OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Canal d'Eeklo

El Canal d'Eeklo, (en neerlandès Eeklose Vaart o Kanaal van Eeklo), és un canal de Bèlgica curt d'1,6 km que enllaça la ciutat d'Eeklo amb l'Schipdonkkanaal.
El canal va excavar-se al segle xix després de molta assistència de l'ajuntament de la ciutat d'Eeko prop del govern central. L'excavació de l'Schipdonkkanaal al llit del Lieve, un canal medieval, un seu braç, anomenat Leiken va tallar Eeklo de la xarxa de les vies navegables i tenia problemes amb l'aprovisionament d'aigua potable. La inauguració oficial va celebrar-se el 1860. Durant la primera guerra mundial el canal formava una important reserva militar per la palla i la civada per a l'exèrcit ocupant dels prussians.
Tot i ésser navegable per a embarcacions fins a 300 tones (Classe I), a poc a poc va perdre el seu paper econòmic un segle més tard per causa de la concurrència pel transport per carretera. Als anys noranta del segle passat, s'ha arranjat un port esportiu i recreatiu al terme del canal que té un cert èxit.

## Referències

* ↑ Article amb imatges del canal a l'inici del segle xx, en plena era industrial. Vegeu: Alfons Ryserhove i Romano Tondat, «Eeklo in beeld en schrift 10» (neerlandès) traducció: «Eeklo en imatges i escrits») a la revista Ons Meetjesland, 1975 (8) nr. 2
* ↑ Huysman, Sophie; Van den Broeck, Ester «De Eerste Wereldoorlog in het Meetjesland', Een thematische synthese (en català: La Primera Guerra Mundial al país d'Eeklo)]» (pdf) (en neerlandès). Cultuur in 't Meetjesland. Editorial Comeet [Eeklo], 2011, pàg. 93.
# Castell de Claret

Castell de Claret és un castell romànic del poble de Claret, al municipi de Tremp (Pallars Jussà). És una obra protegida com a bé cultural d'interès local. És situat a l'extrem de llevant del poble de Claret, a l'extrem oposat al lloc per on s'accedeix al poble.

## Descripció

Les restes del castell de Claret estan situades al final del mateix nucli urbà. Del castell s'han conservat, bàsicament, la torre de guaita i restes de murs. La torre, de planta circular, es troba parcialment enderrocada. Destaca la conservació de finestres espitlleres. Aquesta, té una alçada de set metres, aproximadament, i en el seu tram inferior, els murs compten amb un gruix d'un metre, que es va alleugerint en alçada. L'aparell constructiu està format per carreus rectangulars, de petites dimensions i disposats en filades regulars. La torre es troba adossada a una casa castell, també enderrocada, de la qual resten dos cellers medievals. Dominava l'accés al poble i a la Conca de Tremp.

## Història

El topònim de Claret és esmentat des del 1099, i en el fogatjament del 1365 consta l'existència del senyoriu de Claret, del qual sens dubte era el centre. El 1654 el senyoriu passà a ser baronia, títol que es concedí a Francesc d'Areny i de Toralla. Al costat sud de la torre hi ha d'altres parets antigues, que també foren aprofitades per a cases, que poden pertànyer també al castell. Tot plegat, sembla una construcció tardana, dins del romànic, del segle xii o xiii.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Castell de Claret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 desembre 2015].

## Bibliografia

* BOLÒS I MASCLANS, Jordi; BUSQUETA I RIU, Joan-Josep i PUIGFERRAT I OLIVA, Carles. "Castell de Claret", a El Pallars, Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* BURON, Vicenç. Esglésies i castells romànics del Pirineu català i Andorra: Guia. Tremp: Garsineu Edicions, 1994 (Biblioteca pirinenca; 10). ISBN 84-88294-28-X
* PLADEVALL, Antoni i CASTILLÓ, Arcadi. "Tremp. Palau de Noguera", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0
* ROIG I DEULOFEU, Albert. "Despoblat de Basturs", a El Pallars, Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.
# Característica de corrent-tensió

Una característica de corrent-tensió o corba I-V (corba de corrent-tensió) és una relació, normalment representada com un gràfic o gràfic, entre el corrent elèctric a través d'un circuit, dispositiu o material, i la tensió corresponent, o diferència de potencial entre això.
En electrònica, la relació entre el corrent continu (CC) a través d'un dispositiu electrònic i la tensió de CC als seus terminals s'anomena característica de corrent-tensió del dispositiu. Els enginyers electrònics utilitzen aquests gràfics per determinar els paràmetres bàsics d'un dispositiu i per modelar el seu comportament en un circuit elèctric. Aquestes característiques també es coneixen com a corbes I–V, fent referència als símbols estàndard de corrent i tensió.
En components electrònics amb més de dos terminals, com ara tubs de buit i transistors, la relació corrent-tensió en un parell de terminals pot dependre del corrent o tensió d'un tercer terminal. Normalment es mostra en un gràfic de corrent-tensió més complex amb múltiples corbes, cadascuna representant la relació corrent-tensió amb un valor diferent de corrent o tensió al tercer terminal.
Per exemple, el diagrama de la dreta mostra una família de corbes I–V per a un MOSFET en funció de la tensió de drenatge amb sobretensió (V$_{GS}$ - V$_{th}$) com a paràmetre.
La corba I–V més senzilla és la d'una resistència, que segons la llei d'Ohm presenta una relació lineal entre la tensió aplicada i el corrent elèctric resultant; el corrent és proporcional a la tensió, de manera que la corba I–V és una línia recta per l'origen amb pendent positiu. El recíproc del pendent és igual a la resistència.
La corba I–V d'un component elèctric es pot mesurar amb un instrument anomenat traçador de corbes. La transconductància i la tensió inicial d'un transistor són exemples de paràmetres mesurats tradicionalment a partir de la corba I–V del dispositiu.

## Referències

* ↑ «Understanding Current-Voltage Curves» (en anglès). https://www.allaboutcircuits.com.+[Consulta: 20 maig 2023].
* ↑ H. J. van der Bijl Proceedings of the IRE, 7, 2, 1919, pàg. 97–126. DOI: 10.1109/JRPROC.1919.217425.
* ↑ «Current Voltage Characteristics - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com.+[Consulta: 20 maig 2023].
* ↑ «Current-Voltage Characteristics - learn & understand it online» (en anglès). https://www.studysmarter.us. Arxivat de l'original el 2023-05-20. [Consulta: 20 maig 2023].
# Castell d'Alins

El castell d'Alins, del que actualment només en queden restes, s'aixeca sobre un promontori rocós que domina del costat nord el nucli d'Alins de Llitera, al terme de Sanui i Alins (Llitera), al costat de l'església i del palau del segle xvi que tanca l'accés al cim.
Se suposa que l'origen del castell és d'època islàmica, quan el castell protegia el flanc del castell de Calassanç, però les restes que hi ha actualment deuen ser d'època feudal. Era de planta rectangular, de 16 per 5 metres, i se'n conserva un parell de metres d'altura d'alguns murs, de maçoneria i d'argamassa encofrada.

## Referències

* 1 2 Tortosa i Terres de l'Ebre, Llitera i Baix Cinca. Catalunya Romànica. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1997, pag. 239 Volum XXVI. ISBN 84-412-2515-X.
* ↑ «Castillo de Alins». BUSCADOR - Patrimonio Cultural de Aragón. Govern Aragonès. Arxivat de l'original el 2014-10-25. [Consulta: 25 octubre 2014].
# Castell d'Allendelagua

El castell d'Allendelagua és una antiga fortificació i les seves restes es troben en Allendelagua (municipi de Castro Urdiales, en la comunitat autònoma espanyola de Cantàbria), situat en una lloma rocosa, fora de qualsevol accés rodat, i construït segurament entre el segle xiv i el segle xv.
Es troba en un estat molt avançat de ruïna, quedant només la base dels seus murs, gairebé imperceptibles entre grans roques.
Les llegendes que circulen al voltant de la construcció atribueixen la seva autoria als templers, però els estudis i la seva datació desmenteixen aquesta hipòtesi.

## Protecció

Està protegit per la declaració genèrica del decret de 22 d'abril de 1949 i la llei 16/1985 sobre el Patrimoni Històric Espanyol.

## Notes

* ↑ Segons l'historiador Gonzalo Martínez Diez.
* ↑ Els estudis realitzats per historiadors han demostrat que aquesta construcció és poc probable que fos dels Templers, d'una banda per no tenir una base documental, i d'altra pels segles en què es atribueix la seva construcció: XIV i XV. És evident que al segle xv els templers no van poder construir aquest castell perquè la seva ordre va ser dissolta en 1312.

## Referències

* 1 2 3 «Castillos.net». Arxivat de l'original el 2013-08-09. [Consulta: 27 febrer 2021].

## Vegeu també

* Torres de defensa de Cantàbria
# Castell d'Almenara (desambiguació)

Castell d'Almenara (desambiguació) és el nom dels següents llocs:
* A Catalunya:
** Castell d'Almenara (Pilar d'Almenara): torre coneguda també com el Pilar d'Almenara, situada a Agramunt (Urgell)
* Al País Valencià:
** Castell d'Almenara: fortalesa musulmana del segle x situada a Almenara (Plana Baixa)
# Casa Elèctrica de Ripoll

La Casa Elèctrica de Ripoll és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici format per planta baixa i tres pisos. La coberta és de doble vessant feta de teula àrab. La façana principal crida l'atenció per l'ús de pedres als xamfrans i al voltant de les obertures, de maó o totxo i el cos de l'edifici, situat al xamfrà, amb una alçada superior a la resta de la façana presenta un ull de bou a la part superior.

## Referències

* ↑ «Casa Elèctrica de Ripoll». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Casa Forn (Girona)

La Casa Forn és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. A principis del segle XXI l'edifici ha estat rehabilitat per contenir-hi una part de serveis de la Diputació de Girona.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular i cantoner, amb un petit pati interior que conté l'escala que accedeix als pisos. Es conserva un interessant artesanat al sostre de la galeria del pati. La façana presenta una porta adovellada i finestres amb arcs conopials, essent remarcable la finestra cantonera del primer pis, amb ornamentació d'origen flamíger a l'intradós.

## Referències

* 1 2 «Casa Forn». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Casa Font (Vilafranca del Penedès)

La Casa Font és un edifici del municipi de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres que fa cantonada amb el carrer de Tossa de Mar. Consta de planta baixa i un pis amb terrat. Té cantonada arrodonida, amb balcó corregut de balustres. Coronament del terrat també amb una balustrada. Presenta un llenguatge noucentista de amb reminiscències d'ornamentació modernista.

## Referències

* 1 2 «Casa Font». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].
# Casa al carrer Sant Pere, 49 (Mataró)

La casa al carrer Sant Pere, 49 de Mataró (Maresme) és un edifici que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Era una casa formada per una planta baixa i un pis, coberta per una teulada de dos vessants amb el carener paral·lel a la façana, que seguia la línia del carrer, amb edificis adossats als murs laterals. Destacava com a model de casa senzilla del segle xvii.
El portal i la finestra estaven treballats amb carreus de pedra granítica (la finestra de la planta baixa era posterior). Hi destacava la llinda del portal, amb la data de 1633 gravada, i l'ampli voladís de la teulada.
Hi havia altres cases de característiques molt similars al costat, però aquesta era la més ben conservada i l'única que tenia la data inscrita.
La casa s'ha remodelat totalment i només se n'ha conservat la llinda del portal, que ara corona el balcó de l'edifici actual.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa al carrer Sant Pere, 49». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 abril 2015].
# Cantó de Bièvres

El cantó de Bièvres és un antic cantó francès del departament d'Essonne, que estava situat al districte de Palaiseau. Comptava amb sis municipis i el cap era Bièvres.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del cantó de Gif-sur-Yvette.

## Municipis

* Bièvres
* Saclay
* Saint-Aubin
* Vauhallan
* Verrières-le-Buisson
* Villiers-le-Bâcle

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1988 | Jean Simonin | UDR, després RPR |
| 1988-2001 | Bernard Mantienne | divers droite, després UC |
| 2001- | Thomas Joly | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | 17.355 | 19.804 | 22.237 | 26.297 | 26.685 | 27.181 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Vodacom Blue Bulls

Els Bulls, The Bulls, o actualment Vodacom Blue Bulls, són un equip professional de rugbi a 15 de Pretòria, Sud-àfrica que juguen en la competició Super Rugby. El club s'ha proclamat campió del Super Rugby en tres ocasions: 2007, 2009 i 2010.

## Curs en el Super 12/14

| Any | Lloc | Comentari |
| 1996 | 4 | Northern Transvaal derrotat a la semifinal complir els Blues (rugbi) |
| 1997 | 8 | Northern Transvaal eliminat en l'etapa preliminar. Els Bulls creada. |
| 1998 | 11 | Primera temporada del Bulls |
| 1999 | 12 | - |
| 2000 | 11 | - |
| 2001 | 12 | - |
| 2002 | 12 | - |
| 2003 | 6 | - |
| 2004 | 6 | - |
| 2005 | 3 | Derrota en la semi final, contra els Waratahs |
| 2006 | 4 | Derrota en semi final, contra els Crusaders |
| 2007 | Campio | Victòria en final, contra els Sharks |
| 2008 | 10 | - |
| 2009 | Campió | Victòria en final, contra els Chiefs |
| 2010 | Campió | Victòria en la final, contra els Stormers |
# Gai Antoni

Gai Antoni (Caius Antonius) és el nom dels següents personatges:
* Gai Antoni el vell, pare de Marc Antoni l'orador
* Gai Antoni Hibrida, segon fill de Marc Antoni l'orador
* Gai Antoni el Jove, fill de Marc Antoni Crètic, net de Marc Antoni l'orador
* Gai Antoni, segon fill de Jul·lus Antoni, net del triumvir Marc Antoni
# Pantalla multifunció

Una pantalla multifunció, coneguda per les seves sigles en anglès MFD (multi-function display), és una petita pantalla (CRT o LCD) en una cabina de pilotatge d'una aeronau envoltada per múltiples botons que pot ser usada per mostrar informació al pilot de nombroses maneres configurables.
Amb l'arribada de les PFD els elements mecànics no van ser completament eliminats de les cabines de vol; aquests es mantenen com a elements de reserva per si es produeix una fallada elèctrica total.

## Vegeu també

* Sistema electrònic d'instruments de vol
* Aviònica
* Pantalla principal de vol
* Cabina de cristall

## Referències

* ↑ Jorge García de la Cuesta. Aviation Terminology: Terminología Aeronáutica: English-Spanish, Spanish-English Aeronautical Dictionary = Diccionario Aeronáutico Inglés-Español, Español-Inglés. Ediciones Díaz de Santos, 2003. ISBN 978-84-7978-579-6.

## Enllaços externs

* L-159 avionic MFD upgrades by Vdot Systems Arxivat 2011-09-01 a Wayback Machine.
# Fleurey

Fleurey és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 86 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Fleurey era de 86 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 53 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 51 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 39 habitatges principals, 37 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 5 tenien tres cambres, 9 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 32 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Fleurey el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 49 persones, 38 eren actives i 11 eren inactives. De les 38 persones actives 37 estaven ocupades (22 homes i 15 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 11 persones inactives 7 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.
L'any 2000 a Fleurey hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Fleurey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Fleurey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Shanon Carmelia

Shanon David Carmelia (nascut el 20 de març de 1989) és un futbolista de Curaçao que juga com a lateral dret al club neerlandès USV Hercules.

## Carrera

Nascut a Boca Samí, Curaçao, a les antigues Antilles Holandeses, abans va jugar al Deportivo Barber, al NEC, al JVC Cuijk i al FC Lienden. Carmelia es va traslladar al club de la Derde Divisie vv DOVO després de la temporada 2019-20.
El febrer de 2022 va fitxar per l'USV Hercules.

## Palmarès
### Club
#### IJsselmeervogels

* Derde Divisie: 2016–17

### Internacional
#### Curaçao

* Copa del Carib : 2017
* Copa del Rei de Tailàndia: 2019

## Referències

* ↑ Shanon Carmelia a worldfootball.net
* 1 2 Shanon Carmelia, Fitxa a Soccerway
* ↑ «IJsselmeervogels verlengt met Carmelia, Grot en Akla». RTV Utrecht. [Consulta: 21 febrer 2017].
* ↑ Westerink, Robert. «Volgende aanwinst voor DOVO: Shanon Carmelia» (en dutch). De Gelderlander, 11-03-2020. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Shanon Carmelia blijft Hercules trouw - USV Hercules».
* ↑ «Hercules haalt met Shanon Carmelia international van Curaçao binnen» (en neerlandès). www.rtvutrecht.nl, 10-02-2021. [Consulta: 8 octubre 2022].
* ↑ Shanon Carmelia, Fitxa a Soccerway. Consultat 26 juny 2017.

## Enllaços externs

* NEC (neerlandès)
* Shanon Carmelia a National-Football-Teams.com (anglès)
* Caribbean Football Database
# Shinichiro Tani

Shinichiro Tani (Prefectura d'Aichi, Japó, 13 de novembre de 1968) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Shinichiro Tani va disputar 1 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Sho't

Sho't (hebreu: שוט, lit.  'fuet') és la designació israeliana del tanc Centurion de L7 de 105 mm, que va entrar al servei israelià a finals dels anys 60.

## Versions
### Sho't Meteor

El Sho't Meteor és un tanc Centurion amb el motor de gasolina Rolls-Royce Meteor original.

### Sho't Kal Alef/Bet/Gimel/Dalet

El Shot Kal és un tanc Centurion modernitzat amb un nou motor (el motor dièsel Continental AVDS-1790-2A i la transmissió Allison CD850-6). L'addició "Kal" fa referència a l'abreviatura del fabricant de motors Continental, originalment anotada en hebreu com "שוטקל" i transliterada com "sho'tqal". El Kal va entrar en servei el 1970, i el 1974 tots els Centurions israelians i Sho't Meteor van ser actualitzats a Sho't Kal. Les subvariants indiquen actualitzacions rebudes pels tancs Sho't Kal durant la seva vida operativa, incloent un nou mecanisme de rotació de la torreta, un nou estabilitzador de canó, un nou sistema de control de foc i els preparatius per a la instal·lació del blindatge reactiu Blazer .

## Historial de combat

El tanc Sho't va servir a la Guerra dels Sis Dies el 1967 i a la guerra del Yom Kippur el 1973; un d'ells, pertanyent a la 188a Brigada Blindada, era operat pel capità Zvika Greengold, un as de tancs israelià. No obstant això, com tots els tancs dels primers dies de la guerra de Yom Kippur de 1973, es va mostrar extremadament vulnerable a les armes de fabricació soviètica com el RPG-2, el RPG-7 i el míssil guiat Sagger, armes que els egipcis van utilitzar en gran nombre en travessar la línia de Bar Lev. S'estima que les forces armades israelianes van perdre fins al 40% dels seus grups blindats del sud durant els dos primers dies de la guerra, posant de manifest la necessitat de suport d'infanteria als grups blindats, que va culminar amb l'equipament dels principals tancs de batalla Merkava amb badies de tropes posteriors.
El Sho't també es va utilitzar en les invasions del Líban de 1978 i 1982.

## Referències

* ↑ Bill Munro: The Centurion Tank. Crowood Press, Ramsbary 2005, ISBN 1-86126-701-0, S. 142.
* ↑ Dunstan, S., Sarson, P.. Centurion Universal Tank 1943-2003.. Osprey, 2003, p. 40. ISBN 0-671-00974-5.
* ↑ Noble, Barnes &. «Centurion Main Battle Tank: 1946 to present|Hardcover».
* ↑ Tucker-Jones, Anthony. Armoured Warfare in the Arab-Israeli Conflicts. Pen and Sword, 2 juliol 2013. ISBN 9781473828391.
# Silverlink

Silverlink Train Services Ltd, conegut com a Silverlink, fou una empresa operadora de trens del Regne Unit. Operava rutes a North London i des de Londres a Northampton. Era propietat de National Express Group plc.
Tenia inicialment dues àrees d'operació: Silverlink County (serveis regionals des de London Euston a Northampton, St Albans Abbey, Bletchley i Bedford); i Silverlink Metro (serveis majoritàriament a l'àrea urbana de Londres). Quan la franquícia fou dividida el 2007, els serveis "County" van ser transferits a la franquícia London Midland, i els serveis "Metro" es van deixar sota el control de Transport for London i es va crear la xarxa London Overground.

## Referències

* ↑ «Department for Transport anuncia el guanyador de la nov franquícia de West Midlands (anglès)». Department for Transport. Arxivat de l'original el 2008-03-12. [Consulta: 9 juliol 2009].
# Sidi Hmad Ou Hamed

Sidi Hmad Ou Hamed (àrab سيدي احمد أوحامد) és una comuna rural de la província d'Essaouira de la regió de Marràqueix-Safi. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 4.034 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Siló

«Siló» té aquests significats:
* Siló (Israel), ciutat cananea de Samaria, al territori de la tribu d'Efraïm
* Abroni Siló, poeta romà pupil de Porci Latró, que va viure en temps de l'emperador August
* Quint Pompedi Siló, cap dels marsis a la guerra social