manuel Basulto Jiménez

Manuel Basulto Jiménez (Adanero, 17 de maig de 1869 - Puente de Vallecas, 12 d'agost de 1936) fou bisbe espanyol, de Lugo (1909-19) i Jaén (1919-36). Fou proclamat màrtir i beat per l'Església catòlica a la Beatificació de Tarragona.

## Vida

Fill d'un moliner, va fer els estudis eclesiàstics a Àvila i va ser ordenat el 1892. Llicenciat en Dret per la Universitat de Valladolid, va ser canonge magistral de la diòcesi de Lleó i lectoral de la diòcesi de Madrid. En 1909 fou escollit bisbe de Lugo, i consagrat el 16 de gener de 1910 pel nunci apostòlic i cardenal, Antonio Cardenal Vico, a l'església dels Paüls de Madrid. Fou nomenat senador el 1916. El 1919 Benet XV el nomenà bisbe de Jaén, una diòcesi de la que va prendre possessió el 14 de juny del 1920. Al seu escut hi havia el lema: Qui té a Déu no li falta res.

## Mort

El 2 d'agost del 1936 va ser detingut al seu domicili del palau episcopal al costat de la seva germana Teresa Basulto i l'espòs d'aquesta, Mariano Martín, així com el degà de la catedral, Félix Pérez Portela. Empresonat a la Catedral de Jaén, l'11 d'agost va entrar a la segona expedició de l'anomenat Tren de la mort, que va sortir de Jaén a Alcalá de Henares. A l'estació de Santa Catalina de Madrid l'expedició va ser assaltada i desviada. El bisbe fou tirotejat juntament amb 190 presoners més. Dos dels supervivents van dir que el bisbe havia caigut de genolls demanant el perdó pels seus assassins. Està enterrat a la cripta de la Catedral de Jaén.

## Procés de beatificació

El 21 de juny del 2010 la Congregació per les Causes dels Sants va aprovar que tant ell com cinc companys seus van patir martiri.

## Referències

* ↑ «Expediente personal del Senador D. Manuel Basulto Jiménez, Obispo de Lugo, por el Arzobispado de Santiago de Compostela». Senadores. [Consulta: 13 agost 2013].
* ↑ Alberto Royo. «Monseñor Basulto, obispo de Jaen, un paso más cercano a los altares», 30-06-2010. [Consulta: 13 agost 2013].
* ↑ Postulador: Mons. Rafael Higueras Álamo. «Mártires de la persecución religiosa durante la Guerra Civil Española». [Consulta: 13 agost 2013].

## Bibliografia

* Cárcel Ortí, Vicente (2000): La gran persecución: España, 1931-1939 Barcelona, Planeta. ISBN 84-08-03519-3
* Mata, Santiago (2011): El Tren de la Muerte Madrid, Esfera de los Libros. ISBN 8499701000
* Montero Moreno, Antonio (1999 [1961]): Historia de la persecución religiosa en España, 1936-1939. Madrid, Edicionas Católicas. ISBN 84-7914-383-5
* Redondo, Gonzalo (1993): Historia de la Iglesia en España, 1931-1939, en dos tomos. Madrid, Rialp. ISBN 84-321-2984-4
# Manuel Bayeu y Subías

Fra Manuel Bayeu y Subías, (Saragossa, 8 gener 1740 - 1808) va ser un pintor i arquitecte espanyol.

## Biografia

Membre d'una notable família de pintors, entre els quals van destacar els seus germans Francisco i Ramon. La seva vida recollida en els convents fa molt complexa la seva biografia, basada gairebé exclusivament en la correspondència que va mantenir amb Martín Zapater, amic personal de Goya, i els originals es guarden en el Museu del Prado.
Va ser monjo a les cartoixes de Mare de Déu de les Fonts i de Valldemossa, on va passar la major part de la seva vida. Va ingressar a la cartoixa monegrina de les Fonts el 3 de desembre de 1760 i va aconseguir professar com a cartoixà el 29 de juny de 1772, dotze anys després.
Pel que fa als seus treballs, se sospita que va poder col·laborar amb el seu germà Francisco a la Basílica del Pilar, ja que van coincidir en les dues estades de Francisco a la ciutat. El 1779, el seu treball va ser qüestionat per diversos pintors saragossans que el van denunciar per realitzar obra sense pagar al fisc. Manuel Bayeu va informar del seu treball a l'exterior, que s'havia limitat a petites obres com a compensació als qui havien prestat algun servei al monestir. Va sortir airós del conflicte, fins i tot la publicitat que el fet va produir li va permetre ser més conegut per la seva obra, ja que va rebre el suport decidit de la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando i, només amb l'autorització del prior, va poder seguir pintant.
La seva obra més coneguda la constitueixen les pintures cartoixanes de les Fonts, al Museu d'Osca, molt personals i informals de dibuix. Va treballar també a la zona d'Els Monegres: decoració de la capella de Sant Pere Arbués (Lalueza), monestir de Sixena (Sixena), santuari de la Mare de Déu de Magallón (Leciñena). També hi ha alguns quadres atribuïts a Manuel a la Catedral d'Osca i a la de Jaca, aquí amb un encàrrec més important, dirigint la construcció d'un nou absis, a més de diverses pintures murals. A Saragossa es troba encara obra dispersa en diferents esglésies, encara que molta d'ella va desaparèixer. A Catalunya, es trobava obra seva a la Cartoixa d'Escaladei.
Al final de la seva vida va ser enviat pels seus superiors a Mallorca, per tal de decorar el mural de l'església de la cartoixa de Valldemossa, refeta de nova planta. A Mallorca va fer amistat amb Gaspar Melchor de Jovellanos, que es trobava allà exiliat al castell de Bellver.

## Referències

* VV.AA. Revista de la Comarca de Los Monegros, 2005. ISBN 84-7753-280-X
# Mare de Déu de Montserrat de Sant Joan de les Abadesses

La Mare de Déu de Montserrat de Sant Joan de les Abadesses és una capella de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La font-capella de la Mare de Déu de Montserrat és de planta quadrada i formigó, i s'emplaça dins un espai de planta triangular, que reaprofita una font-capella més petita bastida l'any 1959 per Ramon Vila i Francesc Fajula i que s'ubicava a pocs metres de l'actual, a prop del Molí Petit. Aquest paratge es coneix com "La Moreneta", de fet, en una de les cares de l'oratori hi ha una petita cavitat protegida per una reixa, amb la figura de la Mare de Déu de Montserrat. A les altres dues cares es conserva un fragment de la inscripció de l'antiga capelleta, i una altra que commemora el trasllat.

## Referències

* ↑ «Mare de Déu de Montserrat de Sant Joan de les Abadesses». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# Mare de Déu de Montserrat del Rossinyol

La Mare de Déu de Montserrat del Rossinyol, anteriorment la Mare de Déu del Carme, és una capella del poble de Monistrol de Calders, a la comarca del Moianès.
Està situada en el mas del Rossinyol, al sud del poble, a l'extrem del terme municipal, llindant amb Granera i Mura. Es tracta d'una petita capella barroca popular d'una sola nau, sense absis exempt.
Està situada a l'extrem de llevant de l'era del Rossinyol, davant de la porta de la masia.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* GAVÍN, Josep M. "Bages 5". A: Inventari d'esglésies. Barcelona: Artestudi Edicions i Arxiu Gavín, 1979. ISBN 84-85180-18-6
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Marek Čech (futbolista eslovac)

* No s'ha de confondre amb Marek Čech (futbolista txec).
Marek Čech (Trebišov, 26 de gener de 1983) és un exfutbolista eslovac de la dècada de 2000.
Fou 52 cops internacional amb la selecció eslovaca amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 2010. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Inter Bratislava, Sparta Prague i FC Porto. Més tard jugà a West Bromwich Albion FC i Trabzonspor.

## Referències

* ↑ «Marek Čech: Portugalčania nežijú v takom strese ako Slováci» (en slovak). Sme, 21-12-2017 [Consulta: 21 desembre 2017].
* ↑ «Baggies sign Cech». West Bromwich Albion F.C., 15-07-2008 [Consulta: 15 juliol 2008]. Arxivat 27 August 2008$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-08-27. [Consulta: 12 novembre 2018].
* ↑ «Arsenal vs WBA». West Bromwich Albion F.C., 16-08-2008 [Consulta: 16 agost 2008]. Arxivat 19 de setembre 2008 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-09-19. [Consulta: 12 novembre 2018].
* ↑ Cech sözleşme imzaladı (turc) Arxivat 1 October 2011$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Profesyonel Futbolcu Marek Cech ve Kulübüyle Anlaşmaya Varılmıştır» (en turc). Turkish Public Disclosure System (KAP), 31-08-2011 [Consulta: 23 setembre 2011].
* ↑ Marek Čech player profile at wba.co.uk
* ↑ «BBC Sport profile of Marek Čech». Arxivat de l'original el 2013-10-02. [Consulta: 12 novembre 2018].
# Marek Čanecký

Marek Čanecký (Banská Bystrica, 17 de juny de 1988) és un ciclista eslovac, professional des del 2011 i jubilat des del 31-12-2023. S'ha proclamat campió nacional en contrarellotge tres cops.

## Palmarès

Palmarès.
* 2010
** Campió d'Eslovàquia sub-23 en contrarellotge
* 2011
** Vencedor d'una etapa al Tour de Màrmara
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Chantal Biya
* 2015
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Hongria
* 2016
** Campió d'Eslovàquia en contrarellotge
** 1r al Visegrad 4 Bicycle Race-GP Kerékpárverseny
** 1r al Gran Premi Südkärnten
* 2017
** Campió d'Eslovàquia en contrarellotge
* 2018
** Campió d'Eslovàquia en contrarellotge
* 2019
** Vencedor de 2 etapes al Gran Premi Chantal Biya

## Referències

* 1 2 «Marek Čanecký» (en anglès). ProCyclingStats. [Consulta: 23 juny 2024].
* 1 2 «Marek CANECKY» (en anglès). Cycling Museum. [Consulta: 23 juny 2024].
# Mare de Déu del Lloret (Renau)

La Mare de Déu del Lloret és un monument del municipi de Renau (Tarragonès) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de només una nau rectangular, de 12 m. x 5 m., que està coberta amb volta d'aresta dividida en tres sectors per arcs de mig punt escarsers. La façana està centrada per una porta amb llinda i una finestra quadrangular a cada banda.
L'ull de bou en forma d'estrella de sis puntes i una obertura en forma de creu allargassada, que il·luminen les voltes, foren dissenyats per Josep Maria Jujol el 1925. Corona la façana una espadanya d'una obertura (la campana procedeix de l'església de Peralta), també obra de Jujol. Les parets i la volta de l'edifici estan decorades amb pintures de Ramon Farré (que també s'havien atribuït a Jujol), de voltants de 1925. L'altar és obra de Santiago Tarragó. Queden restes de la casa de l'ermità i un pou d'aigua viva.

## Història

L'ermita de la Mare de Déu de Lloret està documentada la segona meitat del segle xvii, encara que, segons la tradició, ja devia existir a mitjans del segle xiii. La construcció de l'edifici actual s'inicià a la fi del segle xvii (el 1690 s'adquiriren els terrenys) i es beneí el 1704. L'any 1925 fou reformada per l'arquitecte Jujol. El segon diumenge de desembre s'hi celebra la festa anual.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mare de Déu del Lloret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 abril 2013].

## Enllaços externs

* «Mare de Déu del Lloret». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Maresville

Maresville és un municipi francès situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 74 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Maresville era de 74 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 35 habitatges, 26 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 35 habitatges eren cases. Dels 26 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 9 tenien quatre cambres i 17 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Maresville el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 8 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 12 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 51 persones, 40 eren actives i 11 eren inactives. De les 40 persones actives 37 estaven ocupades (20 homes i 17 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 11 persones inactives 3 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa d'informació i comunicació.
L'any 2000 a Maresville hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Maresville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Maresville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Maretto

Maretto, (Marèj en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Cortandone, Cortazzone, Monale, Roatto i Villafranca d'Asti.
Pertanyen al municipi les frazioni de Barbone, Melona, Nicoline, Serra Campia, Serra Goria, Simonetti i Val Cerreto.

## Galeria fotogràfica

* Vista del poble
# Mareth

Mareth (àrab: مَارِث, Māriṯ) és una ciutat de Tunísia, situada uns 28 km al sud de Gabès, a la governació de Gabès. La municipalitat té 10.923 habitants. La zona és un oasi i té sortida al mar pel port de Zorrat, situat a l'est. És capçalera d'una delegació amb 60.870 habitants.

## Patrimoni

Passant per la carretera que porta a Gabès es poden veure les fortificacions aixecades pel francesos el 1936, conegudes com a línia Mareth, formada principalment per búnquers, que fou objecte d'una batalla entre aliats i alemanys el març del 1943.

## Economia

L'economia és principalment agrícola.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 51 60 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en quinze sectors o imades:
* Mareth (51 60 51)
* Mareth Nord (51 60 52)
* Sidi Touati (51 60 53)
* Ez-Zerkine (51 60 54)
* Ayoun Ez-Zerkine (51 60 55)
* Ourafinine (51 60 56)
* Ezzarat (51 60 57)
* El Alaya (51 60 58)
* Arram (51 60 59)
* Ketana (51 60 60)
* Toujane (51 60 61)
* Zemarten (51 60 62)
* Zerig El Ghandri (51 60 63)
* Aïn Tounine (51 60 64)
* Dekhilet Toujane (51 60 65)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 51 19).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 112-115. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 158. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Marta Gallén Peris

Marta Gallén Peris (Castelló de la Plana, 19 de desembre de 1964) és una política valenciana, diputada a les Corts Valencianes en la IX legislatura.
És diplomada en graduat social. Ha treballat com a gerent d'Efectos Navales Gallén-Guzmán. Militant del PPCV, fou escollida regidora d'esports, d'igualtat i de joventut de l'Ajuntament de Castelló de la Plana a les eleccions municipals espanyoles de 2003. Després de les eleccions municipals espanyoles de 2007 fou tinent d'alcalde del Grau de Castelló i després de les eleccions municipals espanyoles de 2011 fou vicealcaldessa de Castelló.
Ha estat escollida diputada per Castelló de la Plana a les eleccions a les Corts Valencianes de 2015.

## Referències

* ↑ Currículum
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 15 setembre 2015].
# Marta García (desambiguació)

«Marta García» té aquests significats:
* Marta García Aller (Madrid, 1980), professora, periodista i escriptora espanyola
* Marta Garcia Farrés (Calldetenes, Osona, 1992), esquiadora i corredora de muntanya catalana
* Marta García-Matos (Madrid, 1973), física espanyola
# Margaret Paston

Margaret Paston, també anomenada com a Margaret Mautby, (Norfolk, Anglaterra, 1423 - Anglaterra, 1484) fou una terratinent anglesa. Va heretar les terres del seu pare quan va morir el 1440 i també va gestionar les propietats del seu marit, John Paston, quan estava de viatge per negocis. Els seus èxits i les seves realitzacions es registren en les cartes que va escriure, principalment al seu marit, al llarg de la seva vida.

## Referències

* ↑ «Paston, Margaret (1423–1484) - Dictionary definition of Paston, Margaret (1423–1484) | Encyclopedia.com: FREE online dictionary» (en anglès). [Consulta: 7 març 2018].
* ↑ «Brooklyn Museum: Margaret Paston». [Consulta: 7 març 2018].
* ↑ «The ordinary yet extraordinary Margaret Paston». ThoughtCo.
# Marxisme d'alliberament nacional

El Marxisme d'alliberament nacional és un corrent del marxisme, apareguda especialment després de la influència de Vladimir Lenin en la defensa del antiimperialisme i l'autodeterminació de tots els pobles que es va fer predominant en els moviments comunistes, especialment en la defensa de la llibertat del govern colonial en el Tercer Món. L'alliberament nacional ha estat promoguda pels marxistes des d'una perspectiva internacional-socialista en lloc d'una perspectiva nacionalista-burgesa.
En arribar al poder, Lenin i el govern bolxevic a Rússia van declarar que tots els pobles tenien el dret a l'autodeterminació. Si bé Lenin va criticar el nacionalisme, va afirmar que la causa de l'alliberament nacional no era una qüestió de xovinisme, sinó una qüestió de democràcia radical.
A l'Estat espanyol entre els partits que han seguit aquest corrent marxista estan el Partit Socialista d'Alliberament Nacional (PSAN), la Unión do Pobo Galego (UPG) i Herri Alderdi Sozialista Iraultzailea (HASI).

## Referències

* 1 2 Terry Eagleton: Why Marx Was Right. Yale University Press, 2011, p. 217.
# Maria Teresa Felicita d'Este

Maria Teresa Felicita d'Este va néixer a Mòdena el 6 d'octubre de 1726 i va morir a Rambouillet el 30 d'abril de 1754. Era filla del duc Francesc III de Mòdena (1698-1780) i de Carlota d'Orleans (1700-1761). Essent membre de la Casa Ducal de Mòdena va esdevenir duquessa de Penthièvre en casar-se amb un net de Lluís XIV.

## Matrimoni i fills

El 29 de desembre de 1744 es va casar amb Lluís de Borbó, duc de Penthièvre, Amirall de França, fill del comte de Toulouse i duc de Penthièvre Lluís Alexandre de Borbó (1678-1737), el qual era un fill legitimat del rei Lluís XIV i de Madame de Montespan, i de la duquessa Maria Victòria de Noailles (1688-1766). El matrimoni va tenir set fills:
* Lluís Maria de Borbó 1746, mort prematurament.
* Lluís Alexandre de Borbó (1747-1768), príncep de Lamballe, casat amb Maria Lluïsa de Savoia, Mademoiselle de Carignan.
* Joan Maria de Borbó (1748-1755), duc de Châteauvillain.
* Vincent Maria Lluís de Borbó (1750-1752), comte de Guingamp.
* Maria Lluïsa de Borbó (1751-1753), Mademoiselle de Penthièvre.
* Lluïsa Maria Adelaida de Borbó, Mademoiselle de Penthièvre (1753-1821), coneguda com la "senyoreta de Penthièvre", casada amb el duc Felip d'Orleans (1747-1793).
* Lluís Maria de Borbó (1754).

## Bibliografia

* Jean Duma: Les Bourbon-Penthièvre (1678–1793). Une nébuleuse aristocratique au XVIIIe siècle. Publications de la Sorbonne, Paris 1995, ISBN 2-85944-272-3.