OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# SEMOPS

SEcure MObile Payment Service (SEMOPS) és un sistema de pagament via telèfon mòbil impulsat per un consorci format per bancs, operadores de telefonia mòbil i empreses de software. Va ser creat per ser un mètode de pagament via mòbil ràpid, segur i simple. SEMOPS només funciona en tres països que estan fent proves com a plans pilot:Grècia Hongria i Taiwan. Tenen funcionalitats limitades(no tots els sistemes de pagament estan disponibles).

## Funcionament

* El comerciant envia les dades de la transacció al client.
* El client fa la petició del pagament al seu gestor. Aquest consulta les dades bancàries i si el client té suficients recursos, s'envia l'autorització del pagament al venedor.
* El venedor retorna la confirmació del cobrament al client, que l'haurà d'acceptar.
* Si el client accepta la petició del pagament(2), automàticament i en temps real es realitza la transacció bancària.
SEMOPS té diferents mètodes de pagament, adaptant-se a les diferents situacions de pagament
* Pagament en línia
* Pagament en un pàrquing
* Compra d'entrades
* P2P (Person to person)
* Comptes prepagament
* Mòbil com a datàfon per venedors (Virtual POS)
* Pagament a màquines de vending
* Pagament als emprovadors de botigues de roba, evita cues de caixes
* Restitució de comptes
* Botó WebPay (pagament via internet mòbil)

## Arquitectura

Per usar SEMOPS es necessita tenir una màquina virtual de Java instal·lada al mòbil. Els bancs i les operadores subministren mòduls Java i aplicacions SIM tant als comerciants com als clients.
SEMOPS es pot utilitzar en qualsevol xarxa cel·lular. La transmissió de les dades es pot fer mitjançant GSM, GPRS, 3G, Bluetooth, NFC o infrarojos. El canal pel que es transmeten les dades, depèn de les característiques del mòbil. La transmissió de les dades podria ser doncs, via SMS, via dades de banda ampla o via missatges de servei.
SEMOPS usa protecció multicapa:
* L'acceptació de la transacció no és automàtica. Necessita l'aprovació del client.
* El client manté en tot el moment l'anonimat.
* No hi ha una base de dades centralitzada.
* Es garanteix el cobrament al venedor.
* Les dades viatgen encriptades. Les dades van signades electrònicament.

## Avantatges

* Permet la conversió instantània de moneda en pagaments realitzats a l'estranger.
* La quantitat de les transaccions està limitada per la quantitat de diners que hi ha al compte d'origen.
* Permet fer transaccions bancàries.
* Permet canviar certs hàbits que fan més senzilles, ràpides i segures les compres.

## Referències

* ↑ SEMOPS.SEMOPS broschure Arxivat 2011-05-16 a Wayback Machine..
* ↑ SEMOPS.Funcionament de SEMOPS Arxivat 2011-05-16 a Wayback Machine..
* ↑ SEMOPS.Possibles mètodes de pagament en SEMOPS Arxivat 2011-05-16 a Wayback Machine..
* ↑ SEMOPS.Security/trust in SEMOPS Arxivat 2011-05-16 a Wayback Machine..
# Cerratón de Juarros

Cerratón de Juarros és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Montes de Oca. Limita al nord amb Castil de Peones, a l'est amb Valle de Oca, al sud amb Villafranca Montes de Oca i a l'oest amb Arraya de Oca.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 69 | 71 | 70 | 62 |
# Parque Batlle

El Parque Batlle-Villa Dolores, abans conegut com a Parque de los Aliados, és un barri de la ciutat de Montevideo, Uruguai. Porta el seu nom pel parc José Batlle y Ordóñez. En aquest parc es troben l'Estadio Centenario, la pista d'atletisme, el Velòdrom Municipal, l'hospital italià, i dos estadis de futbol més petits. Prop a l'Estadio Centenario es troba el monument "La Carreta", obra de José Belloni.
El barri s'estén al sud de l'Avenida Italia i al nord de les avingudes Rivera i Cataluña. Limita amb els barris de La Blanqueada, Tres Cruces, Pocitos i Buceo. Sobre l'Avenida Rivera es troba el Parc Zoològic Dolores Pereira de Rosell, conegut com a "Villa Dolores", nom que se li donava al principi al barri del seu entorn. Després va quedar en desús i s'utilitza "Parque Batlle" per a nomenar al conjunt del que abans eren quatre barris: Belgrano, Barrio Italiano, Villa Dolores i Parque Batlle, pròpiament dit.

## Referències

* ↑ «El Parque Batlle» (en castellà). detubarrio.com. Arxivat de l'original el 2011-04-30. [Consulta: 17 maig 2011].

## Enllaços externs

* Situació geogràfica de Parque Batlle, Montevideo, Uruguai
* http://www.raicesuruguay.com/raices/barrio_parquedelosaliados.html Revista Raices / Historia del barrio Parque de los Aliados]
# Bischofszell

Bischofszell és un municipi del cantó de Turgòvia (Suïssa), cap del districte de Bischofszell.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Temporada 1946-47 de la BAA

La temporada 1946-47 de la BAA fou la primera de la història de la Basketball Association of America, que més tard es convertiria en l'actual NBA. La lliga tenia 11 franquícies i jugaren 60 partits cada una. Els Philadelphia Warriors foren els primers campions i van guanyar als Chicago Stags per 4-1.

## Classificacions

| Equip | V | D | %V | P |
| Washington Capitols | 49 | 11 | ,817 | - |
| Philadelphia Warriors C | 35 | 25 | ,583 | 14 |
| New York Knicks | 33 | 27 | ,550 | 16 |
| Providence Steamrollers | 28 | 32 | ,467 | 21 |
| Toronto Huskies | 22 | 38 | ,367 | 27 |
| Boston Celtics | 22 | 38 | ,367 | 27 |
| Team | W | L | PCT, | GB |
| Chicago Stags | 39 | 21 | ,639 | - |
| St, Louis Bombers | 38 | 22 | ,623 | 1 |
| Cleveland Rebels | 30 | 30 | ,500 | 9 |
| Detroit Falcons | 20 | 40 | ,333 | 19 |
| Pittsburgh Ironmen | 15 | 45 | ,250 | 24 |
* V: Victòries * D: Derrotes * %V: Percentatge de victòries * P: Diferència de partits respecte al primer lloc
* C: Campió

## Estadístiques

| Categoria | Jugador | Equip | Mitjana/% |
| Punts per partit | Joe Fulks | Philadelphia Warriors | 23,2 |
| Assistències per partit | Ernie Calverley | Providence Steamrollers | 3,4 |
| Percentatge de tirs de camp | Bob Feerick | Washington Capitols | 40,1% |
| Percentatge de tirs lliures | Fred Scolari | Washington Capitols | 81,1% |

## Premis

* Primer quintet de la temporada
** Max Zaslofsky, Chicago Stags
** Bones McKinney, Washington Capitols
** Joe Fulks, Philadelphia Warriors
** Stan Miasek, Detroit Falcons
** Bob Feerick, Washington Capitols
* Segon quintet de la temporada
** John Logan, St, Louis Bombers
** Ernie Calverley, Providence Steamrollers
** Chuck Halbert, Chicago Stags
** Frank Baumholtz, Cleveland Rebels
** Fred Scolari, Washington Capitols

## Vegeu també

* Draft de l'NBA del 1947
# Tanougha

Tanougha (àrab تانوغة) és una comuna rural de la província de Béni Mellal de la regió de Béni Mellal-Khénifra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 12.783 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Tansen (cràter)

Tansen és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 27 km de diàmetre. Porta el nom del compositor indi Miyan Tansen (fl. segle xvi), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Tansen». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 14-10-2016. [Consulta: 18 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Temporada 1953-1954 del Club Joventut Badalona

La temporada 1953-1954 va ser la 15a temporada en actiu del Club Joventut Badalona des que va començar a competir de manera oficial. En aquesta temporada va ser subcampió de la Copa del Generalíssim, i es va proclamar campió del XXIX Campionat de Catalunya per tercer any consecutiu.

## Resultats
### Campionat d'Espanya - Copa del Generalíssim

El Joventut va ser subcampió d'aquesta edició de la Copa del Generalíssim. Va ser primer del seu grup de semifinals, però va perdre a la final, disputada a Madrid, davant el Reial Madrid CF per 56 a 41, equip al que havia derrotat a la final d'aquesta mateixa competició la temporada anterior.

### Campionat de Catalunya

La Penya es va proclamar campiona del Campionat de Catalunya per tercera vegada consecutiva, sent aquest el seu quart trofeu d'aquesta competició. Segon classificat va ser l'Espanyol i tercer el Sant Adrià.

### Altres competicions

La Penya va guanyar la Copa Hernán després de derrotar a les eliminatòries el Sant Adrià i el Barcelona, i a la final el Sant Josep. També va guanyar un torneig que es va realitzar per celebrar la inauguració de la nova pista del Sant Josep, i el recentment creat Trofeig Samaranch.

## Plantilla

La plantilla del Joventut aquesta temporada va ser la següent:
* Club Joventut Badalona: plantilla 1953-54
* Jugadors
* Josep Brunet
* Joaquim Ballester
* Jaume Fajeda
* Jordi Parra
* Jordi Masferrer
* Jaume Bassó
* Joan Canals
* Julio Canals
* Quico Martínez
* Roca
* Entrenador
* Joaquim Broto

## Referències

* ↑ «XVIII Campeonato de España / Copa del Generalísimo 1954» (en castellà). Linguasport. [Consulta: 25 abril 2018].
* ↑ Conde Esteve, Justo; Ramos Pérez, José Ramón. Joventut Badalona. La quinta esencia del basket, 1992, p. 56-57 [Consulta: 10 maig 2018].
* ↑ «Història. Anys 50: Els èxits segueixen i arriba la lliga nacional». Penya.com. [Consulta: 1r maig 2018].
# Tetraterpè

Els tetraterpens són terpens formats per vuit unitats d'isoprè (o quatre de monoterpè) i que tenen la fórmula molecular C$_{40}$H$_{64}$. Els tetraterpenoides (incloent-hi molts carotenoides) són tetraterpens modificats químicament, tal com indica la presència de grups funcionals que contenen oxigen.

## Tipus

Un grup de tetraterpens, i possiblement el més estudiat, són els pigments de carotenoides malgrat que la seva fórmula general és C$_{40}$H$_{56}$ i no pas C$_{40}$H$_{64}$. Dins d'aquest grup destaca el beta-carotè, el pigment de les pastanagues, que és un dels més comuns i importants. Els carotenoides tenen funcions biològiques importants, amb rols en la captura de llum, l'activitat antioxidant i la protecció contra radicals lliures, la síntesi d'hormones vegetals i com a components estructurals de les membranes. A més a més de la seva rellevància biològica, els carotenoides són també compostos de gran valor per a les indústries alimentàries i farmacèutiques. Els carotenoides són biosintetitzats per organismes fotosintètics i no fotosintètics; no obstant això, en els organismes fotosintètics, són components essencials com a pigments accessoris per als centres de reacció d'absorció de la llum. Les xantofil·les són un altre grup de pigments de tetraterpens distribuïts àmpliament en la naturalesa. El licopè, el pigment vermell dels tomàquets és un exemple de tetraterpè acíclic.

## Referències

* ↑ «GDLC - tetraterpè». [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ «tetraterpè | enciclopèdia.cat». [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ Biosynthesis : aromatic polyketides, isoprenoids, alkaloids. Berlín: Springer, 2000. ISBN 3540665730.
* 1 2 3 «Isoprenoid» (en anglès). Enciclopèdia Britànica. [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ Domonkos, Ildikó; Kis, Mihály; Gombos, Zoltán; Ughy, Bettina «Carotenoids, versatile components of oxygenic photosynthesis» (en anglès). Progress in Lipid Research, 52, 4, 01-10-2013, pàg. 539–561. DOI: 10.1016/j.plipres.2013.07.001.
* ↑ Havaux, Michel «Carotenoids as membrane stabilizers in chloroplasts» (en anglès). Trends in Plant Science, 3, 4, 01-04-1998, pàg. 147–151. DOI: 10.1016/S1360-1385(98)01200-X.
* ↑ Sozer, O.; Komenda, J.; Ughy, B.; Domonkos, I.; Laczko-Dobos, H. «Involvement of Carotenoids in the Synthesis and Assembly of Protein Subunits of Photosynthetic Reaction Centers of Synechocystis sp. PCC 6803» (en anglès). Plant and Cell Physiology, 51, 5, 01-05-2010, pàg. 823–835. DOI: 10.1093/pcp/pcq031. ISSN: 0032-0781.
# Tlapal·lita

La tlapallita o tlapal·lita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom de l'idioma nàhuatl tlapalli, pintura, referint-se a que el mineral es va trobar a la localitat tipus d'una manera semblant a una pel·lícula de pintura.

## Característiques

La tlapal·lita és un sulfat de fórmula química (Ca,Pb)₃CaCu₆[Te$^{4+}$₃Te$^{6+}$O₁₂]₂(Te$^{4+}$O₃)₂(SO₄)₂·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2020, sent publicada per primera vegada un any més tard. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Bambollita, situada a la localitat de Moctezuma, dins el municipi homònim de l'estat mexicà de Sonora. També ah estat descrita a la mina Bambolla, propera a l'anterior, així com en altres mines dels estats d'Arizona, Califòrnia i Utah, als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Tlapallite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 febrer 2022].
* ↑ Garrido, Josep Lluís; Ybarra, Joan Manuel. Nomenclàtor de les espècies minerals, 2010, p. 374. D.L. B-38531-2010 [Consulta: 7 abril 2024].
# Teoria de l'aprenentatge computacional

En informàtica, la teoria de l'aprenentatge computacional (o simplement teoria de l'aprenentatge) és un subcamp de la intel·ligència artificial dedicat a estudiar el disseny i l'anàlisi d'algoritmes d'aprenentatge automàtic.
Els resultats teòrics de l'aprenentatge automàtic tracten principalment d'un tipus d'aprenentatge inductiu anomenat aprenentatge supervisat. En l'aprenentatge supervisat, es donen mostres a un algorisme que s'etiqueten d'alguna manera útil. Per exemple, les mostres podrien ser descripcions de bolets i les etiquetes podrien indicar si els bolets són comestibles o no. L'algorisme pren aquestes mostres etiquetades anteriorment i les utilitza per induir un classificador. Aquest classificador és una funció que assigna etiquetes a mostres, incloses mostres que no s'han vist prèviament per l'algorisme. L'objectiu de l'algorisme d'aprenentatge supervisat és optimitzar alguna mesura del rendiment, com ara minimitzar el nombre d'errors comesos en mostres noves.
A més dels límits de rendiment, la teoria de l'aprenentatge computacional estudia la complexitat temporal i la viabilitat de l'aprenentatge. En la teoria de l'aprenentatge computacional, un càlcul es considera factible si es pot fer en temps polinomial. Hi ha dos tipus de resultats de complexitat temporal:
* Resultats positius – Mostrant que una determinada classe de funcions es pot aprendre en temps polinomial.
* Resultats negatius – Mostrant que determinades classes no es poden aprendre en temps polinomial.
Els resultats negatius sovint es basen en supòsits comuns, però encara no provats, com ara:
* Complexitat computacional – P ≠ NP (el problema P versus NP);
* Criptogràfic : existeixen funcions unidireccionals.
Hi ha diversos enfocaments diferents a la teoria de l'aprenentatge computacional basats en fer diferents supòsits sobre els principis d'inferència utilitzats per generalitzar a partir de dades limitades. Això inclou diferents definicions de probabilitat (vegeu probabilitat de freqüència, probabilitat bayesiana) i diferents supòsits sobre la generació de mostres. Els diferents enfocaments inclouen:
* Aprenentatge exacte, proposat per Dana Angluin;
* Probablement aprenentatge aproximadament correcte (aprenentatge PAC), proposat per Leslie Valiant;
* teoria VC, proposada per Vladimir Vapnik i Alexey Chervonenkis;
* Inferència bayesiana;
* Teoria de l'aprenentatge algorítmic, a partir del treball d'E. Mark Gold;
* Aprenentatge automàtic en línia, del treball de Nick Littlestone.

## Referències

* ↑ «ACL - Association for Computational Learning» (en anglès).
* ↑ Brownlee, Jason «A Gentle Introduction to Computational Learning Theory - MachineLearningMastery.com» (en anglès). MachineLearningMastery.com, 11-08-2020.
* ↑ Valiant, Leslie «Còpia arxivada». Communications of the ACM, 27, 11, 1984, pàg. 1134-1142. Arxivat de l'original el 2019-05-17 [Consulta: 16 febrer 2023].
* ↑ Vapnik, V.; Chervonenkis, A. Theory of Probability and Its Applications, 16, 2, 1971, pàg. 264-280.
* ↑ Gold, E. Mark Information and Control, 10, 5, 1967, pàg. 447–474. DOI: 10.1016/S0019-9958(67)91165-5 [Consulta: free].
# Todo es posible en domingo

Todo es posible en domingo és un programa de TVE, que es va emetre durant 26 tardes de diumenge l'any 1974, que va venir a emplenar el buit deixat per un programa de caràcter similar titulat Tarde para todos.

## Format

Es tractava d'un espai de varietats, de quatre hores de durada i amb diferents continguts: entrevistes, concursos, humor, actuacions musicals, etc. Estava dirigit per Pedro Amalio López -amb l'ajudant de realització Hugo Stuven- i presentat per Juan Antonio Fernández Abajo (esporte), Marisa Medina (música), Kiko Ledgard (concursos) i Tico Medina (entrevistes).

## Presentació

Entre els seus col·laboradors habituals es trobaven Paco Costas, aconsellant sobre un adequat comportament en la conducció, María Luisa Seco en l'espai infantil Zoo loco, Fernando Jiménez del Oso, per tractar de misteris, el Doctor Rosado, en temes de salut i l'humor de Tip y Coll.

## Referències

* ↑ Todo es posible en domingo, efedata.com
* ↑ Sketch de Tip y Coll al programa, rtve.es

## Bibliografia

* Revista Teleprograma. Número 416. 25 de març de 1974.
* Revista Teleprograma. Número 419. 15 d'abril de 1974.
* Revista Teleprograma. Número 442. 23 de setembre de 1974.
# Terranovià

⇦ CAMBRIÀ ⇨ :
| Període | Sèrie | Estatge | Edat (Ma) |
| Cambrià | Furongià | Desè estatge | ~ 489,5 |
| Cambrià | Furongià | Jiangshanià | ~ 494 |
| Cambrià | Furongià | Paibià | ~ 497 |
| Cambrià | Miaolingià | Guzhanguià | ~ 500,5 |
| Cambrià | Miaolingià | Drumià | ~ 504,5 |
| Cambrià | Miaolingià | Wuliuà | ~ 509 |
| Cambrià | Segona sèrie | Quart estatge | ~ 514 |
| Cambrià | Segona sèrie | Tercer estatge | ~ 521 |
| Cambrià | Terranovià | Segon estatge | ~ 529 |
| Cambrià | Terranovià | Fortunià | 541,0 ± 1,0 |
El Terranovià és la primera sèrie del Cambrià. Comprèn el temps entre fa 541,0 ± 1,0 milions d'anys i fa ~ 521 milions d'anys. Segueix el període Ediacarià i precedeix la segona sèrie del Cambrià, que encara no té nom. Es divideix en dos estatges: el Fortunià i el segon estatge del Cambrià, que encara no té nom. El seu límit inferior és marcat per la primera aparició de l'icnofòssil Treptichnus pedum fa aproximadament 541,0 ± 1,0 milions d'anys, mentre que el seu límit superior és la primera aparició dels trilobits, fa uns ~ 521 milions d'anys. El nom d'aquesta sèrie deriva del de l'illa canadenca de Terranova, on hi ha nombroses roques d'aquest temps, incloent-hi la secció tipus.

## Referències

* ↑ PENG, S.C. & BABCOCK, L.E. 2011. Continuing progress on chronostratigraphic subdivision of the Cambrian System. Bulletin of Geosciences 86(3), 391–396 (1 figure). Czech Geological Survey, Praga. ISSN 1214-1119
* ↑ Landing, E., Peng, S., Babcock, L. E., Geyer, G., & Moczydlowska-Vidal, M. (2007). Global standard names for the lowermost Cambrian series and stage. Episodes, 30(4), 287.
# The Last Kingdom: Seven Kings Must Die

The Last Kingdom: Seven Kings Must Die és una pel·lícula de drama històric britànic dirigida per Edward Bazalgette, escrita per Martha Hillier i basada en The Saxon Stories de Bernard Cornwell. És una seqüela de la sèrie de televisió The Last Kingdom. Alexander Dreymon va repetir el seu paper d'Uhtred de Bebbanburg.
Va ser llançat per Netflix el 14 d'abril de 2023. Té la intenció d'actuar com a conclusió de la sèrie i de la història. Ha estat subtitulada al català.

## Repartiment

* Alexander Dreymon com a Uhtred de Bebbanburg
* Harry Gilby com a Æthelstan
* Mark Rowley com a Finan
* Arnas Fedaravicius com a Sihtric
* Cavan Clerkin com a pare Pyrlig
* James Northcote com a Aldhelm
* Laurie Davidson com a Ingilmundr
* Elaine Cassidy com a Eadgifu
* Ross Anderson com a Donald II d'Escòcia
* Ilona Chevakova com a Ingrith
* Jacob Dudman com a Osbert

## Crítica

Al lloc web de l'agregador de ressenyes Rotten Tomatoes, la pel·lícula té una puntuació d'aprovació del 90%, basada en 10 crítiques amb una valoració mitjana de 7,4/10. Metacritic, que utilitza una mitjana ponderada, va assignar una puntuació de 45 sobre 100, basant-se en 5 ressenyes que indicaven "crítiques mixtes o mitjanes".

## Referències

* 1 2 3 4 5 Soares, Isabella. «'The Last Kingdom: Seven Kings Must Die': Release Date, Trailer, Cast, and Everything You Need to Know», 11-04-2023. [Consulta: 12 abril 2023].
* ↑ «The Last Kingdom: Seven Kings Must Die». Goita què fan, ara!. [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ The Last Kingdom. «The beginning of the end is approaching... #SevenKingsMustDie #TheLastKingdom», 29-03-2023. Arxivat de l'original el 8 abril 2023. [Consulta: 8 abril 2023].
* ↑ «The Last Kingdom: Seven Kings Must Die». [Consulta: 15 abril 2023].
* ↑ «The Last Kingdom: Seven Kings Must Die». [Consulta: 15 abril 2023].

## Enllaços externs

* The Last Kingdom: Seven Kings Must Die a Goita què fan, ara!
# Gaudenci (músic)

Gaudenci (Gaudentius) fou un autor romà d'un tractat de música escrit en grec titulat Εἰσαγωγὴ ἁρμονική. Va ser una mica anterior a Claudi Ptolemeu però la seva època exacte es desconeix. Era seguidor d'Aristòxen. L'esmenta entre d'altres Cassiodor. La traducció al llatí es va perdre però l'original grec es conserva.
Gaudenci no és esmentat per cap altre autor grec antic per lo qual no se sap res de la vida d'aquest teòric musical. Malgrat el desacord de la crítica moderna, hi ha una pràctica unanimitat a l'hora d'ubicar temporalment Gaudenci en una data més o menys precisa i es la inclusió dels signes musicals com a "guia", en algun moment entre el segle II i V, (d,C.), és a dir entre Ptolemeu i Cassiodor. Els uns i els altres difereixen entre si en la concreció d'aquest moment. Podria haber estat contemporani de Nicòmac de Gèrasa.

## Obra
### Síntesi del contingut indicant nombre de llibres

* Capítol 0: Proemi justificatiu-programàtic.
* Capítols I-IX: aristoxènics, en ells, Gaudencio reflecteix les definicions aristoxèniques d'alguns elements harmònics, desviant-se del programa presentat al proemi.
* Capítols X-XVI: pitagòrics, tinguts com una enorme digressió, reflecteix la segona gran modificació del programa a seguir. Al llarg d'aquests capítols Gaudenci estudia qüestions musicals pròpies d'aquesta escola, com el càlcul de les proporcions entre les notes o la demostració matemàtica que el semitò no és l'exacta meitat d'un to, sinó que aquest es compon del que s'ha fet anomenat "semitono menor" o leimma i "semitono major" o apotomé.
* Capítols XVII-XIX: tornada als capítols aristoxènics en forma de correccions de conceptes acceptats per aquesta escola i exposats anteriorment al tractat.
* Capítols XX-XXIII: notació musical grega. En aquestes seccions, a més d'oferir una sèrie de taules que reflecteixen la notació vocal i instrumental, Gaudenci comença justificant la seva presència al conjunt de l'obra, així com la utilitat que els signes musicals aporten a la música i al músic.
Els dos trets que caracteritzen l'obra de Gaudenci són la senzillesa pròpia dels documents musicals d'aquesta època, traduïda en l'eclecticisme imperant en les línies, i l'ús de la notació musical al final del tractat.

## Referències

* 1 2 3 https://www.academia.edu/6767399/Gaudencio_el_Fil%C3%B3sofo

## Bibliografia

* Karl von Jan, Musici scriptores Graeci (Leipzig 1895)
* Marcus Meibomius, Antiquae Musicae Auctores Septem. Graece et Latine (1652)
* Johannes Meursius, Lectiones Atticae, Lugdunum Batavorum