OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alexandre Mozjoukine

Aleksandr Ilitx Mozjukhin, rus: Александр Ильич Мозжухин, conegut habitualment amb la transcripció francesa del seu nom, Alexandre Mosjoukine, (Kiselevka, Petrovski, 4 de setembre de 1878 - Asnières-sur-Seine, 1 de juliol de 1952) fou un baix rus. El seu germà menor fou el famós actor de cinema mut Ivan Mosjoukine.
La Temporada 1926-1927 va cantar al Gran Teatre del Liceu de Barcelona.

## Referències

* ↑ Mozzhukhin Alexander Ilyich // Cantants russos. 1750-1917: Diccionari / Pruzhansky A. M . - Ed. 2a correcció. i addicionals. - M., 2008.
# Batalla de Kahe

La batalla de Kahe es va lliurar durant la Campanya d'Àfrica Oriental de la Primera Guerra Mundial, i va ser l'última acció entre les forces alemanyes i l'Entesa abans de la retirada alemanya de la zona del Kilimanjaro.
Les forces britàniques i sud-africanes van envoltar les posicions alemanyes a Kahe, al sud de la muntanya Kilimanjaro. Les forces de l'Entesa van infligir nombroses baixes i van capturar grans peces d'artilleria alemanyes.
Les forces alemanyes es van retirar d'allí, cap a més a l'interior de la colònia.

## Referències

* ↑ Thompson, 1916.

## Bibliografia

* Chisholm, Hugh. The Encyclopædia Britannica, (en anglès). The Twelfth Edition, Volum 2. Nova York: The Encyclopædia Britannica Company, LTD, 1922.
* Thompson, E. S. A Machine Gunner's Odyssey Through German East Africa: The Diary of E S Thompson, Part I. 17 January - 24 May 1916. (en anglès), 1916.
# Batedor (desambiguació)

«Batedor» té aquests significats:
* Batedora, electrodomèstic que serveix per barrejar ingredients.
* Batedora de braç o batedora d'immersió, estri de cuina que serveix per barrejar ingredients.
* Batedor mesclador, electrodomèstic que permet batre o barrejar aliments tous, esponjar i emulsionar mescles i salses.
* Batedor o remenador
* batedor (baseball), una posició de baseball
* batedor (criquet), una posició de criquet
Viccionari
# Batel

El batel és una barca a rem compost per 4 remers i un timoner. Els remers manegen cadascun un rem, igual que el patró. Es disposen un darrere l'altre, normalment (encara que això pot variar) cada remer rema pel costat contrari al del que té davant, remant el voga o popa (remer més pròxim al patró) per babord. És una embarcació d'uns 7 metres de longitud. No és usual portar pica.
Les regates es componen de diversos llargs segons la categoria que competeixi (entre 2 i 4). Cada llarg són 500 metres, i entre llarg i llarg es realitza una virada de 360° a la boia. Les tandes oficials són de 5 bots, és a dir, competeixen 5 bots alhora, per a cada bot s'assignen dues boies, la de sortida i meta i la de "fora" (a excepció de la categoria cadet, que la de sortida i la de meta són diferents boies, la de sortida seria la que per als altres bots és la de fora, ja que realitzen sols 3 llargs, i davant la necessitat que s'acabi en la línia de boies col·locada en terra s'ha de sortir de les boies de fora).

## Vegeu també

* Traïnya

## Enllaços externs

* Federació Espanyola de Rem
* Todoremo.com - El major portal de rem en banc fix Arxivat 2017-06-29 a Wayback Machine.
# Baronia de Bestracà

la baronia de Bestracà és una jurisdicció feudal, centrada en el castell de Bestracà (Camprodon), la baronia fou concedida per Pere III vers el 1365 al seu conseller Pere Blau, senyor d'Oltrera.
El lloc és documentat el 977. A partir de l'any 1000 apareix Bernat de Bestracà que pot ésser uns dels primers castlans. Se l'esmenta en una sentència del «Liber feudorum maior». Bernat de Bestracà (1010) va prendre part en una expedició de catalans a Còrdova, juntament amb el comte Bernat Tallaferro del Besalú.
A partir del segle xii es pot establir ja una llista dels senyors de Bestracà. L'any 1117, Ramon Arnau de Bestracà, testimoni en una donació feta pel comte de Barcelona. Un altre Bernat de Bestracà («Bernardus de Bestracano»), pare de Gilabert i Bernat, apareix en documents datats l'any 1138 i 1175, fent donació d'un mas que tenia a les terres de Palera, al monestir de Santa Maria de Besalú. Gilabert substituí el seu pare el 1175 i aquest fou substituït, del 1184 al 1237, per la seva filla Alamanda, que es casà amb Arnau de Sales. El castell de Bestracà, juntament amb el de Rives l'heretà la filla tercera d'Alamanda, Agnès, casada amb Arnau de Cartellà. De 1248 a 1261 fou senyor de Bestracà Bernat Vidal, marit d'una filla o neta d'Agnès. A partir d'aquest moment i fins al 1365 hi ha poques notícies.
Gerarda de Bestracà es va casar o va deixar en donació o testament a la noble família rossellonesa de Blau la seva baronia de Bestracà. La propietat de la família Blau consta en el fogatjament dels anys 1365-1370. Pere Blau fou conseller del rei Pere el Cerimoniós i procurador de l'infant Joan. Els Blau, més interessats a participar en expedicions dels catalans a la Mediterrània que en establir-se en terra ferma, vengueren el castell i les seves possessions a la família Barutell (abans de 1415), senyors que van fer llargues estades al castell fins al seu definitiu trasllat a la nova casa forta que feren bastir prop del poble d'Oix.
Dels Barutell, senyors d'Oix, la baronia passà als Dusai, marquesos de Monistrol d'Anoia, i als Escrivà de Romaní, barons de Beniparrell.

## Referències

* 1 2 «Baronia de Bestracà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Castell de Bestracà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
* ↑ Catalunya Romànica, vol. IV La Garrotxa. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1987, p.159 - 161. ISBN 84-7739-156-4.
# Beatrice Weder di Mauro

Beatrice Weder di Mauro (Basilea, 3 d'agost de 1965) és una catedràtica i economista suïssa.
Va nàixer el 1965 a Basilea. Passà sa infancia a l'Amèrica Llatina, es formà a les Universitats de Basilea (Suïssa), de Nacions Unides (Tòquio) i de Harvard, on també exercí la docencia.
Treballà com a economista, primer a la FMI i després al Banc Mundial. Assessorà al govern de Nicaragua i s'ha dedicat intensament als temes i problemes dels països en desenvolupament. De 2004 a 2012 va formar part del consell d'assessors econòmics del govern alemany conegut com els cinc savis i presidit per Wolfgang Wiegard.
El 2018 va ser elegida president del Centre for Economic Policy Research, un centre de recerca privat, establert a Londres. Des del 2019 ensenya a l'Institut de hautes études internationales et du développement a Ginebra.

## Referències

* ↑ «Beatrice Weder di Mauro» (en alemany). Munzinger Biographie. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «Weder di Mauro beendet ihre Arbeit als «Wirtschaftsweise»» (en alemany). Tagesanzeiger, 03-02-2012 [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «Beatrice Weder di Mauro» (en anglès). Centre for Economic Policy Research, 13-12-2023. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «Beatrice Weder di Mauro». Geneva Graduat Institute. [Consulta: 6 gener 2024].
# Beanzim

Beanzim (7 de setembre de 1844 - Blida, 10 de desembre de 1906) és considerat l'onzè (sense comptar Adanuzam) arroçu (rei) del Regne de Dahomey (actual Benim). En pujar al tron, va canviar de nom per Condô (Kondo). Va succeir el seu pare, Glelê, i governà de 1889 a 1894. Fou el governant que va dirigir la resistència nacional durant la segona guerra de Dahomey.

## Referències

* ↑ «King Bihuazin [i.e. Béhanzin of Dahomey, and His Two Wives [Standing on Porch]: French Government Prisoner in Martinique, Fort de France]» (en anglès). World Digital Library, 2018. [Consulta: 28 juny 2021].
# Beamud

Beamud és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Feliciano Muñoz Muñoz | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | César Igualada Muñoz | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Bear Creek (Alabama)

Bear Creek és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2007 tenia 1.004 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bear Creek tenia 1.053 habitants, 428 habitatges, i 309 famílies. La densitat de població era de 30,1 habitants/km².
Dels 428 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 27,6% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones hi havia 103,7 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.813 $ i la renda mediana per família de 35.341 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.000 $ mentre que les dones 21.786 $. La renda per capita de la població era de 14.917 $. Aproximadament el 14,6% de les famílies i el 18,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Barranc de la Font de l'Hort

El barranc de la Font de l'Hort és un barranc del terme actual de Tremp, del Pallars Jussà i de l'antic d'Espluga de Serra, a l'Alta Ribagorça, situat a la vall del barranc de Miralles, al sud de la Serra de Sant Gervàs.
Neix al sud-est de la Pala del Teller, a prop de la mateixa carena de Sant Gervàs. Rep el nom de la Font de l'Hort, propera al barranc de Miralles. Passa a ponent de l'ermita dels sants Gervàs i Protàs, així com dels Corrals de Sallants.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Baronia de Quadras

La Baronia de Quadras és un títol concedit el 1900 per la reina-regent d'Espanya Maria Cristina d'Àustria a l'industrial i cavaller de l'orde del Sant Sepulcre Manuel de Quadras i Feliu (1860-1927), fill de l'empresari osonenc Josep Quadras i Prim, en memòria d'una antiga senyoria de la seva casa que datava de 1378.

## Barons de Quadras

* Manuel de Quadras i Feliu (1900-1927)
* Casat amb Joana Anna Veiret i Xipell. El succeí, en 1927, el seu fill:
* Josep de Quadras i Veiret (1927-1966)
* Casat amb Maria del Pilar de Camps i de Casanova. El succeí, en 1966, la seva filla:
* Maria Joana de Quadras i de Camps (1966-)
* Casada amb Joan de Querol i de Muller, comte de Rius (†21-09-2008).

## Vegeu també

* Palau del Baró de Quadras

## Referències

* ↑ «Gran Mundo». El Imparcial, 26-01-1929, pàg. 8.
* ↑ Elenco de Grandezas y Títulos Nobiliarios Españoles. Instituto "Salazar y Castro", C.S.I.C.
* ↑ La Vanguardia, 22-09-2008, p. 28.

## Enllaços externs

* «Repertori de títols nobiliaris de Catalunya». Arxivat de l'original el 2009-04-23.
# Baronia de Sant Esteve

La Baronia de Sant Esteve era una baronia del Comtat de Rosselló, relacionada amb el poble de Sant Esteve del Monestir, creada el 1650.
El 10 de juny del 1650 el duc de Vendôme, lloctinent general del Principat de Catalunya, concedí a Antoni Francesc Salvador Generes i Hitie, en aquell moment burgès de Perpinyà, el mer imperi de la senyoria de Sant Esteve. El 1653 li fou confiscada, amb tots els seus béns, i donada al marquès d'Aguilar, Josep de Margarit, però el 1663 jurava fidelitat al rei francès, i li eren restituïts tots els seus béns, de mans de Francesc Romanyà, veguer del Rosselló i del Vallespir.
La baronia de Sant Esteve quedà unida al marquesat de Sant Marçal per casament, el 23 de juliol de 1710, de Maria Teresa Joana Josepa Cecília Políbia de Generes i d'Ortafà amb Àngel Carles Delpàs i d'Oms, marquès de Sant Marçal.
Els barons de Sant Esteve foren, per ordre cronològic:
* Antoni Generes i Hitie (Canet de Rosselló, 9.3.1604 - Perpinyà, 4.5.1670)
* Domènec Generes i Pasqual (Perpinyà, 17.1.1636 - 22.10.1704)
* Josep de Generes i Riu (14.5.1670 - 18.2.1724)
* Maria Teresa de Generes i Ortafà (13.11.1691 - casament, 23.7.1710).

## Bibliografia

* Capeille, Abbé Jean. Dictionnaire de Biographies Roussillonnaises, 1914, p. 154-161.
* Lazerme, Philippe. Noblesa catalana: Cavallers y burgesos honrats de Rosselló y Cerdanya. Tom II. La Roche-sur-Yon: Imprimerie centrale de l'ouest, 1976.
# Benleonardita

La benleonardita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la pearceïta-polibasita. Va ser anomenada en honor de Benjamin Franklin Leonard III (1921-2008), mineralogista i geòleg del Servei Geològic dels Estats Units de Denver.

## Característiques

La benleonardita és una sulfosal de fórmula química Ag$_{15}$Cu(Sb,As)₂S₇Te₄. Cristal·litza en el sistema tetragonal en crostes i omplint fractures formades per grans i llistons, de fins a 100 μm. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la benleonardita pertany a 02.LA.10, sulfosals sense classificar sense Pb essencial, juntament amb: dervil·lita, daomanita, vaughanita, criddleïta, fettelita, chameanita, arcubisita, mgriïta, tsnigriïta, borovskita i jonassonita.

## Formació i jaciments

La benleonardita va ser descoberta a la mina Bambollita, al Municipi de Moctezuma (Sonora, Mèxic) en fractures en una riolita vitrofira molt silicificada. També ha estat descrita a Àustria, el Canadà, Egipte, Eslovàquia, els Estats Units, Fiji, Itàlia, el Japó, el Regne Unit, Romania i Suècia.
Sol trobar-se associada a altres minerals com: plata nativa, acantita, hessita, cervel·leïta, pirita, esfalerita, dolomita, quars, tetraedrita i or natiu.

## Referències

* 1 2 3 «Benleonardite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 «Benleonardite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 de maig 2019. [Consulta: 21 gener 2019].
# Biotodoma wavrini

Biotodoma wavrini és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes, la qual fou durant molt temps considerada una variant de Biotodoma cupido i, després, una subespècie, fins que se li va atorgar categoria com a espècie.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10 cm de longitud total.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical entre 26 °C-30 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Negro al Brasil i Veneçuela, i conca del riu Orinoco a Colòmbia i Veneçuela.

## Confusió amb altres espècies

És confós habitualment amb una altra espècie molt emparentada, el Biotodoma cupido, amb la qual no presenta diferències molt ostensibles, sobretot en exemplars joves. Bàsicament, l'única diferència a simple vista és la posició de la màcula costal que presenten ambdues espècies, la qual en Biotodoma cupido és a la base de l'aleta dorsal, i en B. wavrini es troba més centrada en el cos, molt a prop de la línia lateral.

## Vida en captivitat

El seu manteniment en captivitat no presenta grans problemes, encara que es tracta d'un cíclid i, per descomptat, territorial, per la qual cosa l'aquari ha d'ésser molt ampli (a partir de 200 litres). El pH de l'aigua ha d'estar entre 6 i 6,5.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 Revista Acuario Práctico. Núm. 92. MC Ediciones, S.A., Barcelona. Pàg. 6.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Careproctus microstomus

Careproctus microstomus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* El mascle fa 15,3 cm de llargària màxima i la femella 19,7.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 2.721 i 3.585 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-oriental: Oregon (els Estats Units).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L., 1978. A review of the deepwater Liparidae (Pisces) from the coast of Oregon and adjacent waters. Occasional Papers California Academy of Sciences Núm. 127: 1-55.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Puig Romaní (Sant Miquel Sesperxes)

El Puig Romaní és una muntanya de 932 metres que es troba en el terme municipal de Sant Martí de Centelles, a la comarca d'Osona.
Està situat a la part meridional del terme, a prop del límit amb l'antic poble de Bertí, del terme municipal de Sant Quirze Safaja. És al nord-est del Mas Bosc i a ponent de la masia de Bellavista Nova. És, de fet, l'extrem occidental de la Serra de Puig-arnau.

## Enllaços externs

* El Puig Romaní en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# 1889 en el cinema

Aquest article és una llista d'esdeveniments sobre el cinema que es van produir durant el 1889.

## Esdeveniments

* Eastman Kodak és la primera empresa a comercialitzar pel·lícula flexible i transparent a partir d'una base de cel·luloide.
* Els primers films filmats en pel·lícula de cel·luoide els realitza William Friese Greene a Hyde Park (Londres).
* William K. L. Dickson, treballant per Thomas Edison, crea la primera pel·lícula cinematogràfica coneguda rodada als Estats Units, la pel·lícula de Monkeyshines, No. 1.

## Pel·lícules

* Hyde Park Corner, les primeres imatges en moviment desenvolupades en pel·lícula de cel·luloide i Leisurely Pedestrians, Open Topped Buses and Hansom Cabs with Trotting Horses, una pel·lícula perduda, dirigida per William Friese-Greene
* Monkeyshines No. 1 – fonts contradictòries indiquen que es va gravar al juny del 1889 o al novembre del 1890.

## Naixements

* Charles Chaplin3 de febrer – Carl Theodor Dreyer, Director danès (mort el 1981)
* 7 de febrer – Belle Adair, actriu estatunidenca (morta el 1926)
* 8 de febrer – Siegfried Kracauer, periodista i crític de cinema alemany (mort el 1966)
* 23 de febrer
** Musidora, Actriu, directora i guionista francesa (morta el 1957)
** Victor Fleming, Director i càmera estatunidenc (mort el 1949)
* 4 de març– Pearl White, Actriu estatunidenca (morta el 1938)
* 21 de març– W.S. Van Dyke, Director estatunidenc (mort el 1943)
* 16 d'abril– Charlie Chaplin, Actor, director, productor i guionista britànic (mort el 1977)
* 26 d'abril – Anita Loos, Escriptora, productora i guionista estatunidenca (morta el 1981)
* 3 de maig – Beulah Bondi, Actriu estatunidenca (morta el 1981)
* 17 de maig – Dorothy Gibson, Actriu estatunidenca (morta el 1946)
* 20 de maig – Karin Molander, Actriu sueca (morta el 1978)
* 31 de maig – Athene Seyler, Actriu britànica (morta el 1990)
* 11 de juny – Wesley Ruggles, Director i productor estatunidenc (mort el1972)
* 15 de juny
** Marjorie Rambeau, Actriu estatunidenca (morta el 1970)
** Salka Viertel, Actriu i guionista austrohongaresa (morta el 1978)
* 27 de juliol – Jean Cocteau. Director francès (mort el 1963)
* 27 de juliol – Vera Karalli, Actriu i ballerina russa (morta el 1972)
* 8 d'agost– Hans Egede Budtz, Actor danès (mort el 1968)
* 24 d'agost– Tom London, Actor estatunidenc (mort el 1963)
* 1 d'octubre – Minta Durfee, Actriu estatunidenca (morta el 1975)
* 25 d'octubre – Abel Gance, Director francès (mort el 1981)
* 10 de novembre – Claude Rains, Actor britànic nacionalitzat estatunidenc (mort el 1967)
* 19 de novembre – Clifton Webb, Actor estatunidenc (mort el 1966)
* 10 de desembre– Ray Collins, Actor estatunidenc (mort el 1965)

## Vegeu també

* Història del cinema

## Referències

* ↑ «William Friese-Greene: photographer, inventor, experimenter» (en anglès). Bristol City Council : Museum Collections. Arxivat de l'original el 2016-11-16. [Consulta: 12 novembre 2019].
* ↑ «Charlie Chaplin – British actor, director, writer, and composer» (en anglès). [Consulta: 30 maig 2018].
# 384

El 384 (CCCLXXXIV) fou un any de traspàs començat en dilluns del calendari julià.

## Esdeveniments

* Condemna de l'heretgia de Priscil·lià.

## Naixements

* Honori, primer emperador romà d'Occident.

## Referències

* ↑ Burrus, Virginia. The Making of a Heretic: Gender, Authority, and the Priscillianist Controversy. University of California Press, 1995. ISBN 978-0-520-08997-6.
* ↑ McEvoy, Meaghan A. Child Emperor Rule in the Late Roman West, A.D. 367-455. Oxford University Press, 2013, p. 137. ISBN 978-0-19-966481-8.
# Alexandre Mindi

Alexandre Mindi o Alexandre de Mindos, en llatí Alexander Myndus, en grec antic Ἀλέξανδρος, fou un escriptor grec nascut a Mindos, a Cària, que va publicar sobre temes de zoologia, i va viure en data incerta (potser el segle i).
Els seus llibres, ara perduts, van ser molt apreciats antigament, ja que els autors es refereixen a ells amb molta freqüència. Els títols d les seves obres són:
* Κτηνῶν Ἱστορία, del que Ateneu de Naucratis en cita un llarg fragment del llibre segon. També el cita Claudi Elià. Aquesta obra podria ser la que s'anomena simplement Περὶ Ζώων
* Περὶ Πτηνῶν, un llibre sobre els ocells, del que parla Plutarc.
Diògenes Laerci diu que també va escriure un llibre sobre mites.

## Referències

* ↑ Alexander a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 123
# Casa Balcells

La Casa Balcells o Cal Gallinaire és un edifici modernista del municipi d'Igualada (Anoia) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La composició ve limitada pels eixos paral·lels d'obertures. El sistema decoratiu es basa en els formes emprades en les obertures i en els materials utilitzats en elles. Així veiem com l'arquitecte emprat l'arc agut i el carreu en la planta baixa, mentre que en el primer pis i en els restants, el totxo vist i la ceràmica verda. L'element més important d'aquest edifici és la barbacana elaborada també amb totxo que remata l'edifici. El promotor de l'obra fou Joan Balcells i Gubern, adober

## Referències

* 1 2 «Casa Balcells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].