OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Montserrat Garcia i Rodilana

Montserrat Garcia Rodilana (Cerdanyola del Vallès, Vallès Oriental, 28 d'abril de 1971) és una jugadora d'hoquei sobre patins catalana, ja retirada.
Formada al Club Hoquei Badia, va guanyar una Lliga catalana. Posteriorment, va marxar a jugar a la Lliga alemanya al SC Calenberg Eldagsen, aconseguint tres títols de forma consecutiva entre 1993 i 1995, i a l'IG Reimscheld. Internacional amb la selecció espanyola d'hoquei sobre patins en trenta-una ocasions, va formar part de la primera selecció estatal de la història. Hi va aconseguir una medalla d'or al Campionat del Món de 1995 i al d'Europa de 1995, i una medalla de bronze al Campionat d'Europa de 1991

## Palmarès
### Clubs

* 1 Lliga catalana d'hoquei patins femenina: 1990-91
* 3 Lliga alemanya d'hoquei patins femenina: 1992-93, 1993-94, 1994-95

### Selecció espanyola

* 1 medalla d'or al Campionat del Món d'hoquei patins femení: 1994
* 1 medalla d'or al Campionat d'Europa d'hoquei patins femení: 1995
* 1 de medalla de bronze al Campionat d'Europa d'hoquei patins femení: 1991

## Referències

* ↑ «Montserrat Garcia i Rodilana». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Roca, Sílvia. «Reines sobre patins». Mundo Deportivo, 17-11-1995. [Consulta: 19 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de Montserrat Garcia Rodilana - RinkHockey.net (anglès)
# Colibrí amazília de manglar

El colibrí amazília de manglar (Amazilia boucardi) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita manglars de la costa del Pacífic, a Costa Rica.
# Monti

Monti (gal·lurès Monti) és un municipi italià, dins de la Província de Sàsser. L'any 2007 tenia 2.485 habitants. Es troba a la regió de Montacuto. Limita amb els municipis d'Alà dei Sardi, Berchidda, Calangianus, Loiri Porto San Paolo, Olbia i Telti. Inclou les fraccions de Su Canale, Sos Rueddos i Chirialza.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Giovanni Maria Raspitzu | Llista Cívica |
# Combustible d'aviació

El combustible d'aviació és un tipus especialitzat de combustible derivat del petroli que es fa servir per alimentar els motors d'aeronaus. En general, és de millor qualitat que els combustibles utilitzats en aplicacions menys crítiques, com ara calefacció o el transport per carretera, i sovint incorpora additius que redueixen el risc de gelada o explosió per altes temperatures, entre altres propietats. La majoria d'aerolínies comercials i aeronaus militars fan servir combustible per a reactors per obtenir un màxim d'eficiència al cost més baix possible.

## Referències

* ↑ «Aviation Fuel» (en anglès). Arxivat de l'original el 23 juny 2012. [Consulta: 10 maig 2012].
# Col·lut d'Alexandria

Còl·lut (en llatí Colluthus, en grec antic Κόλλουθος) era un religiós considerat heretge que sembla que les seves opinions estaven gairebé d'acord amb els maniqueus.
Va ser prevere d'Alexandria i destituït dels seus càrrecs per un concili que es va fer en aquella ciutat l'any 324. Va morir abans del 340 i els seus seguidors van desaparèixer poc després.

## Referències

* ↑ 1.Colluthus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 813
# Col·lut (desambiguació)

«Col·lut» té aquests significats:
* Col·lut, poeta èpic grec
* Col·lut d'Alexandria, heretge del segle III
* Col·lut, heretge del segle VI
# Compendio della Flora Italiana

Compendio della Flora Italiana (abreujat Comp. Fl. Ital., és un llibre amb il·lustracions i descripcions botàniques que va ser escrit pel botànic, i professor universitari italià Giovanni Arcangeli i publicat a Torí l'any 1882 i una segona edició el 1894 amb el nom de Compendio della Flora Italiana: ossia Manuale per la determinzione delle piante che trovansi selvatiche od inselvatichite nell' Italia e nelle isole adiacent. Edition 2.

## Referències

* ↑ A Tropicos

## Enllaços externs

* a IPNI
# Mucuchí

El mucuchí (Mokochi) és una suposada llengua timote-cuica de Veneçuela. El mirripú (maripú) n'era un dialecte. La majoria de classificacions els situen com a dialectes del timote, amb el cuica com a llengua separada, però les dades de Loukotka indiquen que timote i cuica eren una mateixa llengua, i el mucuchí-marripú una altra; això es reflecteix a Campbell (2012).

## Referències

* ↑ Campbell, Lyle. «Classification of the indigenous languages of South America». A: Grondona, Verónica. The Indigenous Languages of South America. 2. Berlin: De Gruyter Mouton, 2012, p. 59–166 (The World of Linguistics). ISBN 9783110255133.
* Adelaar, Willem & Pieter Muysken (2004). The Languages of the Andes. Cambridge University Press. pp. 124–129
# Comarca de los Cunqueiros

Els cunqueiros o tixileiros eren els habitants del pobles de El Bao i A Estierna pertanyents al conceyu de Ibias i El Corralín i Trabáu pertanyents al conceyu de Degaña.
Els homes d'aquest pobles es dedicaven a la fabricació i venda transhumant de diferents objectes en fusta que ells anomenaven tixelas i als pobles dels voltants els deien concos.
En els seus desplaçaments utilitzaven una parla pròpia, el tixileiro.
El 1990 morí el darrer cunqueiro, Valdovinos Gavela Sal.

## Referències

* ↑ Chao Arana, Francisco Javier. Por los pueblos de Asturias. Oviedo: C.Q. Licer S.L., 1997. ISBN 84-923608-0-1.
# Mínim comú denominador

Rep el nom de mínim comú denominador de dues o més fraccions aquell nombre resultat de calcular el mínim comú múltiple dels denominadors és d'aquestes mateixes fraccions, generalment amb l'objectiu d'obtenir dues (o més) fraccions del mateix denominador i respectivament equivalent a les fraccions inicials.
Per exemple, el mínim comú denominador d'1/3 i 4/8 és 24 perquè MCM 3·8 = 24.
La realització del mínim comú denominador de 2 o més fraccions s'empra per esbrinar el denominador que han de tenir les dues fraccions, mentre que per esbrinar el numerador de cadascuna pot emprar la següent fórmula:
$Antic\ numerador\star (Denominador\ com{\acute {u}}/Antic\ denominador)=Nou\ numerador$.
(* = Multiplicació;/= Divisió).

## Referències

* ↑ «Mínimo denominador común». [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Mínimo común denominador» (en castellà), 31-10-2020. [Consulta: 31 gener 2022].
* ↑ «What does lowest common denominator mean?». [Consulta: 1r febrer 2022].

## Vegeu també

* Criteris de divisibilitat
* Denominador
* Descomposició factorial
* Màxim comú divisor
* Mínim comú múltiple
# Muntanyes Blanques

« Muntanyes blanques» té aquests significats:

## Serralades
### Afghanistan i Pakistan

* Muntanyes Blanques (Safed Koh)

### Austràlia

* Parc Nacional de les Muntanyes Blanques (White Mountains National Park), a Queensland

### Greece

* Muntanyes Blanques (Lefka Ori), a l'illa de Creta

### Estats Units

* White Mountains (Alaska)
* White Mountains (Arizona)
* White Mountains (Califòrnia) i parcialment a l'estat de Nevada
* White Mountains (New Hampshire), una serralada de muntanyes de Maine
** Bosc nacional de la Muntanya Blanca (White Mountain National Forest)

## En la ficció

* The White Mountains, la primera novel·la ins la trilogia The Tripods per John Christopher; s'inspira en els Alps.
* Les White Mountains (Middle-earth), de J.R.R. Tolkien, a la Gorja d'en Helm
# Moviment gòtic

* Aquest article tracta sobre la subcultura contemporània. Si cerqueu l'estil estètic predominant de la baixa edat mitjana, vegeu «art gòtic».
Els gòtics són una tribu urbana associada a un moviment ideològic individualista, cultural (literatura, cinema, música, dibuix, etc.) i estètic que va començar al Regne Unit al final de la dècada del 1970 com a evolució del post-punk i el glam rock. El moviment ha tingut dues èpoques diferenciades: Des dels seus inicis, amb la convivència amb el punk fins a mitjan dècada del 1990, el moment de màxima visibilitat, quan el món musical posava més atenció en el moviment indie i en l'actualitat, en la que la presència d'elements gòtics en el mainstream és subtil però continuada.
El moviment musical gòtic, com els altres, abraça diferents subgèneres i estils, però es caracteritza pel so “fosc”, amb influències del death rock i del punk. Els primers referents foren Siouxsie and the Banshees, The Cure o Sisters of Mercy, i el club londinenc Batcave
L'estètica que segueixen pot ser andrògina o, en el cas de les dones, d'aparença semblant a una nina amb vestit tradicional (sostenidors, faldilles molt amples però més curtes, mitenes, lligadures, etc.). Les sabates solen ser botes militars o sabates amb plataformes. Destaca el color negre sobre tots els altres però també pot incloure algun color brillant, i no és estrany que alguna peça dugui ratlles, en general en negre i altre color brillant, o fins i tot estampat de pell de guepard o de calaveres, per exemple.
El cabell pot estar tenyit de negre o d'un color viu, sovint vermell, violeta o blau, i la pell agrada el més blanca possible. El maquillatge opta per destacar la blancor de la cara i pel color negre a les ungles, als ulls i als llavis, de vegades amb dibuixos, com petites estrelles o llàgrimes, a les galtes. N'hi ha però que afegeixen altres colors, solen ser colors freds i foscos als llavis, o bé vermell fosc, mentre que els ulls, a més del negre, poden tenir vermell, fúcsia o morat principalment. Alguns motius poden recordar el manga o l'estètica de les pel·lícules de terror. Abunden els pírcings a la cara i tot el cos. Els tatuatges no són estranys.
Entre els referents estètics populars que agraden als gòtics es troben la bruixa Avaria (Alaska als anys 80), Batman i la familia Adams.
Del moviment gòtic va sorgir el moviment cyber.

## Referències

* 1 2 3 (anglès) Lauren M. E. Goodlad i Michael Bibby, Goth: undead subculture
* 1 2 (anglès) David Punter i Glennis Byron, The Gothic, p.59-64
* ↑ Botiga online The dark angel
* ↑ Botiga online The dark rose
* ↑ (anglès) Goth clothes Arxivat 2011-07-12 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Article de New Scientist sobre els beneficis de la cultuta gòtica.
* Encyclopedia Gothica Arxivat 2010-04-20 a Wayback Machine. Enciclopèdia de la subcultura gòtica.
* Darkness3 Arxivat 2012-01-20 a Wayback Machine. Lloc web de notícies centrat en la subultura gòtica.
# Musees

Les Musees (grec antic: Μούσεια) foren un festival de l'antiga Grècia dedicat a les Muses que se celebrava en un bosquet als vessants inferiors del mont Helicó, a Beòcia, no gaire lluny de la font d'Aganipe, que inspirava els que hi bevien. Se celebrava cada cinc anys amb una gran esplendor, segons Plutarc. Durant la celebració tenien lloc concursos literaris.
Originàriament se celebrava amb la supervisió dels habitants d'Ascra, i segons la tradició l'havien instituït els Aloïdes, que havien fundat aquella ciutat. Posteriorment, segons Pausànies, va passar a dependre dels habitants de Tèspies.
Èsquines parla també d'un festival amb el mateix nom que se celebrava a l'escola de poetes grecs que hi havia instal·lada a l'Helicó, amb sacrificis on contribuïen els alumnes.

## Referències

* ↑ Smith, Willam (ed.). «Musea». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 25-XI-2020].
Viccionari
# Musell

El musell o morro és, en alguns animals (inclosos els éssers humans), la part baixa de la cara, la boca i les galtes. En alguns animals, si el nas és molt prop de la boca, es considera com una part del musell, com en els gats, gossos, éssers humans, etc.

## Musells de gossos

Els musells dels gossos varien àmpliament de forma i van dels extremadament llargs i prims (dolicocefàlics) a gairebé inexistents per plans (braquicefàlics). Algunes races tenen musells que en certa manera recorden el llop original en forma i grandària (mesocefàlics) i uns altres s'han escurçat en certa manera.
* Llebrer afganès (dolicocèfal).
* Cocker spaniel anglès (mesocèfal).
* Carlí (braquicèfal).

## Altres animals

* Els insectes, en forma de probòscide.
* En els elefants, en forma de trompa (és el musell més llarg del món).
* En els cocodrils, es diu que els ulls també són part del musell.

## Referències

* ↑ «musell | enciclopèdia.cat». [Consulta: 16 novembre 2018].
# Concili de Clarmont (1095)

* Per a altres significats sobre Per l'anterior Concili de Clermont, vegeu «Concili de Clermont (535)».
El Concili de Clarmont va ser un sínode mixt d'eclesiàstics i laics de l'Església catòlica que va tenir lloc el novembre de 1095 a la localitat de Clarmont d'Alvèrnia i que va desencadenar la Primera Croada.
El 1095, l'emperador romà d'Orient, Aleix I Comnè, va enviar llegats a Occident demanant ajuda militar contra els seljúcides. El missatge va ser rebut pel papa Urbà II, que es trobava en aquells moments al Concili de Piacenza, i el novembre d'aquell any va convocar el Concili de Clermont per debatre l'afer. En convocar el concili, Urbà II va demanar als bisbes i abats que portessin amb ells els senyors locals d'importància.
El Concili va durar des del 18 fins al 28 de novembre de 1095 i van assistir-hi uns 30 arquebisbes i 225 bisbes. Urbà va tractar les reformes de Cluny i va confirmar l'excomunió del rei francès Felip I pel seu segon matrimoni. El dijous 27 de novembre, Urbà II va parlar per primera vegada dels problemes a l'est i va declarar la guerra santa (bellum sacrum) contra els musulmans que ocupaven Terra Santa, designant Adhemar de Monteil, bisbe de Lo Puèi de Velai, com el seu llegat.
Segons l'historiador contemporani Fulqueri de Chartres, Urbà II també va parlar de diversos abusos de l'Església com la simonia i l'incompliment de la Pau i Treva de Déu. Després va demanar als cristians occidentals, pobres i rics, que acudissin a l'est en auxili dels grecs, ja que Deus lo volt ('Déu ho vol'), exclamació amb què el papa va acabar el seu discurs i que va passar a ser el crit de guerra dels croats. Fulqueri recull que Urbà II va prometre la remissió dels pecats per a aquells que realitzessin el viatge a Terra Santa, encara que probablement no es referia al que amb el temps s'anomenaria indulgència.

## Referències

* ↑ (anglès) Edward Gibbon, The history of the decline and fall of the Roman empire, Volume 7, p. 182-184

## Enllaços externs

* Medieval Sourcebook: Discurs del papa Urbà II al Concili de Clermont, 1095 (5 versions del discurs) Arxivat 1998-12-01 a Wayback Machine. (en anglès).
# Congost d'Iskar

El congost d'Iskar (en búlgar: Искърски пролом) és un congost de 65 km de longitud situat a Bulgària. Va ser creat pel riu Iskar en la seua travessia pels Balcans. Des del punt de vista geològic, el congost es va formar per antecedencia durant el Paleogen. Al llarg del riu es troben nombroses formacions rocoses i penya-segats; la diferència d'altura entre el fons del congost i els cims circumdants pot arribar fins als 1000 metres. El canó també representa una important via de transport entre el sud i el nord de Bulgària i uneix la capital, Sofia, amb la ciutat de Mezdra. Al llarg del riu transcorre una carretera i la via de tren doble de Sofia a Varna.

## Referències

* Mijailov, Mijaíl. «La cruda belleza del desfiladero del río Iskar» (en castellà). bnr.bg, 25-09-2012. [Consulta: 18 febrer 2017].
# Luras

Luras (gal·lurès Lùrisi, sard Luras) és un municipi italià, dins de la Província de Sàsser. L'any 2007 tenia 2.618 habitants. Es troba a la regió de Gal·lura, però és un illot lingüístic del logudorès. Limita amb els municipis d'Arzachena, Calangianus, Luogosanto, Sant'Antonio di Gallura i Tempio Pausania.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Maria Giuseppina Careddu | Poble de la Llibertat |
# Salvador González Anaya

Salvador González Anaya (Màlaga, 20 d'agost de 1879 - Màlaga, 30 de gener de 1955) va ser un poeta i novel·lista espanyol, a més d'acadèmic de número de la Reial Acadèmia Espanyola.
Estudià batxillerat al col·legi de jesuïtes de Miraflores del Palo, on va tenir com a professor al pare Luis Coloma Roldán. Les seves obres tenien un estil regionalista i costumista amb influències d'Émile Zola. Fou nomenat historiador oficial de Màlaga. El 1948 va ingressar a la Reial Acadèmia Espanyola amb el discurs Los costumbristas malagueños.

## Obres

Poesia:
* Cantos sin eco (1899).
* Medallones (1900).
Novel·la:
* Rebelión (1905).
* La sangre de Abel (1915).
* El castillo de irás y no volverás (1921).
* Brujas de la ilusión (1923).
* Nido de cigüeñas (1927).
* La oración de la tarde (1929).
* Nido real de gavilanes (1931).
* Las vestiduras recamadas (1932), sobre la crema de convents de 1931 a Màlaga.
* Los naranjos de la Mezquita (1933).
* Luna de plata (1942).
* Luna de sangre (1944).
* El camino invisible.
* La jarra de azucenas.
Altres:
* Obras completas (1948).

## Referències

* ↑ «Salvador González Anaya». Biografías y vidas.
* ↑ TIEMPO PASADO: El costumbrismo de Salvador González Anaya a Diario Sur, 8 d'octubre de 2007
* ↑ Salvador González Anaya al waeb de la RAE

## Enllaços externs

* Panteó del poeta en el Cementiri Històric San Miguel.
# El Sheriff King

El Sheriff King és un personatge de ficció i una sèrie de còmic de l'oest. Es va editar per primera vegada l'any 1964 al número 1751 de la revista Pulgarcito, de l'editorial Bruguera. Amb guió de Victor Alcazar (pseudònim de Victor Mora) i dibuixos de Francisco Diaz. El Sheriff King, es va publicar fins a l'any 1980.

## Biografia de ficció

El Sheriff King és un home alt, moreno, prim, d'aparença seriosa i noble d'esperit. Malgrat viure en un ambient com el de l'oest, era reticent a fer servir la seva arma. A les seves aventures solia haver-hi un missatge positiu, i solia lluitar per causes justes, reivindicant el dèbil per sobre del més fort. Al Sheriff King, l'acompanyen els seus ajudants, Gordo i Dandy. D'altres persones amb les quals sol tenir una relació més o menys continuada son, Nepomuceno, que és un venedor ambulant de terrissa, la qual, no serveix per a gaire bé res. Els extravagants, Celacanthus Peef i la tia Abigail, una àvia, que fuma amb pipa, són alguns dels personatges que li posen un punt d'humor a les aventures del Sheriff.

## Trajectòria editorial

La primera historieta del Sheriff King es va publicar el 1964, en el número 1751 de la revista de còmics Pulgarcito, Amb guió de Victor Alcazar (pseudònim de Victor Mora) i amb dibuixos de Francisco Díaz. Era una sèrie de còmic de l'oest i realista.
La sèrie va ser guionitzada majoritàriament per Victor Mora, però Cassarel i Cremona també en varen signar algun episodi. Dels Dibuixos se'n va fer càrrec en un primer moment, Francisco Díaz Villagrasa i un altre dels qui varen fer més historietes va ser Torregrosa i d'una manera esporàdica Diaz Jr. i Garcia Quiros. La sèrie es va continuar editant fins a l'any 1980.

## Dades de Publicació

Publicacions on s'ha publicat el Personatge
| Publicació | Any de Publicació | Editorial | Format | Enquadernació | Als números | Notes |
| Pulgarcito | 1946-1981 | Editorial Bruguera, S. A. | Quadern | Grapa | a 813 números | Es comença a publicar al número 1751 |
| Super Pulgarcito | 1970 | Editorial Bruguera, S. A. | Quadern | Grapa | 135 | |
| Grandes Aventuras Juveniles | 1985 - 1987 | Editorial Bruguera, S. A. | Quadern | Grapa | 2,4,6,8,10,12,14,18,20,21,22,27,28,36,38,39,43,51,55,59,64,68 | 22 historietes, en números alterns. |
| El sheriff King | 2006 i 2009 | Ediciones B, S.A. | Llibre | Rusticà | 1,2 | |
* L'any és el corresponent a l'edició del primer número de la publicació.

## Referències

* 1 2 Guiral, Antoni. Los Tebeos de Nuestra Infancia: La Escuela Bruguera (1964-1986). Ediciones El Jueves,S.A., 2008. Pag 88 a 89. ISBN 978-84-9741-589-7. (castellà)
* ↑ «Sheriff King, EL (BRUGUERA, 1971) -Subcoleccion- (fixa a Tebeosfera)» (en castellà). [Consulta: 20 desembre 2014].
# Nux Vomica

Nux Vomica és un grup musical creat el 1989 al barri de Sant Roc de Niça. El seu repertori inclou cançons en occità, francès, italià i portuguès del Brasil. El líder del grup és Gigi de Nissa.
El seu nom prové del nom científic de la nou de vòmica, llavor de l'arbre matacà. El grup va ser creat el 1989 amb la intenció d'ésser un actor cultural de la vila de Niça i de "promoure la cultura de Niça al món". De fet Nux Vomica no es tracta només d'un grup de música, ja que experimenten amb altres creacions com ara la pintura. Mostra d'això és la creació el 1991 de l'espai d'expressió cultural Hangar Saint Roch.
Els seus membres van fundar el Carnaval Independent de Niça.

## Discografia
### Singles

* Liberà Jacquou ! (1994)
* Je monte au stade
* Viva lou gobi

### Recopilatoris

* Ragga Baleti vol. 1 (1995)
* Nissa canta

### Àlbums

* Nissa Independenta (1995) (1996)
* Carnaval Nissart (1998)
* Nissa Pernambuco (2006)

### Col·laboracions

* Laissarem degun amb Roland Pécout (2009)

## Referències

* ↑ «CD NUX VOMICA "NISSA PERNAMBUCO"» (en francès). Rock Story. [Consulta: 19 novembre 2020].
* ↑ «Biographie de Gigi De Nissa» (en francès). Info Concert. [Consulta: 25 agost 2022].
* ↑ «Comté de Nice Levens, Festin d'Aqui, Nux Vomica, Ben, Lo mago d'en Casteu, Lu Rauba Capeu, Lo Truc, Lhi Jarris» (en francès). Nice Redez-Vous. [Consulta: 19 novembre 2020].
* ↑ «Hangar Saint Roch» (en francès). http://performance-art.fr/.+[Consulta: 19 novembre 2020].
* ↑ «Traditional music from County of Nice (France)» (en anglès). http://mtcn.free.fr/.+[Consulta: 19 novembre 2020].
* ↑ «Laissarem degun, un chant de liberté de Roland Pécout» (en francès). Patrimòni, 06-09-2009. Arxivat de l'original el 2019-01-31. [Consulta: 19 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Lloc oficial de Nux Vomica.
# Synasellus bragaianus

Synasellus bragaianus és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península Ibèrica: Espanya.

## Referències

* ↑ Braga, J. M., 1944. Note sur un genre d'Asellides nouveau du Portugal (Synasellus n. gen.) et description d'une sous-espèce nouvelle de ce genre. Publicaçoes do Instituto de Zoologia "Dr. Augusto Nobre" 17: 1–11.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Henry, J. P. & Magniez, G., 1987. Isopodes aselloides stygobies d'Espagne recoltés par J. Notenboom et I. Meijers. 1. Le genre Synasellus et description de trois nouvelles espèces. Stygologia 3(4): 331-344.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ La fauna acuática subterránea de Andalucía (castellà)

## Bibliografia

* Henry, J. P. & G. Magniez, 1995. Presence de Synasellus (Crustacea, Isopoda, Asellidae, stygobies) dans la province de Huelva (Espagne). Beaufortia, 45: 51-60.
* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Synasellus capitatus

Synasellus capitatus és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.
Es troba a la península Ibèrica: Portugal.

## Referències

* ↑ Braga, J. M., 1944. Note sur un genre d'Asellides nouveau du Portugal (Synasellus n. gen.) et description d'une sous-espèce nouvelle de ce genre. Publicaçoes do Instituto de Zoologia "Dr. Augusto Nobre" 17: 1–11.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Braga, J. M., 1968. Sur un asellide psammique nouveau du Portugal. Psammasellus capitatus gen. n., sp. n. Publicações do Instituto de Zoologia "Dr Augusto Nobre" 102: 119–131.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna ibérica (castellà)
* ↑ Biodiversidade em Portugal (portuguès)
* ↑ Reboleira, Ana Sofia P.S.; Paulo A.V. Borges; Fernando Gonçalves; Artur R.M. Serrano i Pedro Oromí, 2011. The subterranean fauna of a biodiversity hotspot region - Portugal: an overview and its conservation. International Journal of Speleology, 40 (1): 23-37.

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)