OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# A golpes

A golpes és una pel·lícula de cinema espanyola del 2005 dirigida per Juan Vicente Córdoba, coautor també del guió, feta amb l'objectiu de plasmar la vida "de les noies de l'extraradi, on el crim i la violència són els protagonistes".

## Argument

María (Natalia Verbeke), Juanita (Juana Acosta), Vicky (María Vázquez), Mena (Marián Álvarez) i Nitzia (Zay Nuba) són 5 noies que viuen a Vallecas, a l'extraradi de Madrid sense un futur encoratjador. El seu únic recurs per a sobreviure és fent atracaments. Saben que està mal però no troben una altra solució. Només l'amor alleujarà el seu dolor.

## Repartiment

* Natalia Verbeke - María
* Daniel Guzmán - Fran
* Javier Pereira - Patrulla
* Juanita Acosta - Juanita
* Zay Nuba - Nitzia
* Marián Álvarez - Vicky
* Carlos Caniowski - Padre de María
* Mónica Cano - Amparo
* Jeronimo Garcia - Jero
* Alberto Chaves - Pastiller
* Adrián Gordillo - Tiri
* Miguel Ángel Silvestre - Yuri
* Felipe García Vélez - Felipe Velez

## Nominacions

Fou nominada a l'"Étoile d'Or" del Festival Internacional de Cinema de Marràqueix del 2005.

## Referències

* ↑ Natalia Verbeke se sube al ring en ´A golpes´, Diario de Córdoba, 3 de novembre de 2005
* ↑ ´A golpes´ bucea en el mundo del boxeo y la marginalidad, El Periódico de Extremadura, 3 de novembre de 2005
* ↑ A golpes a Fotogramas
* ↑ Je suis folle de tant t´aimer. Yo estoy loca de tanto amarte, revista Tarántula, 29 d'agost de 2015

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
* "A Golpes", de Juan Vicente Córdoba, se estrena esta noche en Versión Española, rtve.es, 30 de maig de 2008
# Locals parroquials de Santa Maria Magdalena

Els Locals parroquials de Santa Maria Magdalena és una obra postmodernista de Lleida (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El projecte tenia l'objectiu d'ampliar la parròquia ubicada en un eixample suburbial i així afegir-hi la nova rectoria i alguns locals pels grups de treball.
L'església vella estava, en aquells moments, inacabada donat que mancaven els revestiments de pedra previstos. D'aquesta manera, es veia l'obra vista i podia apreciar-se l'estructura de planta basilical.
Aquest nou edifici es troba en un solar de la cantonada, així que la façana es disposa al carrer lateral. El resultat, doncs, és el costat dret de la façana de l'església amb el volum de la rectoria i la part posterior, cega, amb la nova edificació.
Els cossos de nova construcció presenten uns revestiments de planxes ondulades de fibrociment i finestres emmarcades per dos muntants d'obra vista. La disposició desigual de les finestres a la façana dona certa modernitat recordant així algunes de les obres d'Enric Miralles.
L'austeritat de materials remet directament a la tendència italiana, tant present en l'arquitectura catalana dels anys 70 a partir de la seva introducció per despatxos d'arquitectes com MBM. La senzilla construcció així com l'escassetat de recursos dona una certa contemporaneïtat a l'obra. La manera en què es combina el que és nou i el que és antic crea un diàleg molt interessant en l'immoble.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Locals parroquials de Santa Maria Magdalena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 agost 2021].
# Chrysichthys uniformis

Chrysichthys uniformis és una espècie de peix de la família dels claroteids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 33 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916. ISBN 0-86622-131-X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Risch, L.M., 2003. Claroteidae. p. 60-96 a C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douce et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest, Vol. 2. Coll. Faune et Flore tropicales 40. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica, Museum National d'Histoire Naturalle, París, França i Institut de Recherche pour le Développement, París, França. 815 p.
* Risch, L. i E.J. Vreven 2007. Claroteinae. p. 607-629. A M.L.J. Stiassny, G.G. Teugels i C.D. Hopkins (eds.) The fresh and brackish water fishes of Lower Guinea, West-Central Africa. Vol. I. Collection Faune et Flore tropicales 42. Institut de Recherche pour le Développement, París, França, Muséum National d'Histoire Naturelle, París, França, i Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica. 800 pp.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Doldikan

Doldikan (en rus: Долдыкан) és un poble de l'óblast de l'Amur, a Rússia, que el 2018 tenia 369 habitants, pertany al districte de Bureiski.

## Referències

* ↑ terrus.ru — база данных России
# Caserna Taksim

La Caserna Taksim o Caserna d'Artilleria Halil Paixà (turc Taksim Kışlası o Halil Paşa Topçu Kışlası) era una caserna localitzada en l'actual ubicació del parc Taksim Gezi, al costat de la plaça de Taksim, a Istanbul, Turquia.

## Història

La caserna es va construir en 1806, durant el regnat (1789-1807) del sultà otomà Selim III. El seu arquitecte va ser l'armeni Krikor Balian, i el seu estil estava basat en l'arquitectura otomana, russa i índia.
Durant l'incident del 31 de març, el 1909, l'edifici de les casernes va sofrir un dany considerable. El 1921, el pati intern va ser reformat i va esdevenir l'Estadi de Taksim, el primer estadi de futbol a Turquia, usat per tots els equips de futbol principals de la ciutat, incloent el Beşiktaş JK, el Galatasaray SK i el Fenerbahçe SK. L'estadi es va tancar en 1939, i es va enderrocar el 1940, durant els treballs de renovació de la plaça de Taksim.

### Reconstrucció

El 16 de setembre de 2011, l'assemblea del districte de Beyoğlu va decidir reconstruir l'estructura com a centre comercial, tot i que l'àrea es trobava dins l'àmbit de les ordenances de protecció d'espais verds. La reconstrucció de la caserna va ser rebuda amb protestes a Istanbul, que van desembocar en les Protestes del 2013 a Turquia.

## Referències

* ↑ «Yok olan Taksim Meydanı - Topçu Kışlası yeniden inşa ediliyor!» (en turc). Wow Turkey, 23-01-2003. Arxivat de l'original el 27 de juliol 2012. [Consulta: 24 juny 2013].
* 1 2 «taksim-Gezi-parkinin-tarihcesi-796996h.htm Taksim Gezi Parkı'nın Tarihçesi» (en turc). Aktif Haver. [Consulta: 24 juny 2013].
* ↑ «Belediye Taksim Meydanı için kararını verdi» (en turc). Radikal, 16-09-2011 [Consulta: 1r juny 2013].
* ↑ Agence France-Presse «Clashes rage for second day in Istanbul». The Gulf News. Agence France-Presse, 01-06-2013 [Consulta: 1r juny 2013].
# Georges Cadoudal

Georges Cadoudal (Kerléano, Ar Mor-Bihan 1771- París, 1804) fou un contrarevolucionari bretó. Fou un dels capitans dirigents de la Vendée (1793) i del moviment dels chouans. Fou empresonat a Brest, però es va escapar el 1794 i instal·là el quartel general a Gwitreg, des d'on demanarà ajut als britànics, de manera que amb el suport de 800 soldats atacarà Roazhon i insurreccionarà tot Ar Mor-Bihan. La forta repressió obligà els xuans a pactar una treva. Cadoudal no l'acceptà, però el 1796 es va veure obligat a llicenciar els seus homes i exiliar-se a Anglaterra.
Tornaria a rebel·lar-se el 4 de setembre del 1797 amb Frotte i Scepeaux, però foren vençuts per Brune a Stivelloù, Elben i Hennebont el 1799. Vist el resultat, el 12 de febrer del 1800 es va rendir i fugí un altre cop a Anglaterra. Nogensmenys, el 24 de setembre del 1800 planejaria l'assassinat de Napoleó I, ja que s'havia convençut que un nou aixecament popular afracassaria, però fracassà perquè fou detingut l'executor, el seu amic Saint-Rejant, qui fou executat poc després. Per altra banda, el mateix Cadoudal fundaria el 1801 la primera Association de Bretagne, formada per nobles i que pretenien la restitució dels drets polítics a Bretanya.
Tornà a França el 1803 i organitzà un altre complot, amb Jean-Charles Pichegru i Jean-Victor Moreau, per tal de reinstaurar la monarquia. Descoberta la conspiració, fou executat, juntament amb el duc d'Enghien i 11 més el 25 de juny del 1804.

## Bibliografia

* Procès contre Georges Cadoudal, Pichegru et autres, compte-rendus recueillis par des sténographes, Archives historiques du ministère de la Guerre
* Jean-Julien Savary, Guerres des Vendées et des chouans contre la république francaise, París, 1824-1827 (6 volumes)
* Georges de Cadoudal, Georges Cadoudal et la chouannerie, Paris : Plon, 1887
* Léon Dubreuil, Histoire des insurrections de l'Ouest, Paris : Éditions Rieder, 1929 (2 volumes)
* Georges Lenôtre, Georges Cadoudal, Paris : Bernard Grasset 1929
* Commandant Henry Lachouque et Jacques Arna, Cadoudal et les Chouans, Amiot-Dumont, 1951
* Jean de La Varende, Cadoudal, Paris : Éditions françaises d'Amsterdam, 1952
* Duc de Castries, la Conspiration de Cadoudal, Éditions Del Duca, 1964
* Philippe Roussel, De Cadoudal à Frotté. La Chouannerie de 1792 à 1800, Paris : Éditions de la Seule France, 1968
* Jean-François Chiappe, Georges Cadoudal ou la Liberté, Librairie Académique Perrin, 1971
* Jean Rieux, La Chouannerie sur les pas de Cadoudal, Quimper : Nature et Bretagne, 1976 (réédition 1985: Éditions Artra, 391 pages)
* Anne Bernet, les Grandes Heures de la chouannerie, Paris : Perrin, 1993
* Patrick Huchet, Georges Cadoudal et les Chouans, Rennes: Éditions Ouest-France, 1997
* Anne Bernet, Histoire générale de la chouannerie, Paris : Perrin, 2000
* J. Rouget de l'Isle, Historique et mémoires de Quiberon
# Temascalcingo

Temascalcingo és un municipi de l'estat de Mèxic. Temascalcingo és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-occidental de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb el municipi de Ocoyoacac, al sud amb Ocuilan, a l'oest amb Tianquistenco i a l'est amb Ciutat de Mèxic.

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Temascalcingo Arxivat 2017-03-10 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Locate

Locate és una ordre del paquet findutils de GNU que proveeix una fàcil i ràpida manera de buscar arxius informàtics en el sistema complet basat en patrons de noms. La comanda és més ràpida (encara que menys flexible) que find, ja que utilitza les dades en una base de dades temporal que emmagatzema els noms de tots els arxius en el sistema, per la qual cosa també es poden experimentar falles en buscar un arxiu creat recentment. Per renovar la base de dades s'utilitza l'ordre updatedb, part també de findutils, i que en moltes distribucions GNU/Linux s'executa per omissió periòdicament o almenys s'afegeix als codis programats de cron.

## Referències

* ↑ «Invoking locate (GNU Findutils 4.9.0)». [Consulta: 11 octubre 2022].
# Chrysiptera annulata

Chrysiptera annulata és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig fins a Durban (Sud-àfrica), Madagascar, Reunió i Maurici.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Dole (Jura)

Dole és un municipi i una ciutat de França, al departament del Jura, a la regió de Borgonya - Franc Comtat.
La imponent col·legiata-basílica de Nostra Senyora, amb un massís campanar de 71 metres d'alçària, domina la ciutat. L'interior posseeix obres d'art de gran interès així com un majestuós orgue.

## Fills il·lustres

* Jean-Denis Attiret (1702 - 1768), jesuïta missioner i pintor a la Cort imperial de l'emperador Qianlong de la dinastia Qing.
* Louis Pasteur (1822- 1895) microbiòleg i químic, s'hi conserva la casa natal, convertida en museu.
# Chamaespartium

Els gaiols (Chamaespartium o Pterospartum) formen un gènere amb dues espècies de plantes de la família de les fabàcies. La distribució és iberoatlàntica i ocupa, entre altres territoris, el nord humit de la península Ibèrica, la major part de França i dels Balcans.
Als Països Catalans el gaiol és una planta autòctona que només es troba en la part més humida de Catalunya on viu en landes i pastures principalment a l'estatge montà i subalpí.

## Descripció

Planta reptant que fa de 10 a 30 cm i que floreix de maig a agost amb flors grogues de 10 a 12 mm. Les tiges floríferes tenen ales, les fulles, de 5 a 20 mm són oblongues i sèssils (sense pecíol).
Presenta dues subespècies: ssp sagittale que viu en sòls silicis i ssp delphinense que ho fa en els calcaris.
Chamaespartium tridentatum té una subespècie cantabricum que es troba a la zona cantàbrica de la península Ibèrica (carquexa a Astúries) i a Portugal (carqueja). Morfològicament destaca per tenir el limbe de la fulla unit a les dues estípules cosa que fa que sembli una fulla trifoliada, i és més alta que l'anterior, ja que arriba a fer 70 cm.

## Referències

* ↑ Flora dels Països Catalans, Bolòs i Vigo Barcelona 1980
# Cèl·lula de Ferrel

La cèl·lula de Ferrel és un element de la circulació atmosfèrica de la Terra en la zona temperada; es troba aproximadament entre els 30 i 65 graus de latitud nord i els 30 i 65 graus de latitud sud i la limita la dorsal subtropical amb el front equatorial i polar. La cèl·lula de Ferrel es considera un element de circulació secundària i depèn totalment de la cèl·lula de Hadley i la cèl·lula polar. La teoria de l'existència d'aquesta cèl·lula fou desenvolupada pel meteoròleg nord-americà William Ferrel el 1856.
De fet, les cèl·lules Ferrel roden entre la cèl·lula de Hadley i la cèl·lula polar, per la qual cosa a vegades es diu zona de barreja. A la frontera circumpolar, la cèl·lula de Ferrel es pot superposar a la cèl·lula polar, i l'equatorial amb la cèl·lula de Hadley. Els vents predominants a prop de la superfície que corresponen a la cèl·lula s'anomenen vents de l'oest. No obstant això, els efectes locals poden canviar fàcilment la cèl·lula: per exemple, l'anticicló de Sibèria canvia significativament al sud, de manera efectivament discontínua.
Mentre que la cèl·lula de Hadley i la cèl·lula polar són cèl·lules tancades, la cèl·lula de Ferrel no és necessàriament així, porta els vents de l'oest a latituds temperades on són tan regulars com els vents alisis o els vents de l'est de les regions polars, i depèn de les condicions locals. Encara que els vents de gran altitud són molt occidentals, els vents de prop de la superfície sovint i dramàticament poden canviar de direcció. L'absència de moviment ràpid cap als pols a l'equador no permet que aquests vents s'accelerin. A conseqüència del pas d'un cicló o anticicló, pot canviar de direcció ràpidament, i en qüestió de dies pot bufar en direcció est o oest.
La situació de la cèl·lula depèn en gran manera de la ubicació del seu corresponent corrent en jet a gran altitud, que determina la ubicació de la franja dels ciclons de superfície. Tot i que el moviment general de l'aire a prop de la superfície es limiti a uns 30 i 65 graus de latitud nord i sud respectivament, el moviment invers d'altura d'aire és molt menys clar.

## Vegeu també

* Circulació atmosfèrica.
* Divergència (meteorologia).
* Zona de convergència intertropical.
* Cresta subtropical.
* Cèl·lula de Hadley.
* Cèl·lula polar.
* Latituds del cavall.
# Mark B

El Medium Mark B va ser un tanc britànic de la Primera Guerra Mundial desenvolupat com a successor del Whippet, però no va resultar el que s'esperava i la producció es va cancel·lar al final de la guerra.

## Història

L'enginyer Tinent Walter G. Wilson i el magnat Sir William Tritton van cooperar el 1915 per desenvolupar el Mark I, el primer tanc del món. No obstant això, quan en Tritton va decidir construir el Medium Mark A "Whippet", en Wilson va sortir del projecte. El Medium A va ser dissenyat pel cap d'enginyers d'en Tritton, en William Rigby. El Whippet va ser un disseny amb èxit i comprovat que era efectiu però van trobar que hi havia problemes amb les cadenes, una direcció complexa i la suspensió unsprung. En Wilson, ara com a director, va decidir que havia de realitzar un tanc millor: el 'Medium Tank Mark B'. Probablement va començar a dibuixar-lo el juliol de 1917. El Director Philip Johnson de la Central Tank Workshops es va impressionar quan li van mostrar la maqueta en fusta durant la visita a la Gran Bretanya a finals de 1917. El prototip va ser construït per la firma de Tritton, la Metropolitan Carriage and Waggon Company, i va ser acabat el setembre de 1918.

## Vegeu també

* Tanc
* Tanc Mark
* Tipus de tancs

## Enllaços externs

* Tancs mitjans de la Gran Bretanya Arxivat 2006-09-07 a Wayback Machine.
# Localret

Localret és un consorci format per administracions locals de Catalunya per a fomentar i acompanyar el desenvolupament de xarxes i serveis de telecomunicacions i l'aplicació de les TIC per millorar l'acció dels governs locals en l'impuls de la societat de la informació. Va ser creada l'any 1997 amb el suport de la Federació de Municipis de Catalunya (FMC) i l'Associació Catalana de Municipis i Comarques (ACM), en el moment de la seva creació estava integrat per 784 ajuntaments, agrupant el 99% de la població de Catalunya.
Junt amb la Universitat Oberta de Catalunya i la Generalitat de Catalunya va fundar i formar part del patronat de la Fundació Observatori per a la Societat de la Informació de Catalunya.
També, juntament amb la Generalitat, va formar part de la creació, el 2002, de l'Administració Oberta de Catalunya (AOC).

## Premis i reconeixements

* 1999 - Premi Nacional de Comunicació

## Referències

* ↑ Sora, Ajuntament de «Consorci Localret». Web oficial.
* ↑ País, Ediciones El «Tribuna | Telecomunicaciones pendientes» (en castellà). El País, 10-09-2003.
* ↑ Martínez, Agustí Cerrillo i. e-Administración (en castellà). Editorial UOC, 2011-10-14, p. 30-33. ISBN 978-84-9788-894-3.
* ↑ «Callús, Premi Nacional dInternet». [Consulta: 8 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Localret - Lloc web oficial
# Escola de Teixits de Punt de Canet

Escola de Teixits de Punt de Canet és un edifici de Canet de Mar (Maresme) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Antiga casa de pagès que es transformà el 1850 per a instal·lar-hi l'Escola Montessori.
Està formada per dos cossos de planta baixa i dos pisos units per un cos de planta baixa i arcades al pis superior. Posteriorment s'incorporaren a l'escola les naus de la fàbrica de teixits de Floris i Busquests, que poden atribuir-se a Ferres i Puig. Són unes naus de fàbrica amb coberta a dues aigües que mostren un interessant tractament del totxo a les obertures corregudes a la façana i els esgrafiats que dibuixen tota la façana.
Del catàleg del Patrimoni Arquitectònic i Elements d'Interès Històric i Artístic.
Aquesta escola va ser creada per la Mancomunitat de Catalunya el 1922. L'edifici actual és obra de Rubió i Tudurí a partir de la reforma i ampliació d'una vila existent, de la qual encara en queden indicis. Fixem-nos si no en les característiques de les obertures del costat esquerre de la façana amb brancals, ampits i llindes de pedra natural situades simètricament respecte a l'eix de la porta d'aquest sector. Rubió va reproduir un altre cos més a l'est d'estructura interior metàl·lica, i va configurar una composició comuna en què es diferencia el cos nou del vell amb petites modificacions de les obertures. El llenguatge emprat retorna al clàssic una vegada desacreditat el modernisme.
Pel que fa a la nau industrial Floris-Busquets cal dir que va adquirida per la Diputació a mitjan segle xx. A partir d'aquest moment s'emprà com a tallers de l'escola. El seu autor va ser Pere Domènec i Roura, que mostrà un gran interès per les qüestions estructurals dels edificis industrials en els quals va assajar sistemes ben diferenciats. La nau té 100 metres de longitud per 16 metres d'amplada, suportada íntegrament pel seu perímetre sense cap pilar interior mitjançant unes encavallades mixtes on les compressions i les traccions s'absorbeixen amb arcs d'obra de fàbrica i tirants metàl·lics respectivament. Aquesta estructura no solament suporta la coberta a dues aigües sinó que també serveix de recolzament al cel ras format amb voltes esfèriques de maó pla. A l'exterior l'ornamentació es redueix a esgrafiats, els més elaborats dels quals se situen als testers.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Escola de Teixits de Punt de Canet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 març 2017].
* ↑ «Recinte de l'Escola de Teixits de Canet». Recinte de l'Escola de teixits de Canet. Diutació de Barcelona. [Consulta: 10 novembre 2022].
# Dolegna del Collio

Dolegna del Collio (en friülà, Dolegne dal Cuei, en eslovè, Dolenje) és un municipi italià, dins de la província de Gorizia. L'any 2007 tenia 417 habitants. Limita amb els municipis de Brda (Eslovènia), Cormons, Corno di Rosazzo (UD) i Prepotto (UD)

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Giovanni Crosato | Esquerra |