OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tout pour l'amour

Tout pour l'amour és una pel·lícula musical alemanya de 1933 dirigida per Henri-Georges Clouzot i Joe May, protagonitzada per Jan Kiepura, Claudie Clèves i Charles Dechamps.
Els decorats de la pel·lícula van ser dissenyats per Werner Schlichting.

## Sinopsi

Un cantant tenor coneix una noia i s'enamora d'ella. No obstant això, ella està a punt de casar-se amb el director d'òpera. El dia del casament, ella fuig amb el cantant.

## Repartiment

* Jan Kiepura com a Ricardo Gatti
* Claudie Clèves com a Lixie
* Charles Dechamps com el baró Kleeberg
* Lucien Baroux com a Charlie
* Betty Daussmond com a mare
* Pierre Magnier com a pare
* Charles Fallot com a porter de l'hotel
* Jean Martinelli com a Théo
* Colette Darfeuil com a senyora de Monbijou
* Anna Lefeuvrier

## Referències

* ↑ Phillips, Alastair. City of Darkness, City of Light: Émigré Filmmakers in Paris, 1929-1939. Amsterdam University Press, 2004, p. 182. ISBN 9053566341.
* ↑ «Tout pour l'amour». Filmportal.de. [Consulta: 14 setembre 2021].
# Amphiprion fuscocaudatus

Amphiprion fuscocaudatus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical (3°S-10°S), associat als esculls de corall, a 5-30 m de fondària i en simbiosi amb l'anemone Stichodactyla mertensii.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest de l'oceà Índic: Seychelles i Aldabra.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Lieske, E. i R. Myers 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Fautin, D.G. i G.R. Allen 1992. Field guide to anemonefishes and their host sea anemones. Western Australian Museum, Francis Street, Perth.

## Bibliografia

* Allen, G.R. 1975. The anemone fishes. Their classification and biology. Segona edició. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey.
* Allen, G.R. 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Balon, E.K. 1990. Epigenesis of an epigeneticist: the development of some alternative concepts on the early ontogeny and evolution of fishes. Guelph Ichthyol. Rev. 1:1-48.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr. 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Masuda, H. i G.R. Allen 1993. Meeresfische der Welt - Groß-Indopazifische Region. Tetra Verlag, Herrenteich, Melle. 528 p.
* Moe, A.M. Jr. 1992. The marine aquarium handbook. Beginner to breeder. Green Turtle Publication, Florida, Estats Units. 318 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Thresher, R.E. 1984. Reproduction in reef fishes. T.F.H. Publications, Inc. Ltd., Neptune City (Estats Units). 399 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Hordeïna

Hordeïna és una glicoproteïna prolamina present a l'ordi (Hordeum vulgare) i a alguns altres cereals, junt amb la gliadina i altres glicoproteïnes (com les glutelines) apareixen sota el nom general de gluten.
En l'ordi l'hordeïna es classifica en tres grups principals (hordeïnes B-, C- i D).
Algunes persones són sensibles a l'hordeïna per la malaltia celíaca o intolerància al gluten.
Junt amb la gliadina l'hordeïna es troba en molts aliments i també es pot trobar a la cervesa en la fabricació de la qual els tipus d'hordeïna tenen influència en la qualitat del maltejat.

## Referències

* ↑ Nucleic acids research volum 12 nº 20 1985
* ↑ Agris FAO

## Enllaços externs

* Coelic.co.uk Arxivat 2006-05-27 a Wayback Machine.
* The Celiac Disease Foundation Arxivat 2006-10-23 a Wayback Machine.
* Celiac.com
* University of Maryland Center for Celiac Research
# Ca l'Agulló (Mediona)

Ca l'Agulló és una obra de Mediona (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres. Fa cantonada amb el carrer de Florenci Gustems. Consta de planta baixa, entresòl, dos pisos i golfes, amb coberta de teula àrab a dues vessants. La façana principal, de composició simètrica, presenta com a element remarcable la utilització del llenguatge clàssic en mènsules, emmarcaments i cornises, així com a la planta baixa. A la part posterior de l'edifici hi ha un pati. En destaquen les galeries d'arcs de mig punt. En conjunt, l'edifici respon a les característiques del llenguatge eclèctic.

## Història

Ca l'Agulló va ser bastida l'any 1884, d'acord amb la inscripció que figura a la porta principal d'accés a l'edifici.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Agulló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# My iz djaza

My iz djaza (rus: Мы из джаза) és una pel·lícula de comèdia musical soviètica del 1983 dirigida per Karén Xakhnazàrov.

## Argument

Un estudiant és expulsat de l'escola de música perquè li encanta el jazz, i el jazz en aquella època (la pel·lícula representa la dècada de 1920) és el tipus de música que representa el capitalisme estatunidenc. Contracta dos músics de carrer per formar una banda, i va d'una ciutat a una altra intentant guanyar fama.

## Repartiment

* Igor Skliar com a Konstantin Ivanov
* Aleksandr Pankratov-Txiorni com a Stepan Arkadievitx Gruixko
* Nikolai Averyushkin com a Gueorgi (Jora) Ryabov
* Piotr Shcherbakov com Ivan Ivanovitx Bavurin
* Ielena Tsyplakova com a Katia Bobrova (també coneguda com Isabella Fox)
* Ievgeni Ievstigneiev com a papa, carterista i amant del jazz
* Leonid Kuravliov com a Samsonov, cap de l'Associació de músics proletaris
* Borislav Brondukov com a fals del capità Kolbasiev
* Larisa Dolina com a Clementine Fernandez, cantant cubana
* Iuri Vasiliev com a Orlov, líder de la banda de jazz
* Aleksander Piatkov com a Iarixkin, cambrer

## Sobre la pel·lícula

* La pel·lícula va ser líder de distribució a la URSS el 1983 amb 17,1 milions d'espectadors.
* En el rodatge es van utilitzar enregistraments històrics de la música dels anys 20.
* El paper de Kostia Ivanov estava pensat originalment per a Dmitry Kharatyan. Yevgeny Dvorzhetsky i Mikhail Shirvindt també van ser audicionats per al paper.
* Liubov Poliixtxuk va ser audicionat per al paper de Clementine.
* Nikolai Ieremenko Jr. i Leonid Iarmolnik van ser audicionats per al paper de Stepan.
* L'operador Vladimir Xevtsik canta per al paper d'Alexander Pankratov-Txerni a la pel·lícula.
* Larisa Dolina estava al cinquè mes d'embaràs durant el rodatge.

## Referències

* ↑ «Мы из джаза». kinopoisk.ru.
* ↑ «We are from Jazz». vokrug.tv.

## Enllaços externs

* We Are From Jazz Arxivat 2013-12-17 a Wayback Machine. online al web oficial de Mosfilm
# Dia de Castella - la Manxa

El Dia de Castella-La Manxa és el dia commemoratiu de la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. És celebrada anualment el 31 de maig.

## Referències

* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 394. ISBN 84-930048-0-4.
# Estronciochevkinita

L'estronciochevkinita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al subgrup de la perrierita, dins del grup de la chevkinita. Va ser anomenada així l'any 1983 per Stephen E. Haggerty i Anthony N. Mariano en honor de Konstantin Vladimirovich Chevkin, i per la dominància de l'estronci en la composició.

## Característiques

L'estronciochevkinita és un silicat de fórmula química (Sr,La,Ce,Ca)₄Fe$^{2+}$(Ti,Zr)₂Ti₂(Si₂O₇)₂O₈. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5 a 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'estronciochevkinita pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, låvenita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, rosenbuschita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), jinshajiangita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.

## Formació i jaciments

Es forma en les bandes més màfiques de dics de fenita que es formen radialment al voltant de carbonatites. S'ha trobat associada a sanidina, egirina, nefelina, hematites, zeolites i loparita rica en estronci.

## Referències

* ↑ «Strontiochevkinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Strontiochevkinite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 15 de juliol 2012. [Consulta: 26 desembre 2015].
# Aldeatejada

Aldeatejada és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Salamanca, a l'Est amb Arapiles, al Sud amb Miranda de Azán, Mozárbez i San Pedro de Rozados i a l'Oest amb Barbadillo i Carrascal de Barregas.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 520 | 588 | 696 | 800 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca
# Huracà Easy (1950)

Huracà Easy va ser la cinquena tempesta tropical, huracà i gran huracà de la temporada d'huracans de l'Atlàntic del 1950. L'huracà es va desenvolupar el primer de setembre al Mar del Carib occidental i va seguir una trajectòria en direcció nord-est. Després de travessar Cuba, l'huracà es va enfortir ràpidament al Golf de Mèxic oriental on va assolir vents màxims de 205 km/h. Easy va fer un primer bucle ciclònic, va avançar en direcció nord-est fins que va colpejar prop de Cedar Key (Florida), va executar un segon bucle iva colpejar l'oest de Florida de nou. Després de debilitar-se ràpidament sobre Florida, l'huracà va girar cap al nord i finalment, es va dissipar el 9 de setembre sobre el nord-est d'Arkansas. Des que l'huracà va ingressar en el Golf de Mèxic fins que es va debilitar en tempesta tropical, va ser observada estretament amb l'ajut de radars i avions de reconeixement.
# Ca l'Agustí (Palau de Noguera)

Ca l'Agustí és un habitatge protegit com a bé cultural d'interès local al Carrer del Forn al centre del nucli urbà de Palau de Noguera.
És un habitatge unifamiliar construït entre mitgeres, amb planta baixa i pis. Distribució característica de magatzem als baixos i habitatge al pis. Destaquen, en la façana, dues de les obertures: el portal d'accés i la finestra superior, situada en el mateix eix. Presenta un gran portal definit per un arc de mig punt, de grans dovelles amb l'extradós motllurat fins a la línia d'imposta i amb escut a la clau, amb iconografia desapareguda. La finestra del pis superior presenta un trenca aigües de forma conopial amb decoració escultòrica a les dues petites impostes. La façana presenta un aparell regular de carreus ben definits excepte la part inferior, on es diferencien carreus irregulars. Culminen la façana un conjunt de mènsules amb el perfil arrodonit. Hagué un temps que es feu servir de caserna.

## Referències

* ↑ «Ca l'Agustí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 desembre 2015].
# Mya Bollaers

Mya Bollaers, nascuda el 1996, és una actriu belga.
El 2020, va guanyar el premi Magritte a l'actriu més prometedora a la 10a cerimònia dels premis pel seu paper a Lola, dirigida per Laurent Micheli.

## Biografia

Mya Bollaers va néixer a Bèlgica l'any 1996. En la seva joventut, es va interessar pel teatre durant un breu temps.
Mya Bollaers va estudiar comerç i es va especialitzar en marxandatge a gran escala i després va realitzar estudis de psicologia.
Ella mateixa com a dona transgènere, va interpretar el paper de Lola, una noia trans a la pel·lícula Lola del 2019. Va ser el seu primer paper al cinema.

## Filmografia parcial
### Cinema

* Lola de Laurent Micheli

### Televisió

* L'invité

## Premis i reconeixements
### Premis

* Magritte a l'actriu més prometedora
* Ibis d'Or a la millor actriu al 6è Festival de Cinema i Música de cinema d'Ar Baol

### Nominacions

* César a la millor pel·lícula estrangera

## Referències

* ↑ «Lola vers la mer-actrice Mya Bollaers: "Er zijn evenveel transidentiteiten als er trans personen zijn" | ZIZO». Arxivat de l'original el 2020-02-01. [Consulta: 7 agost 2023].
* ↑ «Meilleur film, meilleure actrice... Le film "Duelles" fait une razzia sur les Magritte et s'offre un record! (PHOTOS + VIDEO)» (en francès), 06-08-2023. [Consulta: 7 agost 2023].
* ↑ «Mya Bollaers» (en francès). notreCinema.com. [Consulta: 18 febrer 2022].
* ↑ «« Lola vers la mer » : Mya Bollaers illumine de son naturel» (en francès). leparisien.fr, 11 décembre 2019. [Consulta: 5 març 2020].
* ↑ «Sur vos écrans cette semaine... « La Galerie des cœurs brisés », « Non, ce pays n'est pas pour le vieil homme »» (en francès). Journal Métro, 15-09-2020. [Consulta: 16 setembre 2020].
* ↑ «Vidéo : L'actrice Mya Bollaers vous dit pourquoi il faut aller voir « Lola vers la mer »» (en francès). KOMITID, 16-12-2019. [Consulta: 18 febrer 2022].
* ↑ «L'invité - Benoît Magimel, Mya Bollaers, Laurent Micheli» (en francès). TV5MONDE. [Consulta: 5 març 2020].
* ↑ «Les Magritte du Cinéma». www.lesmagritteducinema.com. [Consulta: 5 març 2020].
* ↑ «Festival du Cinéma et Musique de la Baule : Lola vers la mer et Tu mérites un amour récompensés». www.allocine.fr. [Consulta: 24 abril 2020].
* ↑ «Palmarès» (en francès). Académie des César. [Consulta: 5 març 2020].
# Franquícia (privilegi)

És probable que amb el nom de franquícia s'hagi designat al principi els drets que pertanyien als homes lliures.
Quan es va establir la màxima feudal: no hi ha terra sense senyor i que la servitud va ser de dret comú, aquells que van poder exceptuar-se i sense ser senyors, sostreure's a la servitud, van posseir franquícies. Tots els comuns i especialment les ciutats emmurallades tenien franquícies, nom sota el qual es confonien freqüentment les immunitats i els privilegis. Així, el dret de percebre l'impost, de no pagar-lo més que quan havia estat consentit a fer-ho, de no rebre homes de guerra als seus murs ni àdhuc els de la comitiva del rei i un reguitzell amb menor importància, eren d'altres franquícies.
Els països constituïts en estat tenien també els seus i els reis, en la seva coronació, juraven respectar-los. El dret d'asil era una franquícia que pertanyia a certs llocs consagrats. El clergat tenia també les seves i especialment el famós benefici clerical, pel qual tot clergue o home de lletres no podia ésser jutjat sinó era en presència dels tribunals eclesiàstics. Els ambaixadors gaudien també de certes franquícies.
Però el règim de les franquícies va cessar arreu dels països lliures des que la llibertat va ser declarada de dret comú amb la Revolució Francesa La igualtat davant la llei va ser establerta per a les persones i per a les terres.

## Bibliografia

* Francisco de Paula Mellado, Enciclopedia moderna, 1864 (castellà)
# Miquel Àngel Estradé i Palau

Miquel Àngel Estradé i Palau (les Borges Blanques, Garrigues, 10 d'agost de 1957) és un polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la VII i VIII Legislatures i senador en la XI i XII legislatures.

## Biografia

Llicenciat en dret i en filosofia i ciències de l'educació, ha treballat com a secretari d'ajuntament, com a professor de formació professional i com a consultor d'una empresa de recursos humans. Des de l'any 1991 treballa com a jurista al Departament de Justícia. Fundador de la revista local Terrall i de l'Ateneu Popular Garriguenc. Col·labora regularment amb la premsa lleidatana i diverses revistes, amb articles d'opinió sobre el fet nacional català i altres temes d'actualitat de caràcter polític, social o cultural. Ha estat alcalde de les Borges Blanques (1995-2003 i 2007-2011) per Esquerra Republicana de Catalunya (ERC), partit del qual ha estat vicepresident del Consell Nacional (1999-2003). Ha estat diputat escollit a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2003 i 2006. De cara a les eleccions generals espanyoles de 2015 i 2016, la Federació Regional de Lleida d'ERC va elegir a Estradé com a primer candidat al Senat d'Espanya per la circumscripció de Lleida.

## Obres

* Del catalanisme possibilista al nacionalisme radical (1989)
* El fracàs d'un Estat (1995)
* Nacionalisme i globalització (2002)
* L'home impassible (2014)
* L'assassí que llegia Vidal Vidal (2016). Premi Andròmina de Narrativa.
* La noia que em servia l'esmorzar (2021)

## Referències

* ↑ Tugas, Roger «ERC fitxa el jutge Santiago Vidal com a cap de llista al Senat». Ara, 06-11-2015, p. 8.
* ↑ Fitxa del Senat

## Enllaços externs

* Diputats del Parlament de Catalunya en la VII Legislatura p. 127
# Bufo intermedius

Bufo intermedius és una espècie d'amfibi de la família dels bufònids.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Hoogmoed, M. 2004. Bufo intermedius. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 14 abril 2008.
# Sóloti

Sóloti - Солоти (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 736 habitants. Pertany al districte (raion) de Valuiki.

## Referències

* ↑ «Kasenovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-26. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Город Валуйки и Валуйский район» Белгородской области». Официальный сайт Администрации Валуйского района Белгородской области.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 26 març 2022].
# Mya go

Mya go és una sèrie de televisió preescolar de dibuixos animats creada per Alan Foley i Gilly. La sèrie, coproduïda entre l'estudi Piranha Bar d'Irlanda i Motion Pictures a Catalunya, va ser estrenada per la cadena irlandesa RTE l'abril de 2017. És una coproducció amb RTVE, BAI, PIL Animation, Screen Ireland, TVC i Globosat que compta amb el suport de l'ICEC. El muntador és Sam Morrison, guionista britànic que ha participat també en sèries com Pepa, la porqueta, Ben & Holly's Little Kingdom, Octonauts i unes altres.
Mya go compta amb tres temporades de 52 capítols cadascuna. La primera i segona van ser produïdes al mateix temps entre març del 2017 i juny del 2019. La tercera temporada de 52 capítols va finalitzar el juny del 2021.
La sèrie compta amb les següents versions (doblatges): anglès, català, espanyol peninsular, espanyol americà, hebreu, polonès, àrab, suec, finès, basc i portuguès.

## Referències

* ↑ «Milkshake! scoops up MyaGo». [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ AV451, Redacción. «El canal británico Milkshake adquiere la coproducción hispano-irlandesa ‘MyaGO’» (en castellà), 18-11-2019. [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ Daswani, Mansha. «MyaGO Heads to Channel 5’s Milkshake!» (en anglès americà), 18-11-2019. [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ «Mya Go». Desdelsofà.cat. [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ «MyaGo travels to UK and beyond» (en anglès americà). [Consulta: 16 juny 2024].
# Diari d'un malalt d'amor

Diari d'un malalt d'amor és una pel·lícula valenciana dirigida per Samuel Sebastian i estrenada el 2009.

## Anàlisi

Es tracta del tercer llargmetratge de l'autor, Samuel Sebastian, que darrerament ha estrenat el documental Mur Viu (2007) al voltant de l'especulació urbanística al barri del Carme i que l'any passat va presentar la pel·lícula experimental El primer silencio (2006). Aquest nou llargmetratge està basat en el seu relat, El peatge, i de la mateixa manera que al primer, els diàlegs estan improvisats pels mateixos actors.
La pel·lícula va a ser rodada exclusivament en valencià i les localitzacions es trobaran en diferents punts de la província de València i de Terol.
Diari d'un malalt d'amor no es doblà a l'espanyol (és una condició 'sine qua non' que va posar Sebastian) i es projectarà als festivals internacionals en versió original subtitulada. És el primer llargmetratge de ficció rodat en valencià des de fa cinc anys.

## Referències

* ↑ «Notícia a Vilaweb». Arxivat de l'original el 2008-06-03. [Consulta: 18 febrer 2009].
* ↑ Notícia a l'Avui
# Fedora

«Fedora» té aquests significats:
* Fedora o borsalino, tipus de barret
* Fedora (distribució Linux), sistema operatiu
* Fedora (Giordano), òpera d'Umberto Giordano, estrenada el 1898
* Fédora (Sardou), drama de Victorien Sardou creat per Sarah Bernhardt
* Fedora (pel·lícula), dirigida per Billy Wilder el 1979
* Fedora Barbieri (Trieste, 1920 - Florència, 2003), mezzosoprano italiana
# Dirk Demol

Dirk Demol (Kuurne, 4 de novembre de 1959) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1982 i 1995. Durant la seva carrera aconseguí 17 victòries, sent la més destacada la París-Roubaix de 1988.
Una vegada retirat com a ciclista professional entrà a formar part del cos tècnic de diversos equips ciclistes.

## Palmarès

* 1981
** 1r al Gran Premi de Waregem
** 1r als Dos dies del Gaverstreek i vencedor d'una etapa
* 1982
** 1r a Herne
* 1983
** 1r a Wielsbeke
** 1r a Kortrijk
* 1984
** 1r a Kortrijk
** 1r a Izegem
* 1986
** 1r a Rummen
* 1987
** 1r al Stadsprijs Geraardsbergen
** 1r a Desselgem
* 1988
** 1r a la París-Roubaix
** 1r del Critèrium de Dilsen
* 1989
** 1r del Critèrium de Dentergem
* 1990
** 1r del Circuit de les Ardenes flamenques - Ichtegem
** 1r a Panningen
* 1991
** 1r a Roeselare
* 1994
** 1r a Oostakker
** 1r a Kortrijk
* 1995
** 1r a Kortrijk

### Resultats al Tour de França

* 1985. Abandona (15a etapa)
* 1988. 149è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1986. Abandona

## Enllaços externs

* Fitxa de Dirk Demol a www.sitiodeciclismo.net
* Palmarès de Dirk Demol a www.memoire-du-cyclisme.eu (francès)