OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paisley (Florida)

Paisley és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 734 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Paisley tenia 734 habitants, 317 habitatges, i 217 famílies. La densitat de població era de 86,4 habitants/km².
Dels 317 habitatges en un 24,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,3% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 31,5% no eren unitats familiars. En el 24% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 22,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.000 $ i la renda mediana per família de 38.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.732 $ mentre que les dones 26.111 $. La renda per capita de la població era de 12.798 $. Entorn del 14% de les famílies i el 17,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Paisley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Paisley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Milà bidentat cuixa-roig

El milà bidentat cuixa-roig (Harpagus diodon) és un ocell rapinyaire de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita selves i boscos d'Amèrica del Sud a Guyana, Guaiana Francesa, Amazònia, sud i est del Brasil, est de l'Equador, est de Bolívia, el Paraguai i nord de l'Argentina. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Milà bidentat cuixa-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 275. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Rufous-thighed Kite. Harpagus diodon» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Erazoïta

L'erazoïta és un mineral de la classe dels sulfurs.

## Característiques

L'erazoïta és un sulfur de fórmula química Cu₄SnS₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2014, i la primera publicació data del 2016. Cristal·litza en el sistema trigonal. Es troba en forma de diminuts agregats de cristalls arrodonits de color negre tancats en cristalls de barita. Té un anàleg sintètic conegut. Estructuralment està relacionada amb la covel·lita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·lecccions del museu mineralògic de la Universitat d'Hamburg, amb el número d'espècimen "md 717".

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Chilena, situada a la localitat de Guanaco, a la província d'Antofagasta (Regió d'Antofagasta, Xile), on sol trobar-se associada a barita. Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Erazoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 juny 2018].
# Triacontàedre ròmbic

En geometria, el triacontàedre ròmbic és un dels tretze políedres de Catalan, dual de l'icosidodecàedre.
Les seves 30 cares són rombes que tenen una relació entre la diagonal major i la menor igual a la secció àuria: $\phi ={\begin{matrix}{{1+{\sqrt {5}}} \over 2}\end{matrix}}$.

## Àrea i volum

Les fórmules per calcular l'àrea A i el volum V d'un triacontàedre ròmbic tal que les seves arestes tenen longitud a són les següents:
    $A=12{\sqrt {5}}\ a^{2}$
    $V=4{\sqrt {5+2{\sqrt {5}}}}\ a^{3}$

## Simetries

El grup de simetria del triacontàedre ròmbic té 120 elements, és el grup icosàedric I$_h$. És el mateix grup de simetria que el de l'icosàedre, el dodecàedre i el icosidodecàedre.

## Altres sòlids relacionats

Els 20 vèrtex als que hi concorren 3 cares i les 30 diagonals curtes de les cares del triacontàedre ròmbic són vèrtex i les arestes d'un dodecàedre.
Els 12 vèrtex als que hi concorren 5 cares i les 30 diagonals llargues del triacontàedre ròmbic són vèrtex i arestes d'un icosàedre.
El triacontàedre ròmbic és dual del icosidodecàedre. Aquest té un políedre isòmer, un sòlid de Johnson anomenat ortobirotonda pentagonal. El políedre dual d'aquest últim té 30 cares com el triacontàedre ròmbic, però només 20 són rombes, les altres 10 són trapezis isòsceles.

## Vegeu també

* Políedre arquimedià
* Políedre de Catalan
* Políedre regular
* Sòlid platònic
* Sòlid de Johnson

## Bibliografia

* H. M. Cundy & A. P. Rollett. I modelli matematici. Milà: Feltrinelli, 1974.
* Dedò, Maria. Forme, simmetria e topologia. Bolonya: Decibel & Zanichelli, 1999. ISBN 88-08-09615-7.

## Enllaços externs

* Políedres I Arxivat 2009-05-09 a Wayback Machine. Pàgina 24
* Rhombic Triacontahedron triacontàedre ròmbic a Wolfram Mathworld (anglès)
* Paper models of Archimedean solids (anglès)
# Vettavalum

Vettavalum fou un estat tributari protegit, del tipus zamindari, a la taluka de Kallakurchi al districte de South Arcot, presidència de Madras. La renda anual era de 2.290 lliures i el peshkash o tribut de 7 lliures.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Pomacea glauca

Pomacea glauca és una espècie de mol·lusc gastròpode d'aigua dolça de la família Ampullaridae originària del nord de Sud-amèrica. El gènere conté els caragols d'aigua dolça més grans de la terra. A Àsia i Europa és considerada com una espècie invasora. A la Unió Europea el seu transport, comerç i tinença són prohibits.

## Descripció

La conquilla mitjana, tendent a discoïdal és de color verdós (grogós a brunenc); sovint amb bandes espirals amples i espaiades. L'obertura és piriforme estreta, amb l'extrem inferior prominent. L'espira és obtusa, molt baixa, la sutura indentada i umbilic ample. El cos tou és de color gris clar o bru, amb negrós damunt. Els ous grans (diàmetre de 3 a 5 mm) força enganxat, són verds, però altres espècies també ponen ous verds, el color no basta per a distingir-les. Són herbívors i mengen qualsevol planta, excepte Microsorum pteropus i algues verdes, i per això poc aficionats per a aquaris, tot i que la tinança n'és prohibit a la Unió Europea. Són amfibis, s'amaguen sota l'aigua durant el dia i són més actius la nit, quan surten a la terra ferma i cerquen plantes comestibles.

## Distribució

És originari de Bolívia, Veneçuela, Trinidad, Surinam, Guadalupe, la Guaiana Francesa i Britànica i el nord-oest del Brasil.

## Bibliografia

* Altaba, Christian R. Identificació de diferents espècies del gènere Pomacea (pdf). Generalitat de Catalunya, Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural, 2012.

## Referències

* ↑ Reeve, Lovell Augustus. «Ampullaria». A: Conchologia Iconica, or Illustrations of the shells of molluscous animals (pdf) (en anglès). volum X, 1856.
* 1 2 3 Ghesquiere, Stijn A. I. «Pomacea (effusa) glauca» (en anglès i altres llengües). Applesnail.net, 2007. [Consulta: 24 agost 2015].
* ↑ Dawes, John «International Waters: EU Finally Bans Apple Snail Imports» (en anglès). Pet Product News, 01-01-2013. Arxivat de l'original el 2016-03-04 [Consulta: 27 agost 2015]. Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ Altaba, 2012, p. 2.
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Pomacea glauca
# Melanio Olmedo Bretón

Melanio Olmedo Bretón (Asunción, 19 de gener de 1932 - Minga Guazú, 4 de febrer de 2012) fou un futbolista paraguaià de la dècada de 1950.

## Trajectòria

Amb 16 anys començà a destacar al Club Sol de América de la seva ciutat natal. Jugava a la posició de defensa lateral per ambdós costats. L'any 1953, Olmedo i Eulogio Martínez es proclamaren campions d'Amèrica amb la seva selecció. El setembre de 1955 ambdós jugadors van ser fitxats pel FC Barcelona, però per la normativa de l'època no van poder debutar amb l'equip fins al 17 de juny de 1956. No obstant, no disposà de gaire minuts al primer equip, doncs coincidí amb defenses molt destacats, com Gustau Biosca, Enric Gensana o Ferran Olivella. La temporada 1956-57 fou cedit a la UE Lleida i el mes de març de 1958 obtingué la carta de llibertat, finalitzant la temporada al CE Europa de Tercera Divisió.
La següent temporada fitxà pel Lusitano d'Évora i acabà la seva carrera al Marítimo de Funchal. Jugà un partit amb la selecció catalana de futbol per celebrar les noces d'or del CE Europa, el 29 d'agost de 1957.
El 1960 abandonà la pràctica del futbol, retornant al Paraguai. En aquest país es dedicà a la política, al Partido Colorado, formació que controlà el militar Alfredo Stroessner entre 1954 i 1989, arribant a ser ministre.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Olmedo, la curiosa historia de un paraguayo en el Barça». Diari Sport, 10-02-2012. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Falleció Melanio Olmedo, campeón de Lima 1953». diari ABC de Paraguai, 05-02-2012. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Fallece Melanio Olmedo». FC Barcelona, 07-02-2012. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Melanio Olmedo, ex azulgrana marcha a Portugal». Mundo Deportivo, 27-09-1958. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «En la calle Cerdeña». Mundo Deportivo, 30-08-1957. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Partido en las Bodas de Oro del CD Europa». Diari ABC, 30-08-1957. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Mor Melanio Olmedo, exjugador del Barça durant la dècada dels 50». Diari Ara, 07-02-2012. [Consulta: 1r febrer 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Erbessus

* Per a altres significats, vegeu «Erbessos».
Erbessus o Herbessus va ser una fortalesa prop d'Agrigent, construïda pels romans durant el setge de la ciutat l'any 262 aC com a lloc on depositaven les provisions i els equips militars.
Cap a la fase la fase final del setge la va ocupar el general cartaginès Hannó que va tallar així els subministraments romans. Però caiguda Agrigent els cartaginesos no la van poder conservar i la van evacuar. Els habitants també van marxar per por a les represàlies. L'emplaçament exacte no es coneix, però se suposa que era al curs superior del riu Halycos.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «1. Erbessus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 22 maig 2023].
# Deolane Bezerra

Deolane Bezerra (Vitória de Santo Antão, 7 de juny de 1988) és una cantant i advocada brasilera que va fer-se coneguda a principis de 2021 després de la mort del seu marit MC Kevin. S'ha convertit en una de les celebritats d'Internet més populars al Brasil.

## Carrera

Amb la mort de MC Kevin, Bezerra es va enfrontar a un nou repte i es va llançar com a cantant i DJ. Així, la seva primera actuació va ser en un acte anomenat "Baile da Doutora", en el qual va llançar el seu primer senzill, Meu Menino.
Deolane és un dels participants de la catorzena temporada del reality show A Fazenda.

### Aparicions en Televisió

| Any | Títol | Rol | Notes |
| 2022 | A Fazenda | Ella mateixa | Concursant |

### Senzills publicats

| Any | Títol |
| 2021 | Meu Menino |
| 2021 | Quem Paga Sou Eu |
| 2022 | A Chefe |

## Referències

* ↑ «Who is MC Kevin's wife Deolane Bezerra?» (en anglès americà). The US Sun, 21-05-2021. [Consulta: 23 octubre 2022].
* ↑ Mustafa, Filiz. «Deolane Bezerra: Fans send support to MC Kevin's wife after his death» (en anglès britànic). HITC, 18-05-2021. Arxivat de l'original el 2022-10-23. [Consulta: 23 octubre 2022].
* ↑ Madoyan, Sona. «Deolane Bezerra - Bio, personal life, career, collaborations» (en anglès americà). Viralmango. [Consulta: 23 octubre 2022].
* ↑ «Morre MC Kevin, aos 23 anos, após cair de varanda de hotel no Rio» (en portuguès brasiler). Metrópoles, 17-05-2021. [Consulta: 23 octubre 2022].
* ↑ Dias, Diego. «Quem é Deolane Bezerra, participante de A Fazenda 2022? Veja fotos e perfil do Instagram» (en portuguès brasiler). Fashion Bubbles, 20-10-2022. [Consulta: 23 octubre 2022].
# Vetons

Els vetons (en llatí Vettones) foren un poble probablement celta de la província de la Lusitània esmentats per diversos escriptors entre ells Cèsar i Plini. Estrabó els assigna com a residència la Tarraconense. Aureli Climent Prudenci anomena el seu territori Vettonia (Vetònia). Aquest territori era creuat pel Tagus (Tajo) i el riu Duero el separava de la terra dels àsturs; a l'oest el límit era l'actual Portugal i a l'est els carpetans (des de Simancas a Puente del Arzobispo, Trujillo i a Talavera la Vieja); al sud tenien la Bètica. Les ciutats principals eren Salmantica (Salamanca), Cecilionicum (Baños?), Capara (las Ventas de Capara), Sentice (prop de Los Santos), Cottaeobriga (Almeida) i Mirobriga/Augustobriga (Ciudad Rodrigo). A aquest territori creixia l'anomenada herba vettonica (herba betònica), coneguda a betònia.

## Referències

* ↑ Álvarez-Sanchís, Jesús R. «Oppida and Celtic society in western Spain». e-Keltoi: Journal of Interdisciplinary Celtic Studies, Vol. 6 (The Celts in the Iberian Peninsula), 2005. Arxivat de l'original el 2018-04-10. [Consulta: 3 desembre 2017].
* ↑ Cremin, The Celts in Europe (1992), p. 57.

## Enllaços externs

* http://territorioveton.blogspot.com/
* http://www.castrosyverracosdeavila.com/
# Grijota

Grijota és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 810 | 794 | 890 | 1011 |

## Personatges il·lustres

* Abilio Calderón Rojo, polític i ministre amb Alfons XIII.
# Jean Moulin

Jean Moulin (Besiers, 20 de juny de 1899 - Metz, 8 de juliol de 1943) va ser un heroi que ha esdevingut després un símbol de la resistència francesa.

## Biografia
### Abans de la guerra

Occitanòfon, perquè el seu pare era un poeta occità admirador de Frederic Mistral, mantindrà un fort lligam amb la seua llengua familiar
Allistat el 1918, va participar durant els darrers mesos a la Primera Guerra mundial. Després que obtingué la llicència el 1921 va entrar a l'administració de la prefectura, com a cap de gabinet del prefecte de la Savoia, el 1922. Esdevingué més tard sotsprefecte d'Albertville, de 1925 a 1930 i fou en aquella època el sotsprefecte més jove de l'estat francès. El 1930 fou sotsprefecte de Châteaulin i alguns anys després Pierre Cot el nomena cap adjunt del seu gabinet d'Afers Exteriors el desembre de 1932.
Sotsprefecte de Thonon-les-Bains el 1933, va ocupar alhora la funció de cap de gabinet de Pierre Cot en el Ministeri d'Aviació.
El 1934 va assumir les funcions de secretari general de la prefectura del Somme a Amiens i fou nomenat de nou cap de gabinet del Ministeri d'Aviació, des d'on va ajudar els republicans espanyols enviant-los avions i pilots.
També fou el prefecte més jove de l'estat francès arran de la seva nominació a Rodés (Avairó), el mes de gener de 1937.

### La resistència

Després de la seva nominació com a prefecte d'Eure-et-Loir a Chartres, fou arrestat el mes de juny de 1940 pels alemanys, ja que es va negar aleshores a arrestar els soldats africans de la guàrdia d'Hisenda francesa.
Intentà suïcidar-se amb trossos de vidre, conservant així de manera definitiva una cicatriu al coll que amagava davall d'una bufanda.
Ancorat políticament a l'esquerra, fou lògicament revocat pel règim de Vichy el 2 de novembre de 1940. A conseqüència es va instal·lar a la seva casa familiar de Saint-Andiol (Bouches-du-Rhône) i va decidir d'entrar a la resistència francesa. Viatjà a Londres el setembre de 1941 sota el nom de Joseph Jean Mercier per trobar-se amb Charles de Gaulle, el qual li va encarregar d'unificar els moviments de la resistència. Tornà al seu país saltant en paracaigudes pels Alps la nit de l'1 de gener de 1942. A la resistència feia servir els pseudònims de Rex i de Max.
Fou després una altra estada a Londres el febrer de 1943 abans de ser arrestat el 21 de juny de 1943 a Caluire-et-Cuire on es feia una reunió amb els caps principals de la resistència. Interrogat i torturat per Klaus Barbie, cap de la Gestapo a Lió, va morir en el tren París-Berlín, mentre l'estaven deportant cap a un camp de concentració.

## Referències

* ↑ «Joan Moulin e la lenga d'òc : una seleccion de documents conservats al CIRDÒC» (en francès). Occitanica.eu.
# Keita

«Keita» té aquests significats:
* Departament de Keita, (Níger)
* Biografies:
** Abdul Kader Keïta (Abidjan, 1981), futbolista ivorià
** Alhassane Keita (1983), futbolista guineà
** Fantamady Keita, futbolista malià dels anys 70
** Fatou Keïta (Soubré, 1965), escriptora ivoriana
** Idrissa Keita (Abidjan, 1977), futbolista ivorià que juga de migcampista
** Salif Keïta (futbolista malià) (1946, Bamako), futbolista malià
** Salif Keïta (músic) (Djoliba, 1949), músic de Mali conegut com La Veu d'Or africana
** Seydou Keita (Bamako, 1980), futbolista malià
** Sundiata Keïta (Niani, 1190 - 1255), fundador de l'Imperi de Mali
** Ibrahim Boubacar Keïta (Koutiala, 1945 - 2022), polític malià
# Choerodon margaritiferus

Choerodon margaritiferus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Caledònia i a les Filipines.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Francisco Sepúlveda Ramos

Francisco Sepúlveda Ramos (Salamanca, 2 d'abril de 1819 -Pozuelo de Alarcón, 29 de juliol de 1895) fou un advocat i polític espanyol.

## Biografia

Estudià dret a la Universitat de Salamanca i el 1839 fou professor de l'Acadèmia Militar de Distingits de Saragossa. Va treballar com a redactor als diaris El Eco de Aragón de Saragossa i La Enciclopedia, El Museo de las Familias, La Semana Pintoresca, El Siglo i El Semanario Pintoresco Español, de Madrid.
Va ocupar nombrosos càrrecs públics. Primer fou comptable segon del Canal Imperial d'Aragó (1843), administrador del Canal (1849), secretari del Governador Civil de Saragossa (1854) i després fou governador Civil de Barcelona (1863-1864), havent-ho estat prèviament de Terol (1855), Còrdova (1856), Canàries (1857), Zamora (1858), Alacant (1861) i Granada (1862).
Durant el seu mandat com a governador civil de Barcelona va intentar combatre la mendicitat als carrers amb la creació del Patronat dels Pobres, alhora que organitzava les comissions de barriada per a censar els pobres.
Va ocupar càrrecs al Banco Hispano Colonial i a la Compañía General de Tabacos de Filipinas, president executiu de la Companyia dels Camins de Ferro del Nord d'Espanya. La ciutat de Barcelona li ha dedicat un carrer amb el seu nom.

## Referències

* ↑ La Revista Ilustrada, 25 de juliol de 1898
* ↑ Albert Carreras. «Doctor Jordi Nadal: la industrialització i el desenvolupament econòmic d'Espanya, Volum 2» p.1071-1072. Universitat de Barcelona, 1999.
* ↑ El Govern Civil de Barcelona al segle XIX Arxivat 2015-01-08 a Wayback Machine. de Manel Risques Corbella p. 584
Càrrecs públics :
| Precedit per: Ignacio de Llasera y Esteve Antonio Guerola y Peyrolón | Governador Civil de Barcelona 1863- 1864 (juliol-octubre) 1864 | Succeït per: Antonio Guerola y Peyrolón Cayetano Bonafós |
# HRR

HRR té els següents significats:
* Sacre Imperi Romanogermànic (del seu nom en alemany Heiliges Römisches Reich), unió d'estats de l'Europa Central que durà del segle x al xix
* Henley Royal Regatta, competició anual de rem que té lloc al riu Tàmesi, a la Gran Bretanya
# Grimpa-soques becgròs

El grimpa-soques becgròs (Xiphocolaptes promeropirhynchus) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae) que habita la selva humida i bosc subtropical.

## Descripció

És un grimpa-soques molt gros que viu a les pinedes i boscos perennifolis a les muntanyes i contraforts; de vegades se'l pot observar també a les terres baixes. S'alimenta a nivells mitjans i superiors de grans troncs i branques, prefereix bromèlies grosses. Sovint viatja amb ramats d'espècies mixtes que inclouen gaigs i oriols. Queda poc visible, tot i la seva mida. Té un bec llarg i molt gruixut de color grisenc, i unes fines vetes pàl·lides limitades al cap i al pit.

## Distribució

La zona Neotropical, des de Guerrero i nord d'Oaxaca, a Mèxic, cap al sud, localment per Amèrica Central fins a Amèrica del Sud, a Colòmbia, Veneçuela, sud de Guyana, nord-oest i est del Perú, est de l'Equador, centre i nord de Bolívia i oest amazònic del Brasil.
Tot i que és una espècie molt estesa, la població minva considerablement des d'uns anys.

## Referències

* ↑ Aymí Cubells, Raül; Cebrian López, Rafel; Clavell Corbera, Jordi; Feliu Latorre, Ponç; Giménez Contreras, Manuel-Enric; Mascarell Llosa, Àlex. «grimpa-soques becgròs». A: Fundació Barcelona Zoo & Institut Català d’Ornitologia. Diccionari dels ocells del món. TERMCAT, 2017-2022 [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ Smith, Tyler. «Strong-billed Woodcreeper (Xiphocolaptes promeropirhynchus)». A: T.S. Schulenberg. Birds of the World (en anglès). Ithaca: Cornell Lab of Ornithology, 2020. DOI 10.2173/bow.stbwoo1.01.
* 1 2 BirdLife International. «Strong-billed Woodcreeper Xiphocolaptes promeropirhynchus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2020-3.RLTS.T22703063A140069049.en.
* ↑ «Avian Conservation Assessment Database Scores». Partnes in Flight. Arxivat de l'original el 2023-01-12. [Consulta: 27 desembre 2022].