# Meteorit HED

Els meteorits HED són un clan (subgrup) de meteorits acondrites. El nom HED prové de howardita–eucrita–diogenita. Aquestes acondrites provenen d'un cos progenitor diferenciat i han experimentat un procés igni extensiu no gaire diferent de les roques magmàtiques que es troben a la Terra, i per aquesta raó són molt semblants a les roques ígnies terrestres.

## Classificació

Els meteorits HED es divideixen en:
* Howardites
* Eucrites
* Diogenites
S'han trobat diversos subgrups d'eucrites i diogenites.
Es calcula que els meteorits HED suposen un 5% de tots els caiguts, cosa que significa un 60% de totes les acondrites.

## Origen

Es pensa que s'han originat a partir de l'escorça de l'asteroide 4 Vesta; les seves diferències es deuen a històries geològiques diferents de la roca progenitora. Les seves edats de cristal·lització es determinen entre 4,43 i 4,55 mil milions d'anys a partir de ràtios de radioisòtops. Els meteorits HED són meteorits diferenciats, que es crearen per processos ignis a l'escorça del seu asteroide progenitor.
Es creu que el mètode de transport des de 4 Vesta a la Terra és el següent:
* Un impacte sobre 4 Vesta ejectà runes, que crearen petits asteroides de tipus V de diàmetre 10 km o menys, o petites parts de l'asteroide han estat ejectades, o s'han format a partir de runes més petites. Alguns d'aquests petits asteroides formaren la família Vesta, mentre que d'altres foren dispersats. Es pensa que això succeí fa menys de mil milions d'anys. Hi ha un enorme cràter a 4 Vesta que cobreix gran part de l'hemisferi sud; aquest cràter seria el millor candidat per al lloc de l'impacte. La quantitat de roca ejectada del cràter seria suficient per a explicar la massa de tots els asteroides de tipus V coneguts.
* Algunes de les restes d'asteroide més llunyanes acaben en la llacuna de Kirkwood 3:1. Aquesta és una regió inestable a causa de les fortes pertorbacions de Júpiter, i els asteroides que acaben allà s'ejecten lluny en diferents òrbites en una escala de temps de 100 milions d'anys. Alguns d'aquests cossos se situen en òrbites properes a la Terra formant els petits asteroides de tipus-V, com per exemple: 3551 Verenia, 3908 Nyx, o 4055 Magellan.
* Petits impactes posteriors en aquests objectes propers a la Terra desallotjaren meteorits de la mida de roques, alguns dels quals col·lidiren amb la Terra. Basant-se en mesures de d'exposició a raigs còsmics, es pensa que la majoria dels asteroides HED sortiren de diferents impactes d'aquest tipus, i passaren entre 6 milions i 73 milions d'anys a l'espai abans de col·lidir amb la Terra.

## Referències

* ↑ http://www.meteorite.fr/en/classification/carbonaceous.htm
* ↑ Delaney, J. S.; Prinz, M.; Takeda, H. «The polymict eucrites». Lunar and Planetary Science Conference Proceedings, 1984, pàg. 251.(anglès)
* ↑ Beck, A. W.; McSween, H. Y. «Diogenites as polymict breccias composed of orthopyroxenite and harzburgite». Meteoritics and Planetary Science, 45, 5, 2010, pàg. 850–872. Bibcode: 2010M&PS...45..850B. DOI: 10.1111/j.1945-5100.2010.01061.x.(anglès)
* ↑ «Meteoritical Bulletin Database».(anglès)
* ↑ Lindstrom, Marilyn M.; Score, Roberta. «Populations, Pairing and Rare Meteorites in the U.S. Antarctic Meteorite Collection». Arxivat de l'original el 2004-12-04. [Consulta: 23 març 2013].(anglès)
* ↑ Drake, Michael J. «The eucrite/Vesta story». Meteoritics and Planetary Science, 36, 4, 2001, pàg. 501–513. Bibcode: 2001M&PS...36..501D. DOI: 10.1111/j.1945-5100.2001.tb01892.x.(anglès)
* ↑ Binzel, R. P.; Xu, S. «Chips off of asteroid 4 Vesta: Evidence for the parent body of basaltic achondrite meteorites». Science, 260, 5105, 1993, pàg. 186–191. Bibcode: 1993Sci...260..186B. DOI: 10.1126/science.260.5105.186. PMID: 17807177.(anglès)
* ↑ Binzel, R. P.; et al. «Geologic Mapping of Vesta from 1994 Hubble Space Telescope Images». Icarus, 128, 1, 1997, pàg. 95–103. Bibcode: 1997Icar..128...95B. DOI: 10.1006/icar.1997.5734.(anglès)
* ↑ Eugster, O.; Michel, Th. «Common asteroid break-up events of eucrites, diogenites, and howardites, and cosmic-ray production rates for noble gases in achondrites». Geochemica et Cosmochimica Acta, 59, 1, 1995, pàg. 177–199. Bibcode: 1995GeCoA..59..177E. DOI: 10.1016/0016-7037(94)00327-I.(anglès)