OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Batalla de Panorm

La batalla de Panorm va enfrontar l'exèrcit consular romà dirigit per Luci Cecili Metel i els cartaginesos dirigits per Hàsdrubal l'any 251 aC en la Primera Guerra Púnica. La victòria va permetre a Roma aconseguir el control de Panorm (avui Palerm) durant la guerra.

## Preludi

Cap a finals de 252 aC o principis de 251 aC, Cartago havia sufocat la revolta a l'Àfrica i havia enviat un exèrcit sota el comandament d'Hàsdrubal, fill d'Hannó, a Sicília. Hàsdrubal va ser present en la batalla del riu Bàgradas amb el general mercenari espartà Xantip, i va aprendre molt de les seves experiències. Segons Polibi, Hàsdrubal va vagar per la regió occidental de Sicília al voltant de les ciutats de Lilibèon i Selinunt sense oposició romana, mantenint-se en terreny muntanyós durant dos anys.
Tanmateix, Hàsdrubal aviat va elegir atacar un exèrcit consular romà sota comandament del cònsol Luci Cecili Metel, que recollia la collita al voltant de Panorm. Hàsdrubal va marxar amb els seus homes i elefants a través de la vall de l'Oretos cap a Panorm. Aquesta operació sembla raonable a causa que el segon exèrcit consular es dirigia a Roma i les condicions eren favorables per a una emboscada.

## Batalla

Havent causat la retirada dels romans darrere dels murs de Panorm i fent estralls posteriorment en el camp, les forces d'Hàsdrubal van anar cap a la ciutat sortint de la vall i travessant el riu Oretos. Luci Cecili Metel llavors va donar ordres per assetjar avantguardes cartagineses i per descarregar les seves javelines sobre els elefants. Per fer això, les tropes lleugeres romanes van prendre asil a les rases que van envoltar la ciutat. El comandant dels elefants cartaginesos, creient que la resistència es debilitava, va avançar per dispersar les tropes lleugeres. Els elefants van quedar exposats a les javelines i projectils, que van ser descarregats sobre ells des de les parets de la ciutat i les tropes lleugeres atrinxerades. Els elefants van entrar en pànic i van girar sobre si mateixos, carregant sobre les seves pròpies files. En aquest punt, Metel i les seves legions es van disposar fora d'una porta de la ciutat davant el flanc esquerre de l'exèrcit cartaginès. Mentre els cartaginesos fugien dels seus propis elefants, Metel va ordenar a les legions carregar sobre aquest costat.
Aquesta maniobra va trencar la línia cartaginesa i els va conduir a la derrota. Tanmateix, els romans no van perseguir l'exèrcit que fugia, sinó que van capturar algun elefant, que seria sacrificat més endavant al circ de Roma.

## Conseqüències

Com era costum després d'una derrota, Hàsdrubal va ser cridat a Cartago per ser executat. El seu successor, Adhèrbal, va decidir que Selinunt no podia estar més a la guarnició i tenir la ciutat destruïda. A excepció de la guerra de guerrilles d'Hamílcar Barca aquesta derrota va marcar el final de la principal campanya cartaginesa a Sicília.

## Bibliografia

* Bagnall, N. The Punic Wars: Rome, Carthage and the Struggle for the Mediterranean (en anglès). Pimlico, 1999. ISBN 978-0-7126-6608-4.
# Calycopteris floribunda

Calycopteris floribunda, amb el nom comú Ukshi, és un gran arbust enfiladís que fa 5-10 m a llargada i amb tiges de 5–10 cm de diàmetre. Es creu que és una planta medicinal. Creix a l'Índia, principalment als Ghats occidentals i a Kerala.
Les seves fulles són ovoides o ovals de 5–12 cm de llargada. Presenta inflorescències denses i les flors no tenen pètals mentre que els estams estan arranjats en dos cicles.
El fruit fa 8 mm de llargada.

## Usos

Les seves fulles són amargants astringents i laxants. Se li atribueixen moltes propietats medicinals.

## Fonts

* ↑ Hepatoprotective Activity of Extracts from Stem of Calycopteris floribunda Lam. Against Carbon Tetrachloride Induced Toxicity in Rats M. Chinna Eswaraiah *, T. Satyanarayana

## Enllaços externs

* Flowers of India - Ukshi Arxivat 2007-09-26 a Wayback Machine.
# Benjamin Mountfort

Benjamin Woolfield Mountfort (13 de març de 1825 - 15 de març de 1898) va ser un emigrant anglès a Nova Zelanda, on es va convertir en un dels arquitectes del segle xix més destacats d'aquest país. Va ser decisiu en la configuració de la ciutat de la identitat i la cultura arquitectòniques exclusives de Christchurch I va ser nomenat primer arquitecte provincial oficial de la província de Canterbury en desenvolupament. Molt influït per la filosofia anglo-catòlica darrere de l'arquitectura victoriana primerenca, se li atribueix la importància de l'estil gòtic per a la reactivació a Nova Zelanda. Els seus dissenys gòtics construïts tant en fusta com en pedra a la província són considerats únics a Nova Zelanda. Avui, és considerat l'arquitecte fundador de la província de Canterbury.
# Marian Campello Moreno

Marian Campello Moreno (Elx, 7 de gener de 1987) és una activista social i política valenciana, diputada a les Corts Valencianes en la IX legislatura i Secretària Autonòmica d'Innovació i Transformació Digital de la Generalitat Valenciana de 2022 a 2023 (X Legislatura).

## Biografia

De 2004 a 2007 fou fundadora i vicepresidenta de la Federació d'Estudiants de Secundària a Elx, i de Joves d'Elx per la Llengua en 2005. Ha treballat com a monitora en un menjador escolar i en tasques relacionades amb la integració social, el medi ambient i l'educació d'adolescents en risc d'exclusió social. En 2012 fou gestora de la plataforma promotora de la música local Ilirock i des de 2013 és membre de l'Associació Tira-li, alhora que participa en l'assemblea il·licitana del Moviment 15-M.
Membre de Joves del País Valencià - Compromís, després d'un procés de primàries obertes fou escollida diputada per la Coalició Compromís a les eleccions a les Corts Valencianes de 2015. Fou presidenta de la Comissió d'Educació i Cultura de les Corts Valencianes.
A les eleccions de 2019 no va aconseguir l'acta de diputada pel que fou contractada com a assessora del president de les Corts Enric Morera. Va substituir a Jordi Juan al capdavant de la Secretaria Autonòmica d'Innovació i Transformació Digital, dins l'organigrama de la Conselleria d'Innovació, Universitats, Ciència i Societat Digital de la Generalitat Valenciana el setembre de 2022.

## Referències

* ↑ Currículum al web de Compromís
* ↑ Presentació de Primàries Obertes al País Valencià de Compromís: a càrrec de Marian Campello Moreno (candidata a cap de llista a les Corts Valencianes per Alacant), Casal Jaume I d'Elx
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Marian Campello sucede a Jordi Juan al frente de la Secretaría Autonómica de Innovación» (en castellà). [Consulta: 9 setembre 2022].
# Manat de Fulles de Roure

El Manat de Fulles de Roure (alemany: Eichenlaub; anglès: Oak leaf cluster) són un símbol polític i militar a Alemanya i militar als Estats Units. El símbol alemany prové del fet que el roure és l'arbre alemany per excel·lència donades les seves característiques d'acord amb la personalitat germànica (i de la seva presència constant dins de la mitologia germànica).

## Significat
### Alemanya

El roure ha estat durant molt de temps l'arbre "alemany" per excel·lència. La seva dura fusta i les seves característiques el convertí en símbol d'immortalitat i constància pels teutons (veure, com a exemple Irminsul). Al romanticisme del segle xix es convertiria, a més, en el símbol de la lleialtat.
Des de la fundació de l'imperi Alemany el 1871, juntament al sentiment d'unitat nacional ha estat sempre un important símbol de captació per a la llengua germana. La simbologia de la pintura alemanya, les corones, signes i la nomenclatura territorial aquest símbol s'empra de forma similar al llorer a l'Imperi Romà i posteriors.
Per això es poden trobar sovint manats de fulles de roure com a símbol religiós i a monedes i bitllets. També es fa servir com a extensió a les condecoracions (per indicar una segona condecoració de la Pour le Mérite durant l'Imperi o com a grau superior per a la Creu de Cavaller de la Creu de Ferro)
Amb la desnazificació de les condecoracions de la Segona Guerra Mundial, habitualment se substituí l'esvàstica per unes fulles de roure. També apareixien fulles de roure a les monedes de Pfennigen (penics) i, des del 2001 a les monedes d'1, 2 i 5 cèntims d'euro alemanyes.

### Estats Units d'Amèrica

A la militaria dels Estats Units, el Manat de Fulles de Roure significa la repetida concessió d'una condecoració. El nombre de fulles de roure normalment indiquen el nombre de concessions posteriors de la condecoració.
Habitualment són en bronze, i cada 5 concessions se substitueix per un manat de plata, permetent així mostrar més concessions sobre un únic galó (per exemple, 6 concessions s'indicarien mitjançant un manat en plata i un altre en bronze)

### Regne Unit i Commonwealth

Al Regne Unit i, per extensió, als països de la Commonwealth, el Manat de Fulles de Roure significa la Menció als Despatxos, i es llueix com una condecoració per si mateixa sobre qualsevol galó (les múltiples condecoracions s'indiquen mitjançant barres).

### Marina

A moltes forces navals del planeta és tradició adornar la visera de la gorra. Habitualment, a partir de Capità de Navili llueixen unes fulles de roure ondulades. Els almiralls llueixen una doble decoració de fulles de roure anomenada habitualment "ous remenats" (scrambled eggs).
* Gorra d'un capità de corveta (Lieutenant Commander) de la US Navy.
* Gorra d'un capità (Commander o Captain).
* Gorra d'un almirall (Admiral).
# Mariano Castillo y Ocsiero

Mariano Castillo y Ocsiero (2 d'agost de 1821, Villamayor de Gállego, província de Saragossa – Villamayor de Gállego, abril de 1875) fou un astròleg aragonès.
Va publicar l'any 1840 l'almanac "El Firmamento", més conegut com a "El Calendario Zaragozano", el qual encara es publica. Mariano Castillo era astròleg i meteoròleg. Es va casar tres vegades, amb Pascuala (amb la qual va tenir dues filles), Manuela i Victoriana. En l'actualitat les seves restes reposen al cementiri de Villamayor de Gállego.

## Referències

* ↑ «Extracte de la Gran Enciclopedia Aragonesa». Arxivat de l'original el 2011-09-23. [Consulta: 31 agost 2009].
* 1 2 3 4 «Lloc web de l'Ajuntament de Villamayor de Gàllego». Arxivat de l'original el 2009-09-18. [Consulta: 31 agost 2009].
# Mariano Carsí Pascual

Mariano Carsí Pascual (Alfara del Patriarca, 4 de desembre de 1927 ‐ 2008) va ser un metge valencià que va estar vivint al Congo i al Zaire des de 1959 fins al a 2001. La seua col·lecció personal va ser donada al Museu Valencià d'Etnologia en 2010.
Va llicenciar-se en medicina a la Universitat de València el 3 de març de 1956, exercint com a metge a Tronxó (Terol). Amb els diners guanyats es muda a Bèlgica, on es va especialitzar en medicina tropical a Anvers, entre octubre de 1957 i febrer de 1958. Va traslladar-se a Àfrica en 1958, contractat pel govern belga des del 24 de març del 58. En 1958 i 1962 va ser repatriat per les Nacions Unides davant el risc pels disturbis que patia el país durant la Crisi del Congo. Tanmateix, va tornar les dos voltes als pocs dies. Allà va servir a hospitals i companyies mineres fins a tornar a Europa, jubilat, en 2001. També va tractar molts problemes d'infertilitat, que als països africans és una situació mal vista socialment. Com a mostra d'agraïment, moltes mares posaven el nom Carsí als seus fills.

## Galeria

* Francesc Tamarit, director del Museu Valencià d'Etnologia, presenta l'exposició sobre el Doctor Mariano Carsí.
* Maria Londero, esposa de Mariano Carsí, parla sobre ell amb motiu de l'exposició.
* Andrés Marín, il·lustrador del museu, analitza l'estil de l'art africà.

## Referències

* 1 2 Doctor Carsí, supose? Arxivat 2016-03-22 a Wayback Machine. Col·lecció del Dr. Carsi d'objectes del Congo - Museu Valencià d'Etnologia, novembre de 2015
* 1 2 3 4 5 6 «La gran aventura del doctor Carsí». Levante-EMV, 16-11-2015.
* 1 2 3 4 Museu Valencià d'Etnologia, 2012, p. 5.
* 1 2 3 «Doctor en el Congo: el Museo de Etnología muestra la fascinación de Mariano Carsí por África». Valencia Plaza, 26-11-2015.

## Bibliografia

* «Fondo Mariano Carsí». Museu Valencià d'Etnologia, 2012, pàg. 22. Arxivat de l'original el 2016-05-13 [Consulta: 13 maig 2016].

## Enllaços externs

* Fons documental i biogràfic de Mariano Carsí Arxivat 2016-05-13 a Wayback Machine. al Museu Valencià d'Etnologia
* Doctor Carsí, Supose? informació documental de l'exposició del Museu Valencià d'Etnologia
# Carson River Valley

Carson River Valley és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 2.116 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Carson River Valley tenia 2.116 habitants, 797 habitatges, i 572 famílies. La densitat de població era de 174,9 habitants per km².
Dels 797 habitatges en un 36,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,5% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 28,2% no eren unitats familiars. En el 23,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,7% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 11,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.598 $ i la renda mediana per família de 40.519 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.413 $ mentre que les dones 25.478 $. La renda per capita de la població era de 14.922 $. Aproximadament el 9,4% de les famílies i el 13,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Carson River Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Carson River Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Carrboydita

La carrboydita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la glaucocerinita. Anomenat per la mina de níquel Carr Boyd, Austràlia, la localitat tipus.

## Classificació

La carrboydita es troba classificada en el grup 7.DD.35 segons la classificació de Nickel-Strunz (7 per a sulfats (selenats, tel·lurats, cromats, molibdats, wolframats); D per a sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O; i D per a només amb cations de mida mitjana, capes d'octaedres d'ús compartit; el nombre 35 correspon a la posició del mineral dins del grup). En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 31.10.1.1 (31 per a sulfats hidratats que contenen grup hidroxil o halogen i 10 per a diversos; 1 i 1 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

La carrboydita és un sulfat de fórmula química [(Ni$_{1-x}$Al$_x$)(OH)₂][SO₄]$_{x/2}$ · nH₂O. Cristal·litza en el sistema hexagonal.

## Formació i jaciments

Es forma en materials de superfície en mines de níquel. S'ha descrit a Austràlia i a Portugal.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Carrboydite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 4 «General Carrboydite Information». Web Mineral.
* ↑ Barthelmy, Dave. «Carrboydite Mineral Data». [Consulta: 24 juliol 2017].

## Bibliografia

* Nickel, E.H., Clarke, R.M. (1976) Carrboydite, a hydrated sulfate of nickel and aluminum: a new mineral from Western Australia. American Mineralogist: 61: 366-372.
* Nickel, E.H., Wildman, J.E. (1981) Hydrohonessite- a new hydrated Ni-Fe hydroxy-sulphate mineral; its relationship to honessite, carrboydite, and minerals of the pyroaurite group. Mineralogical Magazine: 44: 333-337.
* Frost, R.L., Weier, M.L., Kloprogge, J.T. (2003) Raman spectroscopy of some natural hydrotalcites with sulphate and carbonate in the interlayer. Journal of Raman Spectroscopy: 34: 760-768.
* Mills, S.J., Christy, A.G., Genin, J.-M.R., Kameda, T., Colombo, F. (2012) Nomenclature of the hydrotalcite supergroup: natural layered double hydroxides. Mineralogical Magazine: 76: 1289-1336.
Supergrup de la hidrotalcita :
# Carrboro

Carrboro és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2008 tenia 18.162 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Carrboro tenia 16.782 habitants, 7.570 habitatges i 3.126 famílies. La densitat de població era de 1.449,6 habitants per km².
Dels 7.570 habitatges en un 23% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 29,3% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 58,7% no eren unitats familiars. En el 37,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19% tenia menys de 18 anys, un 21,4% entre 18 i 24, un 40,3% entre 25 i 44, un 14,2% de 45 a 60 i un 5,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.527 $ i la renda mediana per família de 47.330 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.099 $ mentre que les dones 31.090 $. La renda per capita de la població era de 21.429 $. Entorn de l'11% de les famílies i el 19% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Carrboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Carrboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Manuel Guasch i Cortés

Manuel Guasch i Cortés (Parets del Vallès, 1893 - Barcelona, 1962) fou un pagès i alcalde del poble de Parets.
Va néixer el 1893 al mas Can Guasch de Parets del Vallès,i com a propietari rural va ser el primer contribuent per rústica resident a Parets del Vallès i un dels cinquanta primers del Vallès Oriental. Va ser soci de l'IACSI i de la Cambra Agrícola del Vallès, associacions que agrupaven els grans propietaris rurals. Des del 1929 formà part de l'Associació Regional de Ramaders de Catalunya i durant la Guerra Civil s'integrà en el Sindicat Agrícola local.
Es va casar-se amb Raimunda Masachs i Serdà, filla d'una família benestant del poble anomenada can Rajoler, dedicada a la venda de tabac, cafeteria i sala d'espectacles en un local on l'any 1934 es fundà i s'instal·là el Centre d'ERC de Parets i que fou lloc de trobada de les esquerres paretanes, que ell freqüentava. L'any 1932 s'afilià a ERC. Jutge municipal entre 1920 i 1923, va ser regidor de governació i instrucció pública i primer tinent d'alcalde (1930-1931) i des del 14 d'abril de 1931 alcalde per l'article 29 de la llei municipal de 8 d'agost de 1907. Va dimitir del càrrec el 13 de gener de 1932 per desacord amb la solució donada al conflicte entre treballadors i la Indústria Linera SA.
Durant el seu mandat es canviaren els noms d'alguns carrers i places per altres de relacionats amb la República i la llibertat, i s'aprovà per unanimitat l'Estatut d'Autonomia, sotmès al plebiscit dels ajuntaments de Catalunya. Un cop acabada la Guerra Civil va ser detingut a Parets per la seva militància política a ERC i empresonat a can Rajoler. El 8 de juny de 1939 fou traslladat al Jutjat Militar de Granollers, on se li obrí un consell de guerra sumaríssim d'urgència. Va estar a la presó provincial de Barcelona fins al 18 de juliol de 1939, en què se li comunicà el sobreseïment de la causa. L'any 1942 va vendre les seves propietats a l'amo d'Industria Linera SA i marxà a viure a Barcelona, fins a la seva mort.

## Referències

* ↑ «Llamamiento á los agricultores de las cuatro provincias catalanas». INSTITUTO AGRÍCOLA CATALÁN DE SAN ISIDRO. [Consulta: 13 febrer 2016].
* ↑ «L'aparador de l'Arxiu». Parets al dia, 22, 31-03-2006, pàg. 12. Arxivat de l'original el 9 de desembre 2022 [Consulta: 13 febrer 2016].
* ↑ «La Linera». Centre d'Estudis Locals Parietes, Butlletí nº 6, 01-07-2010, pàg. 28. Arxivat de l'original el 14 d’octubre 2013 [Consulta: 13 febrer 2016].
* ↑ MASSAGUER I ARIMON, Mª ÀNGELS. Segona República, guerra civil i primer franquisme a Parets del Vallès. Parets del Vallès: Ajuntament de Parets, 2007. ISBN 84-933085-3-6 [Consulta: 10 setembre 2015].
# Malholàs

Malholàs (francès Mailholas) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 30 agost 2010].
# Mario Català Nebot

Mario Català Nebot o potser "Catalán", segons les fonts, (1928 o 1929 - 16 de maig de 1973) fou un arquitecte actiu a Catalunya entre els anys seixanta i setanta del segle xx.
La major part dels edificis que va dissenyar Català Nebot, edificis entre mitgeres i cases unifamiliars, han estat objecte de polèmica entre qui hi veu inspiració gaudiniana (a Pare Claret, 112) o de Le Corbusier (a la casa de Corbera) i qui simplement els considera la materialització de la lletjor en el paisatge urbà (per exemple, Lluís Permanyer).
Malauradament, la seva obra no va donar per gaire més, ja que morí molt jove, als 44 anys.

## Obres

* Casa unifamiliar del carrer de Llorenç Trias, 41, a Arenys de Munt (anys 1960).
* Casa unifamiliar del carrer de Sant Feliu, 53, a Corbera de Llobregat (1966).
* Edifici hoteler "Sol", al carrer de la Sènia del Barral, 36-46, a Lloret de Mar.
* Edifici del carrer Vilamarí, 81, a Barcelona (1970).
* Bloc d'apartaments del carrer de València, 384, a Barcelona (1974, obra pòstuma).
* Edifici d'oficines al carrer de Sant Antoni Maria Claret, 112, a Barcelona (1975, obra pòstuma).

## Referències

* 1 2 3 4 «Mario Catalán Nebot». Col·legi d'Arquitectes de Catalunya, 2018. [Consulta: 2 setembre 2020].
* 1 2 «Mario Catalá Nebot». Centre Obert d'Arquitectura, Col·legi d'Arquitectes de Catalunya, 2021. [Consulta: 3 abril 2022].
* 1 2 3 4 «"Els ulls del 112" per Jordi Corominas i Julián». Catalunya plural, 07-11-2018. [Consulta: 1r setembre 2020].
* 1 2 «"Edifici de Pare Claret, 112 (Barcelona - Sagrada Família - Barcelonès)"». Pobles de Catalunya, ?. [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «Vista de l'edifici Sol, a Street View». Google Maps, 01-09-2018. [Consulta: 2 setembre 2020].
* ↑ «Apartments building, by Mario Catalán Nebot. Street Valencia, Barcelona.». Alamy Ltd., 01-09-2020. [Consulta: 2 setembre 2020].