OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Servidores de Jesús del Cottolengo del Pare Alegre

Les Servidores de Jesús del Cottolengo del Pare Alegre són un institut religiós catòlic, en concret una congregació religiosa de germanes. Les germanes fan servir les sigles S.D.J. posposades al nom.

## Història

La congregació fou fundada per Dolors Permanyer i Volart, amb l'ajut del jesuïta Joan Guim, en 1939 a Barcelona amb l'objectiu d'atendre i desenvolupar l'obra assistencial del Cottolengo del Pare Alegre, institució benèfica fundada en 1932 seguint les directrius i el carisma de Jacint Alegre, que havia mort dos anys abans.
El pare Alegre, també jesuïta, havia conegut l'obra d'atenció als malalts necessitats que havia dut a terme, al Piemont i un segle abans, sant Josep Benet Cottolengo. Veien la necessitat d'atenció dels malalts pobres de Barcelona, va decidir d'obrir-hi un establiment similar que també portaria el nom de Cottolengo, dedicat especialment als malalts irreversibles i terminals, que no poden ésser atesos en altres llocs o no tenen família que els atenguin degudament. Morí, però, en 1930 sense poder-ho haver dut a terme. Només el 10 de desembre de 1932, seguint els seus desitjos i principis, Joan Guim i Ròmul Zaragoza van obrir el Cottolengo del Pare Alegre al Passatge de Tasso 10, amb cent nens pobres.
El 23 d'octubre de 1939, festivitat de Crist Rei, Dolors Permanyer, que havia treballat en el Cottolengo, va idear de fundar una congregació per dedicar-se a la tasca de manteniment de l'obra. Amb el suport espiritual de Joan Guim es fundà la Congregación de Germanes Servidores de Jesús.
El 3 d'octubre de 1942 el Cottolengo es traslladà a la seu actual, a la Carretera del Carmel 19. En 1943, es fundà la casa de València, promoguda per l'arquebisbe de València, que havia visitat l'establiment de Barcelona i va encarregar a les germanes que s'establissin a la seva diòcesi. En 1948 se n'obrí una casa a Madrid; en 1951, a Santiago de Compostel·la; en 1952, a Las Hurdes, al municipi de Nuñomoral (Càceres); en 1963, a Alacant.
En 1984 va obrir una casa a Buenaventura (Colòmbia), i en 1998 a Popayán (Colòmbia), i en 1989, a Lisboa (Portugal).

## Activitats i difusió

El carisma de la congregació és lliurar la vida al servei de Crist encarnat en els germans pobres i malalts més necessitats, formant amb ells una família. Es dediquen a l'assistència sanitària i espiritual d'aquests malalts, de totes les edats.
Avui, la congregació està present a Espanya (Barcelona, València, Algete (Madrid), Sant Vicent del Raspeig (Alacant), Santiago de Compostel·la, La Fragosa (Càceres)), Portugal (Lisboa) i Colòmbia (Buenaventura i Popayán).

## Bibliografia

* Lloc web de la congregació i del Cottolengo del Pare Alegre.

## Vegeu també

* Jacint Alegre i Pujals
# Moinhos de vento

Moinhos de Vento és una minisèrie brasilera produïda per Rede Globo, que es va emetre del 3 al 7 de gener de 1983 en 5 capítols. Amb argument i guió final de Walter Avancini, va ser escrita per Daniel Más i Leilah Assumpção, comptant amb la consulta de text de Luciano Ramos, i amb la direcció d'Adriano Stuart, Hugo Barreto i Walter Avancini.
L'octubre li fou atorgat a Barcelona un dels Premis Ondas en la categoria "sèrie de televisió", l'únic programa d'Amèrica Llatina que el va obtenir aquell any.

## Trama

La psicòloga Valentina descobreix que té càncer i que només li queden sis mesos de vida, el que amenaça la seva relació amb el poeta visionari Leandro.

## Repartiment

| Actor/Actriu | Personatge |
| Renée de Vielmond | Valentina |
| Carlos Augusto Strazzer | Leandro |
| Raul Cortez | Ronaldo |
| Maria Cláudia | Sandra |
| Maria Fernanda | Loreta |
| Mauro Mendonça | Fausto |
| Maria Isabel de Lizandra | Amparo |
| Suzy Arruda | Esther |
| Lineu Dias | Enéas |
| Júlia Lemmertz | Milena |
| Deborah Evelyn | Tereza |
| Thales Pan Chacon | Thiago |
| Luiz Parreiras | Emílio |
| Aldine Müller | Lídia |
| Luiz Guilherme | Fernando |

## Referències

* ↑ Nilson Xavier. «Moinhos de Vento». Teledramaturgia. Arxivat de l'original el 2014-12-25. [Consulta: 14 octubre 2019].
* 1 2 «Moinhos de Vento - Ficha Técnica». Memória Globo. Arxivat de l'original el 2016-10-29. [Consulta: 14 octubre 2019].
* ↑ 'Vivir cada día' y 'Carrusel deportivo' son los dos espacios españoles que han obtenido el Ondas, El País, 4 de novembre de 1983
* ↑ «Moinhos de Vento - Curiosidades». Memória Globo. Arxivat de l'original el 2014-12-26. [Consulta: 14 octubre 2019].
# Warche

El Warche és un riu de Bèlgica que neix a Büllingen i que desemboca a l'Amel al llogaret Warche al municipi de Malmedy.
Rega els municipis de Büllingen, Bütgenbach, Waimes i Malmedy. Al lloc anomenat Thioux, el cabal mitjà és de 4,5 m³ amb un màxim de 7,3 m³ el 1982 i un mínim de 2,3 m³ el 1976.
Al peu del pujol Mühlenberg a Witzfeld, el Warche i l'Holzwarche conflueixen al pantà de Robertville. Després de la presa, el riu continua en una vall estreta al qual rega el castell Reinhardstein. Al mateix lloc un sallent d'uns 60 metres aboca al Warche. Més avall, a Tchession, es troben les restes d'una fortificació cèltica.
A Bévercé s'ha construït una central hidroelèctrica alimentada per l'aigua del pantà de Robertville.
L'aigua del Warche va servir per a les indústries a Malmedy: d'ençà el segle xv per als drapers i d'ençà el segle xvi per a les blanqueries. El 1713 els monjos de l'abadia de Malmedy van construir una papereria. Aquesta darrera indústria ha sobreviscut fins avui.

## Afluents

* El Warchenne
* L'Holzwarche
* El Bayehon
* El Trôs Maret
* Afluents del Mosa en orde davall->damunt
Dieze - Niers - Swalm - Roer - Geleenbeek- Geul - Jeker - Voer - Berwijn - Julienne - Llègia - Ourthe - Hoyoux - Mehaigne - Samson -Sambre - Bocq - Burnot - Molignée - Lesse - Viroin - Semois - Bar - Kuer (Chiers) :
Vegeu també : • Mosa • França • Bèlgica • Països Baixos :
# Naegleria gruberi

Naegleria gruberi és una espècie de protozou excavat, em forma d'ameba flagel·lada no patògena que destaca per la seva capacitat de canviar de la forma ameboide a la flagel·lada. En condicions normals, N. gruberi creix i es divideix com una ameba, però en condicions de falta de nutrients esdevé un flagel·lat, tot desenvolupant un esquelet de microtúbuls. Això no obstant, aquest estadi flagel·lat és transitori. El genoma de N. gruberi és clau a l'hora d'estudiar processos evolutius d'ameba. Fou caracteritzada per primer cop el 1899.

## Referències

* ↑ «Naegleria». Arxivat de l'original el 2007-11-16. [Consulta: 2 juny 2022]. Maciver Lab, Edinburgh. Memento a l'arxiu web del 16 de novembre de 2007.

## Enllaços externs

* http://www.ncbi.nlm.nih.gov/Taxonomy/Browser/wwwtax.cgi?id=5762
# Torre Madurell

La Torre Madurell és una obra de Molins de Rei (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció feta totalment d'obra vista. La seva estructura consta d'un cos central format per planta baixa i dos pisos, el qual té adossats diversos cossos de diferent alçada. Tot l'edifici està cobert per teulades a dues aigües. La planta baixa té diferents accessos, el principal dels quals és un portal adovellat. La resta de la façana està formada per finestres. Al primer pis hi ha finestres i balcons i al segon petites finestres d'arc de mig punt. A un costat té adossada una torreta. Tota la construcció està envoltada per un jardí.

## Història

La Torre Madurell està situada dins la propietat de Can Campreciós.

## Referències

* 1 2 «Torre Madurell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 gener 2019].
# La guerra dels policies

La guerra dels policies (títol original: La Guerre des polices) és una pel·lícula francesa dirigida per Robin Davis, estrenada l'any 1979. Ha estat doblada al català.

## Argument

L'equip del comissari Ballestrat, de la brigada territorial, espera sis hores del matí amb la finalitat de capturar Sarlat, l'enemic públic n° 1. Però arriben Fush i els homes antimàfia i Ballestrat no vol la seva presència.
Conseqüències: un policia mor i Sarlat queda lliure. El cap del gabinet del ministeri de l'interior dona a Ballestrat l'ordre de cooperar amb ela antimàfia. Però persegueixen Sarlat per la seva banda. També Fush està a punt d'atrapar-lo quan és traït per una dona de la brigada territorial, Maria, amb qui té relacions amistoses.
Les dues brigades xoquen sense parar fins a declarar « la guerra de les policies ». Fush estén a Sarlat una primera trampa que fracassa.

## Repartiment

* Claude Brasseur: el comissari Jacques Fush
* Claude Rich: el comissari Ballestrat
* Marlène Jobert: Marie Garcin
* Georges Staquet: Colombani
* Jean-François Stévenin: Capati
* Étienne Chicot: Larue
* David Jalil: Djalloud
* Gérard Desarthe: Hector Sarlat
* Jean Rougerie: Mermoz
* Jean-Pierre Kalfon: Marc
* Jacques Lalande: Pralin
* Catherine Rétoré: l'artista
* Rufus: Le Garrec,
* Philippe Villiers:
* Roger Mirmont: Lagrange
* Frank-Olivier Bonnet: René
* Albert Dray: Francis
* Féodor Atkine: Mannékian
* Ludmila Mikael: la jutge François
* François Périer: el cap de policia
* Luc Bergerac: Charly
* Jacqueline Parent: la prostituta
* Maurice Illouz
* Louise Chevalier
* Sydney Boccara

## Premis

* César del cinema 1980: César al millor actor per Claude Brasseur

## Referències

* ↑ esadir.cat. La guerra dels policies. esadir.cat.
* ↑ «La Guerre des polices». ‘‘filmaffinity’’.
# Jean Breuer (ciclista belga)

* No confondre amb Jean Breuer, ciclista alemany
Jean Breuer (Magnée, Fléron, província de Lieja, 14 de desembre de 1919 - Lieja, 6 de novembre de 1986) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1947 i 1952.

## Palmarès

* 1947
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Luxemburg
* 1950
** 1r al Tour de Haspengouw
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Alemanya

### Resultats al Tour de França

* 1947. 45è de la classificació general
* 1949. Eliminat (4a etapa)

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a procyclingstats.com
# Èriador

Èriador (síndarin: la terra solitària) és una extensa regió de la Terra Mitjana, el món fictici creat per J. R. R. Tolkien.
Durant la Segona Edat, i segurament abans, fou una regió molt boscosa, però els dúnedain en tallaren una gran part per a la construcció de vaixells. Gran part d'aquests territoris, als inicis de la Tercera Edat, formaven el regne d'Àrnor, el qual posteriorment es va dividir en els regnes rivals de Rhudaur, Arthedain i Càrdolan. La Comarca ocupava part del regne d'Arthedain, mentre que Bree i altres poblacions veïnes estaven a la vora de Càrdolan. Els tumularis habiten als antics cementiris construïts a la Primera Edat pels edain quan viatjaven cap a Beleríand. Altres llocs importants a Èriador són Rivendell, les Rades Grises i els regnes abandonats d'Erégion i Àngmar. Quan la Guerra de l'Anell, Èriador estava despoblada, excepte per La Comarca, Bree, Rivendell, les Rades Grises, la part sud de Rivendell, i alguns poblets de l'oest d'Èriador. També hi havia algunes comunitats de nans a les mines d'Èred Luin, i petites poblacions d'enemics de Númenor sobrevivint al sud de Minhíriath.
Les seves fronteres són:
* A l'est, les Muntanyes Boiroses.
* Al nord, la badia gelada de Forochel, que va inundar part de la terra de Mórgoth després de la Guerra de la Ira.
* A l'oest, les muntanyes d'Èred Luin o Èred Lindon (Muntanyes Blaves).
* Als sud, els rius Glànduin i Curs-gris i la terra d'Enedwaith. Després de la Guerra de la Ira, part de la fontera sud-oest al llarg de la costa de Belegaer.
Èriador té una extensió de 960 quilòmetres del nord al sud, i 1120 d'est a oest. Està creuada per la carretera Est-Oest, que va de Rivendell a les Rades Grises, i per la Carretera Verda (del nord al sud, comunicant els regnes d'Àrnor i de Góndor). Com a rius importants de la regió hi ha el Lun (Lhûn en èlfic), el Brandivín (Barànduin), i el Curs-gris (Gwathló).
# Miðflokkurin

El Partit de Centre (en feroés, Miðflokkurin) és un partit polític democristà i de caràcter conservador de les illes Fèroe, liderat per Jenis av Rana. El partit és conegut pel seu conservadorisme social, especialment per la seua posició sobre els drets LGBT.

## Representació

* A les eleccions de 20 de gener de 2004, el partit va obtenir el 5,2% dels vots populars i 2 dels 32 escons.
* A les eleccions del 2008, el partit va aconseguir el 8,4% dels vots i 3 dels 33 escons.
* A les generals de 2011, el partit va caure fins al 6,2% i dos escons. Des d'aleshores i fins al 2022, el partit ha conservat els dos escons.

## Líders

| Líders del partit Jenis av Rana 2001–present Álvur Kirke 1999–2001 Bill Justinussen 1997–1999 Jenis av Rana 1994–1997 Álvur Kirke 1992–1994 | Portaveus al parlament Jenis av Rana 1998–present Tordur Niclasen 1992–1998 |

## Referències

* ↑ «Parties and Elections in Europe» (en anglès). Arxivat de l'original el 30 desembre 2020.
* ↑ Bergqvist, Christina. Equal Democracies?: Gender and Politics in the Nordic Countries (en anglès). Nordic Council of Ministers, 1999, p. 318. ISBN 978-82-00-12799-4.
* ↑ Bertholdsen, Áki. «Miðflokkurin setir treytaleyst krav» (en feroès). in.fo, 22-09-2014. Arxivat de l'original el 25 setembre 2015. [Consulta: 2 setembre 2019].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial en feroés
# Zosterop de Buru

El zosterop de Buru (Zosterops buruensis) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Viu a la vegetació secundària i terres de conreu de les muntanyes de l'illa de Buru, a les Moluques meridionals.

## Referències

* ↑ «Zosterop de Buru». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Trimetoprim/sulfametoxazole

El trimetoprim/sulfametoxazol o cotrimoxazole és una combinació de dos antibiòtics que s'utilitza per tractar una varietat de infeccions bacterianes. Consta d'una part de trimetoprim a cinc parts de sulfametoxazole. S'utilitza per tractar les infeccions del tracte urinari, infeccions cutànies per Staphylococcus aureus resistent a la meticil·lina (SARM), diarrea del viatger, infeccions respiratòries i còlera, entre d'altres. S'utilitza tant per tractar i prevenir la pneumònia per Pneumocystis i la toxoplasmosi en persones amb VIH/SIDA i altres causes d'immunosupressió. Es pot administrar per via oral (empassat per la boca) o intravenosa (injectada lentament en una vena). Està comercialitzat a Espanya com a Septrin i Soltrim.
El trimetoprim/sulfametoxazole es troba a la Llista de medicaments essencials de l'Organització Mundial de la Salut i també està disponible com a medicament genèric en alguns països.

## Referències

* 1 2 3 4 «Co-trimoxazole». The American Society of Health-System Pharmacists. Arxivat de l'original el 6 setembre 2015. [Consulta: 1r agost 2015].
* 1 2 3 Tarascon Pocket Pharmacopoeia 2015 Deluxe Lab-Coat Edition. Jones & Bartlett Learning, 2015, p. 105. ISBN 9781284057560.
* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2023.
* ↑ World Health Organization model list of essential medicines: 21st list 2019. Geneva: World Health Organization, 2019. WHO/MVP/EMP/IAU/2019.06. License: CC BY-NC-SA 3.0 IGO.
* ↑ Lewis's Medical-Surgical Nursing EBook: Assessment and Management of Clinical Problems. Elsevier Health Sciences, 2019, p. 1173. ISBN 978-0-7295-8708-2 [Consulta: 30 març 2020].
# Lahiguera

Lahiguera (abans conegut com a Higuera de Andújar i Higuera d'Arjona) és un municipi de la Província de Jaén, situat en la comarca de La Campiña, amb una superfície de 44,4 km², una població de 1.890 habitants (INE 2005) i una densitat de població de 30 hab/km².
# John Giorno

John Giorno (Nova York, 4 de desembre de 1936-2019) és un poeta i artista estatunidenc.
D'avantpassats italians (la seva família procedia de Tursi, província de Matera), va néixer a Nova York. Va fer estudis a la Universitat de Colúmbia, on es va graduar el 1958. Freqüentar l'ambient underground novaiorquès dels anys 60. El 1962 va conèixer a Andy Warhol, que va ser el seu amant i va influir moltíssim en el desenvolupament de Giorno com a poeta. A partir de 1964 les relacions entre Giorno i Warhol es van refredar. Actualment, és parella de l'artista suís Ugo Rondinone.

## Giorno Poetry Systems

El 1968, Giorno va fundar un col·lectiu d'artistes que va rebre el nom de Giorno Poetry Systems (Sistemes de Poesia Giorno): el propòsit d'aquest col·lectiu era difondre les noves formes poètiques, fent servir les noves tecnologies i els més variats mitjans i estils, com el Spoken word (recital acompanyat de música), poetry slam (competició de declamacions de poesia) i tota mena d'actuacions, que sovint eren gravades pel col·lectiu. Alguns dels artistes que van col·laborar amb els Giorno Poetry Systems van ser William Burroughs, John Ashbery, Ted Berrigan, Patti Smith, Laurie Anderson, Philip Glass, Robert Rauschenberg i Robert Mapplethorpe.

## Filmografia

Giorno ha participat en nombrosos projectes fílmics experimentals. El 1963 va col·laborar amb Andy Warhol en Sleep, pel·lícula en què va gravar a Giorno nu, dormint al llit del seu apartament durant cinc hores. A mitjans dels anys 60 va intervenir en diverses pel·lícules de The Factory dirigides per Andy Warhol i Ronald Tavel, titulades All Screen Test. Va ser un dels artistes nord-americans que van intervenir en el documental Poetry in Motion dirigit el 1982 per Ron Mann, en el qual es va gravar a més de vint personalitats de la poesia contemporània que recitaven, cantaven o comentaven la seva obra. Entre d'altres, van participar-hi Charles Bukowski, John Cage, Tom Waits, William Burroughs, Allen Ginsberg i Helen Adam.
El 1983 va participar en un altre documental, Burroughs, de Howard Brookner, en el que es repassa la biografia de l'escriptor William Burroughs, i el 1987 va fer el mateix a Andy Warhol de Kim Evans i Lana Jokela, pel·lícula dedicada en aquest cas a Andy Warhol.
El 2007 va intervenir a la Nine Poems in Basilicata d'Antonello Faretta, pel·lícula basada en els seus poemes i en les seves performances, i The Hand of Fatima d'Augusta Palmer, pel·lícula que tracta sobre la relació entre el crític del New York Times Robert Palmer i el grup musical Master Musicians of Jajouka. També sobre música tracta el documental Flicker (2008) de Nik Sheehan, on Giorno apareix al costat de Brion Gysin, Marianne Faithfull o Iggy Pop.

## Referències

* ↑ «John Giorno». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].

## Enllaços externs

* Giorno Poetry Systems Discography/Web Giorno Poetry Systems (anglès)
* Hans Ulrich Obrist entrevista a John Giorno (anglès)
# Walter Junghans

Walter Junghans (Hamburg, el 26 d'octubre de 1958) és un exfutbolista alemany que jugava com a porter.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Walter Junghans on Weltfussball, weltfussball.de
* ↑ Bayern Munich sub-19 2015/16, FC Bayern Munich
# Speocera

Speocera és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels oquiroceràtids (Ochyroceratidae). Fou descrit per primera vegada l'any 1914 per L. Berland; tenen sis ulls.

## Taxonomia

Segons el World Spider Catalog amb data del 2018, Speocera te reconegudes les següents 52 espècies:
* Speocera amazonica Brignoli, 1978 — Brasil
* Speocera apo Deeleman-Reinhold, 1995 — Filipines
* Speocera asymmetrica Tong & Li, 2007 — Xina
* Speocera bambusicola Brignoli, 1980 — Kenya
* Speocera berlandi (Machado, 1951) — Angola
* Speocera bicornea Tong & Li, 2007 — Xina
* Speocera bioforestae Dupérré, 2015 — Equador
* Speocera bismarcki (Brignoli, 1976) — Arxipèlag Bismarck
* Speocera bosmansi Baert, 1988 — Sulawesi
* Speocera bovenlanden Deeleman-Reinhold, 1995 — Sumatra
* Speocera bulbiformis Lin, Pham & Li, 2009 — Vietnam
* Speocera caeca Deeleman-Reinhold, 1995 — Sulawesi
* Speocera capra Deeleman-Reinhold, 1995 — Tailàndia
* Speocera crassibulba Deeleman-Reinhold, 1995 — Java
* Speocera dayakorum Deeleman-Reinhold, 1995 — Borneo
* Speocera debundschaensis Baert, 1985 — Camerun
* Speocera decui Dumitrescu & Georgescu, 1992 — Cuba
* Speocera deharvengi Deeleman-Reinhold, 1995 — Tailàndia
* Speocera eleonorae Baptista, 2003 — Brasil
* Speocera fagei (Berland, 1914) — Kenya
* Speocera feminina (Machado, 1951) — Angola
* Speocera indulgens Deeleman-Reinhold, 1995 — Sulawesi
* Speocera irritans Brignoli, 1978 — Brasil
* Speocera jacquemarti Baert & Maelfait, 1986 — Illes Galápagos
* Speocera javana (Simon, 1905) — Java, Seychelles
* Speocera jucunda Brignoli, 1979 — Brasil
* Speocera karkari (Baert, 1980) — Filipines, Cèlebes, Guinea Nova
* Speocera krikkeni Brignoli, 1977 — Sumatra
* Speocera laureata Komatsu, 1974 — Illes Ryukyu
* Speocera leclerci Deeleman-Reinhold, 1995 — Tailàndia
* Speocera microphthalma (Simon, 1892) — Filipines
* Speocera minuta (Marples, 1955) — Samoa, Tokelau, Niue
* Speocera molesta Brignoli, 1978 — Brasil
* Speocera musgo Dupérré, 2015 — Equador
* Speocera naumachiae Brignoli, 1980 — Tailàndia
* Speocera octodentis Tong & Li, 2007 — Xina
* Speocera onorei Baert, 2014 — Equador
* Speocera pallida Berland, 1914 — Àfrica De l'est
* Speocera papuana (Baert, 1980) — Guinea Nova
* Speocera parva Deeleman-Reinhold, 1995 — Borneo
* Speocera phangngaensis Deeleman-Reinhold, 1995 — Tailàndia
* Speocera pongo Deeleman-Reinhold, 1995 — Borneo
* Speocera ranongensis Deeleman-Reinhold, 1995 — Tailàndia
* Speocera songae Tong & Li, 2007 — Xina
* Speocera stellafera Deeleman-Reinhold, 1995 — Tailàndia, Malàisia
* Speocera suratthaniensis Deeleman-Reinhold, 1995 — Tailàndia
* Speocera taprobanica Brignoli, 1981 — Sri Lanka
* Speocera transleuser Deeleman-Reinhold, 1995 — Sumatra
* Speocera troglobia Deeleman-Reinhold, 1995 — Tailàndia
* Speocera vilhenai Machado, 1951 — Angola
* Speocera violacea Dupérré, 2015 — Equador

## Referències

* 1 2 3 (anglès) World Spider Catalog: Speocera Berland, 1914 en la família Ochyroceratidae +base de dades
* 1 2 Berland, L. (1914). Araneae (1re partie). In: Voyage de Ch. Alluaud et R. Jeannel en Afrique oriental (1911-1912): Résultats scientifiques. Paris 3, 37-94.