OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Picornavirals

Picornavirales (del llatí: pico, petit + rna + virales, relatiu a virus) és un ordre de virus que tenen com a hostes vertebrats, insectes i plantes. En la classificació de Baltimore les famílies d'aquest ordre pertanyen a la classe IV. Aquest grup consta de virus que tenen genomes amb (+) ARN en banda simple i sense embolcall.

## Refeències

* ↑ Le Gall O, Christian P, Fauquet CM, King AM, Knowles NJ, Nakashima N, Stanway G, Gorbalenya AE "Picornavirales, a proposed order of positive-sense single-stranded RNA viruses with a pseudo-T = 3 virion architecture." Arch Virol. 2008;153(4):715-27
* ↑ Fauquet, C.M.; Mayo, M.A; Maniloff, J.; Desselberger, U.; Ball, L.A. (editors) Virus Taxonomy: Classification and Nomenclature of Viruses Elsevier Academic Press any 2005

## Enllaços externs

* ICTV Virus Taxonomy 2009 Arxivat 2017-02-03 a Wayback Machine.
* UniProt Taxonomy
# Arctoïdeus

Els arctoïdeus (Arctoidea) són una superfamília de mamífers carnívors que inclou el grup extint dels Amphicyonidae (gossos-ossos) i grups vivents de Musteloidea, Nothocyon, Pinnipedia (foques i lleons marins) i Ursidae (ossos), que es troben a tots els continents des de l'Eocè, 46 milions d'anys enrere.

## Taxonomia

Flower donà aquest nom el 1869. Fou reclassificat al clade Arctoidea per Hunt (2001); reclassificat a l'infraordre Arctoidea per Koretsky i Labs Hochstein. Fou assignat a Carnivora i a caniformia.

## Cladograma

| Caniformia | Amphicyonidae † Canidae  Arctoidea   Ursoidea  Hemicyonidae † Ursidae Pinnipedia Enaliarctidae †   Phocidae   Otariidae Odobenidae  Musteloidea    Ailuridae   Mephitidae   Procyonidae Mustelidae |

## Referències

* ↑ Paleobiology Database: Arctoidea Basic info.
* 1 2 J. Labs Hochstein. 2007. A new species of Zodiolestes (Mammalia, Mustelidae) from the early Miocene of Florida. Journal of Vertebrate Paleontology 27(2):532–534
* 1 2 I. Koretsky. 2001. Morphology and systematics of Miocene Phocinae (Mammalia: Carnivora) from Paratethys and the North Atlantic region. Geologica Hungarica Series Palaeontologica 54:1–109
* ↑ R. M. Hunt. 2001. Small Oligocene amphicyonids from North America (Paradaphoenus, Mammalia, Carnivora). American Museum Novitates 3331:1–20
# Nom de fitxer 8.3

Un nom de fitxer 8.3 (també anomenat nom curt de fitxer o SFN en anglès) és una convenció de nom de fitxer utilitzada per antigues versions de DOS i versions de Microsoft Windows anteriors al Windows 95 i Windows NT 3.51. També s'usa en els moderns sistemes operatius de Microsoft com un nom alternatiu per al nom de fitxer llarg per a compatibilitat amb programes antics. La convenció de nom de fitxer està limitat pel sistema de fitxers FAT. Normes semblants de noms de fitxers 8.3 també han existit en els sistemes operatius CP/M, TRS-80, Atari DOS, i per a miniordinadors Data General i Digital Equipment Corporation.

## Descripció general

Noms de fitxer 8.3 tenen un màxim de vuit caràcters, seguits opcionalment per un punt «.» i una extensió de nom de fitxer d'un màxim de tres caràcters. Per als arxius sense extensió, el «.» si està present, no té cap significat (és a dir, «meufitxer» i «meufitxer.» són equivalents). Noms de fitxers i directoris estan en majúscules, encara que els sistemes que utilitzen l'estàndard 8.3 no són sensibles a majúscules.
VFAT, una variant de la FAT amb un format de directori ampliat, va ser introduïda en Windows 95 i Windows NT 3.5. Va permetre casos mixtes de noms de fitxer llargs Unicode (LFN), a més dels noms clàssics 8.3.
Per mantenir la compatibilitat cap enrere amb aplicacions heretades (en DOS i Windows 3.1), un nom de fitxer 8.3 és generat automàticament per a cada LFN, mitjançant el qual encara es pot canviar el nom, esborrar o obrir l'arxiu. El nom 8.3 de l'arxiu pot ser obtingut mitjançant el mètode GetShortPathName del Kernel32.dll.

## Referències

* ↑ «Naming a File» (en anglès). Microsoft Developer Network.
* ↑ «GetShortPathName Function» (en anglès). Microsoft Developer Network.
* ↑ «How To Get a Short Filename from a Long Filename» (en anglès). Microsoft.

## Vegeu també

* File Allocation Table
* File control block
* Sistema de fitxers
# Mas Riambau

El Mas Riambau és una masia amb elements barrocs i neoclàssics al Barri de Tona (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de caràcter senyorial envoltada d'un gran espai verd (era), tancat per un mur, amb una cabana i una bassa prop de la casa i dins el tancat. L'edifici consta de dues parts. El cos principal és de planta rectangular, amb dos pisos i cobert a quatre vessants. A la planta baixa, el portal d'entrada és de testera recta. Al primer pis hi ha tres balcons, amb baranes de ferro forjat, i al pis superior tres finestres de testera recta de brancals de pedra i ampitadors motllurats, sobre els quals s'obren tres ulls de bou. La façana acaba amb una cornisa ressaltada amb motllures i un fris a manera de dents de serra. A aquesta estructura se li ha adossat un cos allargat amb un garatge a la planta, un terrat que comunica amb el cos principal i una galeria seguida que uneix les diferents estances.

### Cabanya

Edifici de planta quadrada sense finestres, cobert amb teula àrab i a doble vessant, amb una gran porta d'entrada d'arc escarser fet amb carreuons de pedra carejats. L'aparell és de carreus sense tallar ni polir, a la part frontal, mentre que al darrere i a part dels laterals els murs són de tàpia. A l'interior, els diferents espais estan dividits per estructures de fusta.

## Història

El Riumbau forma part d'un primer nucli de poblament situat als peus del castell, datat al segle xi. Durant el segle xiii i inicis del XIV s'anomenà Sala, però a partir del segle xiv ja apareix documentat com a Riambau, però a partir del segle xviii canviarà a Riumbau. A partir del segle xiv es va enriquir molt, ja que, degut a la pesta, molts masos van quedar deshabitats i els que sobrevisqueren se'ls van apropiar. El 1553 Llorenç Riumbau i del Barri, militar, és batlle de Tona. Durant els segles xviii i xix es van fusionar les famílies Riumbau i Domènech i Desbarri, ja que Maria Desbarri feu donació del mas Barri a Llorenç Riembau, però el seu marit Jaume Domènech impugnà la donació i guanyà el plet. El mas Riumbau es reedificà el 1650, al adquirir noves terres, però l'actual masia correspon a la nova construcció del segle xviii.
La cabanya és l'única part que es conserva del mas anterior.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Mas Riambau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# Casa Juvillà

Casa Juvillà és una masia del poble de la Ribereta, prop de Sapeira, pertanyent al municipi de Tremp. És a la Ribereta, a l'esquerra de la Noguera Ribagorçana. Juntament amb la Masia del Batlle constitueix el nucli principal de la Ribereta. És al nord-est d'aquesta altra masia.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tamara Rojo

Tamara Rojo (Mont-real, 1974) és una ballarina espanyola de dansa clàssica.

## Biografia

Nasqué al Canadà filla de pares espanyols, que es van traslladar a Espanya quan Tamara tenia quatre mesos. Començà els seus estudis de dansa als 10 anys en la Companyia de Víctor Ullate a Madrid, finalitzant els seus estudis al costat de David Howard i Renatto Paroni.
Tamara va romandre a la Companyia de Dansa de Víctor Ullate de 1991 a 1996. Als 20 anys fou contractada pel Galina Samsova per entrar a formar part del Ballet d'Escòcia, per posteriorment passar a ser primera ballarina de Ballet Nacional Anglès (ENB) el 2000.
El 2002 li fou concedida la Medalla d'Or al Mèrit en Belles Arts per part del Consell de Ministres del Govern espanyol. El 2005 fou guardonada amb el Premi Príncep d'Astúries de les Arts al costat de Maia Plissétskaia.

## Enllaços externs

* (castellà) Fundació Príncep d'Astúries, Príncep d'Astúries de les Arts 2005 Arxivat 2007-03-10 a Wayback Machine.
# Els quatre genets de l'apocalipsi

«Els quatre genets de l'apocalipsi» té aquests significats:
* Religió: Quatre genets de l'Apocalipsi, descrits al llibre de l'Apocalipsi de la Bíblia
* Literatura: Quatre genets de l'Apocalipsi (novel·la), novel·la de Vicent Blasco Ibáñez
* Cinema:
** The Four Horsemen of the Apocalypse (pel·lícula de 1921), pel·lícula estatunidenca dirigida per Rex Ingram
** Els quatre genets de l'apocalipsi (pel·lícula de 1962), pel·lícula estatunidenca dirigida per Vicente Minelli
** I Quattro dell'apocalisse, pel·lícula italiana de 1975 dirigida per Lucio Fulci
# Picodon

El picodon és un formatge de pasta tova amb pell florida francès elaborat amb llet de cabra als departaments de la Droma i l'Ardecha, a la regió de Roine-Alps. Es beneficia d'una AOC des de 1983 i d'una AOP.
S'anomena Picaudon en occità, que Frédéric Mistral al Lou Tresor dóu Felibrige va traduir al francès com a petit formatge que pica.
El període de degustació òptim s'estableix des de l'abril a l'agost, però també és excel·lent des del març fins a l'octubre. Es tracta d'un formatge de pasta una mica seca i es pot degustar fresc, en amanides o afinat. Els coneixedors el prefereixen marinat en oli d'oliva i acompanyat per herbes aromàtiques.

## La llet

La llet de cabra per fer aquest formatge es recull als departaments de l'Ardecha, la Droma, al cantó de Barjac (Gard) i l'enclavament de Valréas a la Valclusa.
Les races de cabres que s'usen són l'alpina i també la Saanen. Durant la primavera i l'estiu, les cabres es nodreixen amb herbes, ginebrons, avellanes, glans, castanyes, espígol, til·la... A l'hivern s'alimenten amb ferratges, cosa que explica la variació en el gust.

## Elaboració

Amb el respecte de la tradició artesana, els productors barregen la llet sencera i crua de cabra amb una petita quantitat de quall. Delicadament barregen la mescla i la col·loquen en recipients de costats arrodonits per tal d'assecar-la, procés que dura almenys 24 hores.
Tastats, salats i desemmotllats, els formatges s'afinen durant un mínim de 8 dies. Per tenir l'AOC calen 14 dies, a més de respectar un seguit de criteris com la forma, la crosta, la pasta, el gust, el postgust i la textura.
Un altre mètode de fabricació per a obtenir l'AOC consisteix a netejar la crosta almenys tres vegades durant l'afinament. Aquest mètode s'anomena Dieulefit a partir del nom del municipi de la Droma del mateix nom.

## Producció

El 2003 se'n van produir 500 tones. Econòmicament el picodon afecta 360 granges de cabres i més de mil treballadors directes. Permet salvaguardar l'agricultura de les muntanyes i les cabres són un element de manteniment del bosc de manera natural i s'eviten incendis.

## Referències

* ↑ cf « PICAUDOU » a Lou Tresor dóu Felibrige ou Dictionnaire provençal-français embrassant les divers dialectes de la langue d'oc moderne de Frédéric Mistral o volum 2, pàgina 556

## Enllaços externs

* Sindicat del picodon AOC
* Els picodons de la formatgeria Cavet a DieulefitArxivat 2013-07-05 a Wayback Machine.
* La festa del Picodon a Saou
* La festa del Picodon a DieulefitArxivat 2012-02-11 a Wayback Machine.
# Anna Maria Compagna

Anna Maria Compagna (Nàpols, Itàlia, 1952) és una romanista italiana. És professora titular de Filologia i Lingüística romàniques a la Universitat de Nàpols Frederic II. Va impartir classes a la Università di Udine des de 1986 fins a 1990. Entre 1985 i 2009, va impartir classes a la Università Suor Orsola Benincasa de Nàpols. És catedràtica de Filologia i Lingüística romàniques des de l'any 2010. La seva activitat de recerca principal és la llengua i la literatura catalanes, i és en aquest àmbit on es col·loquen les seves dues traduccions a l'italià: La favola de Guillem de Torroella i La storia di Jacob Xalabín. Actualment col·labora en diverses recerques nacionals i internacionals. Ha estat presidenta de l'Associazione Italiana di Studi Catalani (AISC) i és membre de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona. Des de 2021 és membre de la Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans.

## Referències

* ↑ «Anna Maria Compagna | Portal del Hispanismo» (en castellà). [Consulta: 1r abril 2018].
* ↑ «Ana Maria Compagna». Tralicat. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-21. [Consulta: 20 novembre 2015].
* ↑ Banegas Garrido, Òscar «Anònim, La storia di Jacob Xalabín, edició crítica i traducció italiana d'Anna Maria Compagna; introducció de Núria Puigdevall i Bafaluy, Alessandria, Edizioni dell'Orso (“Gli Orsatti” 32), 2010, 179 pp.». Tirant: Butlletí informatiu i bibliogràfic, Núm. 14 [22], 2011 [Consulta: 3 juliol 2019].
* ↑ «Meritxell-Simo-nou-membre-de-lIEC - Facultat de Filologia i Comunicació - Universitat de Barcelona». [Consulta: 14 novembre 2023].
# Jarabacoa

Jarabacoa és un municipi de la província de La Vega a la República Dominicana. Aquesta localitat es caracteritza pel seu clima primaveral, amb una temperatura terme mitjà de 21 graus Celcius. Coneguda també com la capital ecològica de la República Dominicana.

## Geografia

Situada en el mateix centre de la serralada central, Jarabacoa s'aixeca en un altiplà de 525 m d'altura. Limita al nord amb La Vega, al sud-est amb Senyor Nouel, Constança al Sud i Jánico al Nord-oest. Té una naturalesa impressionant. Per aquest municipi passa el riu més gran del Carib, el Yaque del Nord (300 quilòmetres), dos impressionants salts d'aigua: el Salt de Jimenoa i el Salto Baiguate i es troba prop al Bec Duarte (el més gran de les Antilles amb 3,175 metres).

## Comunicacions

Les carreteres principals conduïxen a La Vega, Constança, Manabao, Jumunuco, Tavera i Janico. La població es troba a 2 hores i mitja de Santo Domingo en un recorregut de 130 quilòmetres per l'Autopista Duarte i 21 quilòmetres per la carretera Federico Basilis.

## Història

El 27 de setembre de 1858 Jarabacoa comença la seva vida com a municipi, categoria obtinguda després d'una trajectòria que venia des de principi del segle xix. Jarabacoa havia estat un territori habitat pels indis tains. A l'arribar els Espanyols a l'illa, alguns es van establir en aquest lloc, a la recerca d'or i plata, però després van abandonar la zona. Després es va donar un procés d'establiment de població massiva a conseqüència de les primeres invasions haitianes sobre La Part Espanyola de l'Illa. (La de Toussaint Louverture, en 1801 i la J. Dessalines, en 1805). En ser incendiada i destruïda La Vega per Dessalines, el 1805, molts dels seus habitants es van refugiar en les muntanyes de Jarabacoa on posteriorment es van quedar a viure. Durant l'ocupació haitiana (1822-1844) continu l'emigració a Jarabacoa, la qual augment durant les guerres per la Independència. Molts habitants del Sud es van establir aquí. En 1854 Jarabacoa és erigit com a lloc militar en virtut de la seva posició estratègica en la comunicació entre el Cibao i el Sud. Tenia una població de 2.000 habitants i molts dels seus homes es van destacar com soldats brillants en les gestes per la independència. Tals són els casos del General José Duren i el també General Norberto Tiburcio. Quatre anys més trigui Jarabacoa és elevada a la categoria de Comuna mitjançant un decret del President Pedro Santana, el 7 de Setembre.

## Persones destacades

* Norberto Tiburcio. Militar.
* Huascar Rodriguez. Empresari
* Obdulio Jimenez. Empresari.
* Juan Pablo Sierra (1920-2004) Empresari.
* Belarminio Ramirez. Empresari.
* Víctor Manuel Ramírez (Nelito).(1930-2006). Poeta, investigador i empresari.
# Casa Justí Roig

La Casa Justí Roig és una obra modernista de Capellades (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa amb ornamentació, a la façana, modernista. Destaquen les mènsules, amb decoració floral, sota els balcons que formen el primer i segon pis. Entre les mènsules de cada balcó del segon pis hi ha un registre ornamental de cinc arquets apuntats que tanquen decoració floral. Destacat que aquesta casa no presenta, a nivell de façana, finestres, i que les portes són emmarcades per guardapols. Les quatres finestres que hi ha al tercer pis són un afegit posterior on segurament hi havia hagut una galeria. Són de destacar els elements en ferro forjat, amb decoració floral, del primer pis.

## Història

Inicis del S.XX.

## Referències

* 1 2 «Casa Justí Roig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2018].
# FPM

FPM té els següents significats:
* Fundació Pasqual Maragall, fundació per a la recerca sobre l'Alzheimer auspiciada per Pasqual Maragall
* Front Popular de Moldàvia, partit polític històric de Moldàvia
* FoxPro per a Macintosh, versió del llenguatge de programació FoxPro 2 per al sistema operatiu d'Apple Macintosh
* Fast page mode, un dels modes de la memòria DRAM
* FPM, fluoroelastómer es un tipus de Goma sintètica coneguda també com a FKM o pel seu nom comercial, Vitón.
# Bufo guentheri

Bufo guentheri és una espècie d'amfibi que viu a la República Dominicana i a Haití.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Hedges, B., Inchaustegui, S., Hernandez, M. & Powell, R. 2004. Bufo guentheri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 14 abril 2008.
# Metakirchheimerita

La metakirchheimerita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la metaautunita. Rep el nom pel professor Franz Waldemar Kirchheimer (1 de juliol de 1911, Müllheim, Alemanya - 17 de juny de 1984, Friburg de Brisgòvia, Alemanya), antic director del Servei Geològic de Baden-Württemberg, geòleg, paleontòleg i historiador de mines, per la seva contribució sobre els jaciments d'urani de Baden-Württemberg

## Característiques

La metakirchheimerita és un arsenat de fórmula química Co(UO₂)₂(AsO₄)₂·8H₂O. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1958. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la metakirchheimerita pertany a «08.EB: Uranil fosfats i arsenats, amb ràtio UO₂:RO₄ = 1:1» juntament amb els següents minerals: autunita, heinrichita, kahlerita, novačekita-I, saleeïta, torbernita, uranocircita, uranospinita, xiangjiangita, zeunerita, metarauchita, rauchita, bassetita, lehnerita, metaautunita, metasaleeïta, metauranocircita, metauranospinita, metaheinrichita, metakahlerita, metanovačekita, metatorbernita, metazeunerita, przhevalskita, metalodevita, abernathyita, chernikovita, metaankoleïta, natrouranospinita, trögerita, uramfita, uramarsita, threadgoldita, chistyakovaïta, arsenuranospatita, uranospatita, vochtenita, coconinoïta, ranunculita, triangulita, furongita i sabugalita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Sophia, situada a ka vall de Böckelsbach, a Wittichen, dins el districte de Rottweil (Regió de Friburg, Baden-Württemberg, Alemanya). També ha estat descrita a altres mines properes a la localitat tipus, com la mina Johann o la mina Anton, així com a d'altres indrets de França i la República Txeca.

## Referències

* ↑ «Metakirchheimerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 desembre 2021].
# Arjan Beqaj

Arjan Beqaj (Prizren, 25 d'agost de 1975) és un exfutbolista albanès de la dècada de 2000.
Fou 43 cops internacional amb la selecció albanesa.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Partizani Tirana, OFI Creta, Ionikos, Anorthosis Famagusta o Olympiakos Nicosia.

## Referències

* ↑ «Dhjetë sportistët më të mirë shqiptarë të vitit 2008» (en albanian). Telegrafi.com, 25-12-2008. [Consulta: 2 octubre 2018].
* ↑ Strakosha retirement
* ↑ «Arjan Beqaj». Scoresway. [Consulta: 2 octubre 2018].
* ↑ Arjan Beqaj Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Arjan Beqaj - national football team player». EU-Football.info. [Consulta: 2 octubre 2018].
* ↑ Arjan Beqaj a National-Football-Teams.com (anglès)
# Red Lodge

Red Lodge és una població dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 2.177 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Red Lodge tenia 2.177 habitants, 1.020 habitatges, i 528 famílies. La densitat de població era de 327,1 habitants per km².
Dels 1.020 habitatges en un 22,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,3% hi vivien parelles casades, en un 7,3% dones solteres, i en un 48,2% no eren unitats familiars. En el 39,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 15% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,2% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 24,9% de 45 a 60 i un 19,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.750 $ i la renda mediana per família de 40.260 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.250 $ mentre que les dones 20.208 $. La renda per capita de la població era de 19.090 $. Aproximadament el 6,9% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Red Lodge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Red Lodge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Johim Ariesen

Johim Ariesen (Rhenen, 16 de març de 1988) és un ciclista neerlandès, professional des del 2009 i actualment a l'equip Metec-TKH.

## Palmarès

* 2010
** 1r a la Ronde van Midden-Brabant
* 2015
** 1r a la Volta a Holanda Septentrional
** 1r a la Cursa de Solidarność i els Atletes Olímpics i vencedor de 5 etapes
** 1r a la Slag om Norg
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a l'Alentejo
** Vencedor d'una etapa a la Ronda de l'Oise
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Xina I
* 2016
** 1r al Gran Premi Viborg
** 1r a la Skive-Lobet
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Alentejo
** Vencedor de 2 etapes al Bałtyk-Karkonosze Tour
* 2017
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Alentejo
** Vencedor d'una etapa al Tour de Normandia
** Vencedor d'una etapa al Bałtyk-Karkonosze Tour
* 2018
** Vencedor d'una etapa al Tour de Normandia

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a procyclingstats.com
# Carl Leonhardt

Carl Leonhardt, també Karl Leonhardt (Coburg (Baviera), 11 de febrer, 1886 - Tübingen (Baden-Württemberg), 8 de maig, 1969), va ser un compositor, director d'orquestra i professor de música alemany.

## Biografia

Del 1905 al 1907 va estudiar al Conservatori de Leipzig i a la universitat de la mateixa vila. Fins al 1920 va ser repetidor solista i director a l'Òpera de Hannover i després primer director al Teatre Nacional de Weimar. El 1921 va rebre el títol de professor.
El 1922 va esdevenir director general de música a Stuttgart. El 1937, durant l'època nazi, va esdevenir professor i cap de l'institut musicològic de la Universitat de Tübingen. El 1940 inicialment havia de succeir a Peter Raabe com a president de la Cambra de Música del Reich, però Goebbels el considerava "una mica massa científic". De 1942 a 1944 va dirigir diversos concerts al París ocupat. També va ensenyar a la Musikhochschule de Stuttgart fins al 1945.
Després del final de la Segona Guerra Mundial, va continuar ensenyant a Tübingen fins al 1951, quan es va jubilar.

## Referències

* ↑ https://www.discogs.com/artist/2555228-Carl-Leonhardt
* 1 2 3 https://de.wikipedia.org/wiki/Ernst_Klee/Das%5BEnllaç+no+actiu%5D Kulturlexikon zum Dritten Reich. Wer war was vor und nach 1945. S. Fischer, Frankfurt am Main 2007, ISBN 978-3-10-039326-5, S. 362.
* 1 2 https://de.wikipedia.org/wiki/Fred_K._Prieberg/Handbuch%5BEnllaç+no+actiu%5D Deutsche Musiker 1933–1945. CD-Rom-Lexikon. Kiel 2004, S. 4.191–4.193.

## Enllaços externs

* https://portal.dnb.de/opac.htm?method=simpleSearch&query=116919779/al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya
* https://www.bmlo.uni-muenchen.de/l0397/al Bavarian Musician Lexicon Online (BMLO)