OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ellerbe

Ellerbe és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 1.021 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ellerbe tenia 1.021 habitants, 398 habitatges i 269 famílies. La densitat de població era de 268,2 habitants per km².
Dels 398 habitatges en un 32,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 37,9% hi vivien parelles casades, en un 25,4% dones solteres, i en un 32,4% no eren unitats familiars. En el 29,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,7% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.118 $ i la renda mediana per família de 29.091 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.625 $ mentre que les dones 16.544 $. La renda per capita de la població era de 12.327 $. Entorn del 27,9% de les famílies i el 29,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ellerbe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ellerbe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# En-Sipad-Zid-Ana

En-Sipad-Zid-Ana (En-sipad-zid-ana) de Larsa fou el sisè llegendari rei de Sumer cap al final del quart mil·lenni, segons esmenta la llista de reis sumeris. Aquesta llista li assigna un regnat mític de 28.880 anys.

## Referències

* ↑ «The Sumerian king list: translation» (en anglès).
# Pál Dárdai

Pál Dárdai (Pécs, 16 de març de 1976) és un exfutbolista hongarès.

## Enllaços externs

* Estadístiques de la Bundesliga (alemany)
# Ramon Reventós i Bordoy

Ramon Reventós i Bordoy (Barcelona, 27 d'octubre de 1880 - Barcelona, 1 de gener de 1923) va ser un periodista i contista català.

## Biografia

Ramon Reventós va néixer a la Ronda de Sant Pere de Barcelona, fill del mestre d'obres Isidre Reventós i Amiguet i de Concepció Bordoy i Tuyet, ambdós naturals de Barcelona.
Col·laborà en diferents publicacions com Pèl & Ploma, Picarol, Papitu o L'Esquella de la Torratxa arribant a ser considerat com un dels humoristes més destacats de la seva època. Publicà únicament una obra infantil Els camins de la sort i, pòstumament, un volum de Proses (1953).
Va ser germà de l'economista Manuel Reventós i Bordoy, el qual l'any 1925 va publicar el primer estudi científic sobre el moviment obrer català (Els moviments socials a Barcelona durant el segle xix).
Mantingué una relació d'amistat amb Pablo Picasso.

## Referències

* ↑ «Ramon Reventós i Bordoy». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Registre de Naixements de Barcelona, any 1880, número de registre 6878.
* ↑ «La Fundació Juan March recorda la relació entre Picasso i Reventós. El pintor va intentar que l'obra de l'escriptor i amic Ramon Reventós no caigués en l'oblit i va fer quatre gravats per a dues de les seves narracions». Diari ARA, 01-07-2015 [Consulta: 1r gener 2021].
* ↑ Vidal, Jaume «Picasso i els seus amics». El Punt Avui, 02-10-2015 [Consulta: 1r gener 2021].
# Rantigny

Rantigny és un municipi francès, situat al departament de l'Oise i a la regió dels Alts de França. L'any 1999 tenia 2.521 habitants.

## Situació

Rantigny es troba al sud de Clermont de l'Oise, aproximadament a mig camí entre Clermont i Creil.

## Administració

Rantigny forma part del cantó de Liancourt, que al seu torn forma part de l'arrondissement de Clermont. L'alcalde de la ciutat és Michel Bance (2001-2008).

## Vegeu també

* Llistat de municipis de l'Oise

## Enllaços externs

* Rantigny al lloc web de l'INSEE Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine.
# CIMB

CIMB (abreviatura de Commerce International Merchant Bankers) és un banc de Malàisia amb seu a Kuala Lumpur que opera en economies de l'Associació de Nacions del Sud-est Asiàtic sota diverses entitats com ara CIMB Investment Bank, CIMB Bank, CIMB Islamic, CIMB Niaga, CIMB Securities International i CIMB Thai. És un banca d'inversió amb els seus principals mercats a Malàisia, Indonèsia, Singapur i Tailàndia.
CIMB compta amb més de 1.080 oficines i té uns 33.000 empleats en 18 països i als principals centres financers mundials, així com en països en els quals els seus clients tenen negocis. Entre els seus socis col·laboradors s'inclouen Principal Financial Group, Bank of Tokyo-Mitsubishi UFJ, Standard Bank i Daewoo Securities, entre d'altres.
El banc es va formar a partir de la fusió de diversos bancs. CIMB Islamic és la franquícia global de banca islàmica del grup. Ofereix un conjunt complet de solucions financeres compatibles amb la xaria, que operen paral·lelament a la franquícia de banca universal del grup.

## Referències

* ↑ «Asiamoney, "Razak stakes CIMB's future on ASEAN"». Arxivat de l'original el 12 maig 2013. [Consulta: 21 juliol 2012].
* ↑ «Company Announcements». [Consulta: 16 novembre 2023].
* ↑ «CIMB Group Annual Reports». Arxivat de l'original el 26 març 2014. [Consulta: 19 setembre 2011].
* ↑ «CIMB’s Nazir Receives Outstanding Contribution Award From Euromoney». Arxivat de l'original el 12 agost 2014. [Consulta: 21 juliol 2012].
* ↑ CIMB Group - Who we are CIMB Group.
* ↑ «CIMB Group Profile». Arxivat de l'original el 22 agost 2012. [Consulta: 19 setembre 2011].
* ↑ «CIMB Group Annual Report». Arxivat de l'original el 2 maig 2021. [Consulta: 22 juliol 2012].
* ↑ «Bursa Malaysia, CIMB Group 2011 Annual Report». Arxivat de l'original el 12 maig 2013. [Consulta: 21 juliol 2012].
# El Llano

El Llano és un municipi de l'estat d'Aguascalientes. Palo Alto és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-oriental de l'estat d'Aguascalientes. Limita al nord amb els municipis de San Fransisco de los Romo i Zacatecas, al sud amb l'estat de Jalisco, a l'est amb Aguascalientes, l'oest i a l'est amb Zacatecas.

## Vegeu també

* Municipis d'Aguascalientes

## Referències

* ↑ Monografia municipal de El Llano Arxivat 2020-10-27 a Wayback Machine. (castellà)
# Buthus montanus

Buthus montanus es una especie de escorpí de la família dels bútids (Buthidae). És endèmic de Serra Nevada (províncies de Granada i Almeria). Mesuren uns 60-75 mm de longitud total.

## Referències

* ↑ Lourenço & Vachon, 2004: Considérations sur le genre Buthus Leach, 1815 en Espagne, et description de deux nouvelles espèces (Scorpiones, Buthidae). Revista Ibérica de Aracnología, n. 9, p. 81-94.
# Butes l'argonauta

Butes (grec antic: Βούτης) és un personatge àtic de la mitologia grega, fill de Teleont, que fou un dels membres de l'expedició dels argonautes.
Quan els argonautes passaren per davant l'illa de les sirenes, Orfeu feu un contracant tan melodiós que els tripulants de l'Argo no varen sucumbir a la seva atracció; llevat de Butes, que es va llançar al mar per anar a trobar-les, si bé Afrodita el va salvar, rescatant-lo i portant-lo cap a Lilibèon, a la costa occidental de Sicília. Amb Afrodita va infantar Èrix.
De vegades no és considerat un argonauta, sinó un rei indígena de Sicília.

## Recepció literària

* Pascal Quignard, Boutès (2008).

## Referències

* ↑ «Argonautes» al Diccionari de Pierre Grimal, pàg. 49b.
* ↑ «Sirenes» al Diccionari de Pierre Grimal, pàg. 493a.
* ↑ «Argonautes» al Diccionari de Pierre Grimal, pàg. 52b.
* 1 2 «Èrix» al Diccionari de Pierre Grimal, pàg. 172a.

## Bibliografia

* Grimal, Pierre; Franquesa, Montserrat (trad.); Gestí, Joaquim (trad.); Martí, Andreu (trad.). Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, febrer de 2008. ISBN 9788496061972.
# Butes (poeta)

Butes (en llatí Butas, en grec antic Βούρτας) fou un poeta grec de data incerta que va escriure uns versos elegíacs sobre la història primitiva de Roma.
D'aquesta obra Plutarc en va treure la referència per l'origen fabulós de la festa de les Lupercàlia. L'obra de Butes sembla que es titulava Αἴτια ("Origen, causes"), igual que una obra de Cal·límac, era una col·lecció de poemes elegíacs que tractaven sobre la fundació de ciutats, cerimònies religioses, tradicions locals i donava la causa i l'origen de faules, ritus i costums.

## Referències

* ↑ Butas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 518
# Buteó (orador)

Buteó (en llatí: Buteo) va ser un orador romà del temps d'August (segle i aC). Segurament formava part de la família dels Buteons, de manera que hauria estat membre de la gens Fàbia.
No s'ha conservat cap obra seva, i solament és conegut pel que en diu Sèneca el Vell a les seves Controvèrsies. Era de l'escola oposada a Marc Porci Latró, i tenia un estil sec i contingut, però no li mancava força ni habilitat. En el seu text, Sèneca n'ha preservat diversos fragments. El seu principal deixeble, i hereu de la seva escola, va ser Gai Gargoni.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 995.
* ↑ Sèneca, Controvèrsies, I 1, 6; II 5; VII 2, 4, 6; IX 2, 6; X 3.
* ↑ «Buteo 2». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
# Rabasa

* No s'ha de confondre amb Rabassa.
«Rabasa» té aquests significats:
* Bicicletes Rabasa, empresa catalana de bicicletes
* Rabasa-Derbi, empresa de motocicletes
* Simeó Rabasa i Singla (Els Prats de Rei, 1901 – Mollet del Vallès, 1988), empresari català
* Andreu Rabasa i Negre (Mollet del Vallès, 1930), empresari català
* Andreu Rabasa i Palet (Barcelona, 1960), empresari català
# Realçament de vores

El realçament de vores és un filtre de processament d'imatges que millora el contrast de les vores d'una imatge o d'un vídeo per intentar millorar-ne l'acutància (nitidesa aparent).
El filtre funciona identificant límits de les vores en la imatge, com ara les vores entre un subjecte i un fons de color contrastat, i augmentant el contrast de la imatge en la zona immediatament al voltant de la vora. Això té l'efecte de crear subtils reflexos brillants i foscos a banda i banda de les vores de la imatge, que fan que la vora es vegi més definida quan es visualitza des d'una distància de visualització típica.
El procés és predominant en el camp del vídeo, apareixent fins a cert punt en la majoria de les emissions de TV i DVD. El control de la "nitidesa" d'un televisor modern és un exemple de realçament de vores. També s'utilitza àmpliament en impressores d'ordinadors, especialment per a tipus de lletra o gràfics, per obtenir una millor qualitat d'impressió. La majoria de càmeres digitals també realitzen realçament de vores, que en alguns casos no es poden ajustar.
El realçament de vores pot ser un procés analògic o digital. El realçament analògic es pot utilitzar, per exemple, en equips de vídeo totalment analògics, com ara els televisors CRT.

## Referències

* ↑ Traducció d'edge enhancement a Termcat.
# Ca d'ajuda

El ca d'ajuda o ca alà va ser un tipus de ca emprat a les Illes Balears per guardar i defensar persones o coses, també va ser utilitzat com a ca de brega o de combat, en especial pels bandolers o bandejats de l'illa.

## Origen i característiques

Havien estat criats del segle xiv ençà per caçar bous i esclaus fugitius. En el segle xvi també s'utilitzaven per fer combats entre cans i braus. Segons Serra, «eren cans híbrids, pèl obscur i ulls vermells, així com d'alta trossada. Es caracteritzaven per la seva fidelitat i la seva ferocitat.»

## Arma de combat dels bandejats mallorquins

Jaume Serra considera els cans d'ajuda com l'arma més sorprenent de les colles de bandolers mallorquins, almenys fins que l'any 1573 foren prohibits per les autoritats. Quan les colles de bandolers comptaven amb pocs efectius, era costum reforçar-se amb cans d'ajuda. Fins a la seva prohibició, a les descripcions dels fets dels bandejats és habitual l'acusació de fer mossegar pels cans els seus enemics. A l'enfrontament per rebutjar l'atac corsari contra Sóller el 1562 per part del corsari Otxalí hi participaren, en defensa de la vila, grups de bandejats que davallaren de la muntanya amb els seus cans d'ajuda, causant destrosses a les files enemigues.

## Prohibició i erradicació

Els diversos intents de les autoritats d'eliminar-los no tengueren èxit. El 1573 es va fer un cens complet d'aquests animals, i s'ordenà l'extermini dels que no eren imprescindibles, alhora que es prohibia la seva reproducció. De tota manera, encara en el 1609, el bandejat d'Inca Joan Amer «Castellà» el va fer servir en un assalt a la casa de Mariana Caldenteia, a Pollença. Joan Amer va ser esquarterat segons sentència del 3 de juliol de 1610.
Tot i la seva estricta prohibició a finals del segle xvi, podria ser que el ca de bestiar mallorquí en fos una derivació.

## Referències

* ↑ Serra Barceló, Jaume. Els bandolers a Mallorca (s. XVI-XVII). Palma: El Tall editorial, 1997 (Conèixer Mallorca; 2).
* ↑ Domingo, Antoni; Salas, Pere. Els homes infames. Parcialitats i guerra privada a la Mallorca del sis-cents. Pollença: El Gall Editor, 2013 (Tempo, 13).
# Bergama

Bergama és una ciutat i un districte de la província d'Esmirna a Turquia coneguda pel seu cotó, tabac, raïm, olives i belles catifes.
Exclosa l'àrea metropolitana d'Esmirna, és un dels districtes més prominents de la província, en termes de població i està extensament urbanitzat, en un percentatge del 53.6 per cent. El centre de Tire es troba a una distància de 73 km des del tradicional punt de sortida d'Esmirna (la Plaça de Konak a Konak) i està a una distància de 27 km terra endins de la població costanera més propera (Dikili a l'oest) El districte de Bergama limita amb tres districtes de la província de Balıkesir al nord, anomenats Ayvalık, Burhaniye i İvrindi, a l'est amb el districte de Kınık de la província d'Esmirna i el districte de Soma de la província de Manisa, mentre que al sud limita amb el districte central de Manisa i dos districtes més d'Esmirna al llarg de la costa, que són Aliağa i Dikili de sud a oest. Les característiques físiques de la zona venen determinades per la plana al·luvial del riu Bakır Çay

## Història

Per a la seva història antiga, vegeu Regne de Pèrgam i Pèrgam
Un cop van haver emigrat els turcs a Anatòlia, formà part del Beylik de Karesi-oğlu. Els otomans del sultà Orhan s'annexionaren la ciutat i la van convertir en un kaza del sandjak de Khudawendigar (Bursa) a l'eyalat d'Anatòlia; posteriorment fou sandjak d'Esmirna al vilayat d'Aydın. Entre els anys 1919 a 1923, Bergama va ser ocupada per l'exèrcit grec. Després de l'intercanvi de poblacions entre Grècia i Turquia fixat pel Tractat de Lausana, la ciutat perdé els seus habitants grecs, i en rebé de turcs, desplaçats des de Grècia. Als anys 1950 la ciutat tenia un total de 16.500 habitants.

## Referències

* ↑ V. J. Parry: Bergama. a: Enciclopèdia de l'Islam
# Francisco de Valhadolid

Francisco de Valhadolid (Funchal (Madeira), 1640 - Lisboa (Portugal), 1700) fou un músic portuguès del segle xvii.
Va compondre nombroses obres de gènere religiós i és autor d'una valuosa antologia dels més cèlebres autors portuguesos.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 66, pàg. 739. (ISBN-84-239-4566-9)
# Dave Tarrida

Dave Tarrida (Barcelona, ?) és un productor musical i discjòquei de música techno català. Va instal·lar-se a Edimburg amb els seus pares poc després del seu naixement.
Des de finals dels anys 1980 va estar influït per l'acid-house. Del 1991 al 1996 va ser resident de la discoteca Sativa a Edimburg. El 1994 va fundar la discogràfica de música electrònica Sativae amb el productor Steve Glencross. El 1999 es va traslladar a Barcelona amb el segell discogràfic. El 2010 Tarrida es va traslladar a Viena. El 2013 va fundar la discogràfica Autofake.

## Discografia
### Àlbums

* 2001: Paranoid (Tresor Records)
* 2004: Life's a Glitch (Sativae Recordings)
* 2020: Glasgow Kiss (Varvet Records)

## Referències

* ↑ «Dave Tarrida» (en castellà). Clubbingspain.com. [Consulta: 5 juliol 2021].
* ↑ Dave Tarrida bei fm4v2.orf.at
* ↑ Psychonautics EP von Dave Tarrida bei technoszene.com
* ↑ «Lo de los festivales en Instagram me suena horrible» (en castellà), 14-05-2020. [Consulta: 5 juliol 2021].
# D-BUS

D-Bus és un sistema de programari que proporciona una forma simple de comunicació entre diverses aplicacions, desenvolupat com a part del projecte freedesktop.org.

## Arquitectura

D-BUS és un mecanisme de comunicació entre processos (IPC) consistent en tres capes:
* Una llibreria, libdbus, que permet a dos aplicacions connectar-se i intercanviar missatges.
* Un dimoni executable que funciona com a bus de missatges, construït sobre libdbus, al qual poden connectar-s'hi diverses aplicacions. El dimoni pot encaminar missatges des d'una aplicació a cap o a més aplicacions.
* Llibreries adaptades (wrappers en anglès) pel seu ús en entorns de treball (framework) concrets.
Els dos principals punts d'ús de D-BUS són els següents:
* Comunicació entre aplicacions d'escriptori en la mateixa sessió, facilitant la integració d'aplicacions dins d'un mateix entorn d'escriptori i el tractament d'assumptes relatius al cicle de vida de processos.
* Comunicació entre el sistema operatiu i la sessió d'escriptori, incloent dins del sistema operatiu el nucli i alguns dimonis o processos.

## Funcionament de D-BUS

Tota aplicació que utilitza D-BUS conté objectes, normalment definits (tot i que no és necessari) com GObject, QObject, objectes C++ o objectes Python. Quan es rep un missatge a través d'una connexió D-BUS, aquest s'envia a un objecte específic, no globalment a l'aplicació. D'aquest forma, D-BUS s'aguanta en components de programari, i de cara a l'usuari sembla com si un objecte fos serializat a través de la connexió IPC, sense importar si existeix o no un objecte a l'altre cantó de la comunicació.
Per permetre l'especificació de destí als missatges, ha d'existir un medi per indicar aquesta referència. En molts llenguatges de programació, això rep el nom de punter o referència. Tot i així, aquestes referències s'implementen com a adreces de memòria relatives a l'espai de direccions de l'aplicació, el qual no pot intercanviar-se d'una aplicació a una altra.
Per arreglar això, D-BUS introdueix un nom per cada objecte. Aquest nom es mostra com una ruta del sistema de fitxers. Per exemple, un objecte es podria dir /org/kde/kspread/sheets/3/cells/4/5. Resulta aconsellable utilitzar rutes fàcilment llegibles per humans, tot i que els desenvolupadors són lliures de crear objectes amb noms com /com/mycompany/c5yo817y0c1y1c5b, si així ho desitgen.
Els noms d'objectes D-BUS s'aglutinen en l'espai de noms per assegurar que mòduls diferents de codi es mantinguin separats. Els espais de noms generalment estan prefixats en funció dels components utilitzats pels mateixos programadors (per exemple, /org/kde)

## Vegeu també

* DCOP

## Enllaços externs

* D-BUS a Freedesktop.org (anglès)
* Tutorial de D-BUS (anglès)
# Valeria Vegas

Valeria Vegas (València, 8 d'agost de 1985), pseudònim de Valeria Martínez Zaragoza, és una periodista, realitzadora audiovisual, assagista, escriptora, col·laboradora i productora valenciana.
Destaca per les seves obres sobre temàtica trans, col·lectiu al qual pertany, amb publicacions com la biografia ¡Digo! Ni puta ni santa. Las memorias de La Veneno, que va servir de base per a la sèrie d'Atresmedia Veneno.

## Trajectòria televisiva

| Any | Programa | Canal | Notes |
| 2016 | El legado de... | Canal Sur | Col·laboradora |
| 2016 | Deluxe | Telecinco | Convidada |
| 2019 | La noche de Cremades | Canal Sur Radio | Col·laboradora |
| 2019-2020 | Un año de tu vida | Canal Sur | Col·laboradora |
| 2020 | Veneno | Atresplayer Premium | Guionista i paper menor |
| 2020 | A vivir Madrid | Cadena SER | Col·laboradora |
| 2020 | Hormigas blancas | Telecinco | Col·laboradora |
| 2020 | À Punt Directe | À Punt | Convidada |
| 2020 | Ellas | Atresplayer Premium | Ella mateixa |

## Obra literària

* 2015 – Grandes actrices del cine español. Editorial Ocho y Medio
* 2016 – ¡Digo! Ni puta ni santa. Las memorias de La Veneno. Autoedición. ISBN 9788460883562
* 2019 – Vestidas de azul. Análisis social y cinematográfico de la mujer transexual en los años de la Transición española. Editorial Dos Bigotes. ISBN 9788494967412
* 2020 – Libérate. Editorial Dos Bigotes. ISBN 9788412142884

## Referències

* 1 2 «Valeria Vegas, biógrafa de La Veneno, niega haber falsificado su firma y se somete a una prueba caligráfica en el Juzgado» (en castellà). elcierredigital.com. [Consulta: 5 abril 2020].
* ↑ «Cenicientas de baile en San Sebastián» (en castellà). Diario de Sevilla. [Consulta: 4 abril 2020].
* ↑ «Valeria Vegas: "Las productoras no contratan a artistas trans porque crean en ellas, sino porque es 'cool"» (en castellà). ELDIARIO.ES. [Consulta: 4 abril 2020].
* ↑ Rives, M. A. «Valeria Vegas: "El cine y la televisión se han portado muy mal con el colectivo trans, pero algo está cambiando"» (en castellà), 21-10-2020. [Consulta: 24 novembre 2020].
# 519

El 519 (DXIX) fou un any comú començat en dimarts del calendari julià.

## Esdeveniments

* Es cremen les sinagogues de Ravenna en un avalot; el rei Teodoric el Gran mana reconstruir-les a càrrec de la ciutat.

## Referències

* ↑ Singer, I.; Cassuto, U. «Ravenna». The Jewish Encyclopedia. [Consulta: 23 desembre 2021].
# Abdel Moneim Hussein

Abdel Moneim Hussein (Khartum, 1952), conegut amb el sobrenom Qarn Shatta, és un exfutbolista sudanès, nacionalitzat egipci, de la dècada de 1970.
Pel que fa a clubs, destacà a Al Ahly SC a Egipte, on també fou entrenador entre 1992 i 1995.

## Referències

* ↑ Abdel Moneim Hussein prelude Arxivat 2014-07-16 a Wayback Machine. - fifa.com
# Abdelazer

Abdelazer (també Abdelazar) or The Moor's Revenge (La venjança del moro) és una obra teatral de 1676 d'Aphra Behn, adaptació de la tragèdia Lust's Dominion de circa 1600.
El compositor Henry Purcell va escriure música incidental (Z 570) per a una producció de l'estiu de 1695, amb els següents moviments:
* Obertura
* Rondeau
* Air
* Air
* Minueto
* Air
* Jig
* Hornpipe
* Air
* Una cançó titulada: Lucinda Is Bewitching Fair
El rondeau va ser utilitzat per Benjamin Britten com a tema per al seu conjunt de variacions The Young Person's Guide to the Orchestra (1946). També va ser utilitzat com el tema de la sèrie de televisió The First Churchills (1969), com la cançó d'introducció per al videojoc de Intellivision Thunder Castle (1986), i pot ser escoltat com el ball de la música en el ball de Netherfield en la pel·lícula Orgull i Prejudici (2005). L'arranjament de Britten s'utilitza com un motiu recurrent en la pel·lícula Moonrise Kingdom (2012).

## Referències

* ↑ «Intellivisionlives.com». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 12 agost 2017].