OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nupes

Els nupes són un poble de Nigèria que viu prop de la confluència dels rius Níger i Kaduna. Parlen la llengua nupe del grup nupoid de la branca Benue-Congo de la família de les llengües Níger-Congo.
Els nupes estan organitzats en diversos grups territorials estretament relacionats, dels quals els beni, zam, batache (bataci) i kede (kyedye) són els més importants. Els kede i batache són gent del riu, que subsisteixen principalment per la pesca i el comerç; els altres nupes són agricultors, que conreen els cultius bàsics mill, sorgo, nyam i arròs. Els cultius comercials són l'arròs, els cacauets, el cotó i nous de karité. Els agricultors nupes practiquen l'agricultura migratòria, amb l'aixada com a eina bàsica. Els homes fan la major part de l'agricultura, mentre que les dones preparen i comercialitzen els cultius. Artesans incloent ferrers, forjadors de bronze, teixidors i sastres operen a través de les organitzacions gremials altament desenvolupades. Els nupes són famosos en tota Nigèria pels seus treballs de vidre, cuir fi, estores, safates de llautó i tela fina.
Els nupes viuen en pobles o ciutats que van des d'unes poques famílies a diversos milers de persones. Cada poble és governat per un cap, amb l'assessorament d'un consell de caps de família. Els caps controlen els recursos de la terra, resolen els litigis, i organitza totes les activitats de cooperació a gran escala. El regne indígena Nupe es va dividir en quatre zones per a propòsits del govern, amb una sèrie de funcionaris classificats que li devien lleialtat al rei, el Etsu Nupe. Els beni i kede també es van organitzar com a regnes dins del major regne Nupe. Hi ha diverses classes amb títols per sobre dels plebeus.
La majoria dels nupes ara són musulmans, però encara es realitzen molts rituals antics. La religió indígena inclou la creença en un déu del cel, els esperits ancestrals, i els esperits associats amb els objectes naturals.

## Referències

* ↑ «Nupe». A: Enciclopèdia Britànica (en anglès).
# Peko

Peko és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 40.5 ° de latitud nord i 332.3 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 11 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el 25 d'agost del 2017 i fa referència a Peko, déu de la fertilitat de la cultura dels seto.

## Referències

* ↑ "Peko". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# Laura Covarsí

Laura Covarsí (Badajoz, 1979) és una fotògrafa espanyola. Formada com a historiadora de l'art a la Universitat de Salamanca i com a fotògrafa a l'Escola d'Art d'Osca. Fins ara, els seus treballs han estat molt relacionats amb la narració del viatge en primera persona. D'aquí treballs com Portugal. Porto de chegada, porto de saída (2003) o Grecia(2005). En treballs recents també ha inclòs narració literària. Trobem l'exemple en París no se acaba nunca (2007), un treball per a la Xarxa de Biblioteques de Barcelona i Fotointerpreta al voltant de l'obra d'Enrique Vila-Matas; a Italia vs. Italia (2007), que parteix d'un diari de viatge escrit pel seu besavi Adelardo Covarsí; o a Compañeros de viaje. 25 escritores extremeños (2008), que parla del procés creatiu de 25 escriptors nascuts a Extremadura. A La Humedad (2009), el viatge neix d'allò més proper, la família.

## Referències

* ↑ «Laura Covarsí». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# El Comercio (Gijón)

El Comercio és un diari de premsa de Gijón, Astúries. És el segon més llegit del Principat d'Astúries després de La Nueva España i el segon periòdic més antic de la regió després d'El Oriente de Asturias, encara que aquest últim és d'àmbit local i periodicitat no diària.
Va ser fundat el 2 de setembre de 1878 per un grup de naviliers i industrials a partir de l'adquisició de la impremta ‘La Comercial', situada en el carrer Corrido. El diari tenia un tiratge de 600 exemplars, basant-se la seva línia editorial en la defensa dels interessos comercials gijonesos, principalment el port i el ferrocarril. Durant la guerra civil va ser confiscat, utilitzant-se les seves instal·lacions per a imprimir el diari socialista Avance, però el 1937, va tenir una sèrie de dificultats per a la seva engegada, a causa de les limitacions a les importacions de postguerra, les limitacions de paper i l'oposició de la premsa oficial del Movimiento. No obstant això, va poder superar aquestes dificultats, convertint-se al llarg dels anys 1950 en un dels periòdics més importants d'Astúries i arribant a una difusió regional. Des de 1995 forma part del Grup Correo (actualment Grup Vocento), adquirint en 1996 el diari d'àmbit local La Voz de Avilés, la capçalera de la qual manté per a l'edició d'aquesta ciutat.

## Referències

* ↑ Fleites Marcos, Álvaro «El impacto de la Guerra Civil sobre la prens» (en castellà). Historia Actual Online, 55, 2, 2021, pàg. 70 [Consulta: 25 desembre 2023].
* ↑ Fleites Marcos, Álvaro «El impacto de la Guerra Civil sobre la prens» (en castellà). Historia Actual Online, 55, 2, 2021, pàg. 74 [Consulta: 25 desembre 2023].
* ↑ de las Heras, José Antonio. Universidad de Málaga. La prensa del movimiento y su gestión publicitaria, 1936-1984, 2000, p. 70.

## Enllaços externs

* ELCOMERCIO.es
# Peñarol (Montevideo)

* Per al club esportiu del mateix nom, vegeu Peñarol
Peñarol és un barri del centre-nord de Montevideo, Uruguai. El seu nom deriva de la ciutat italiana de Pinerolo.
El barri és conegut per ser el lloc on es va fundar el Central Uruguay Railway Cricket Club el 1891, el qual més endavant va canviar el nom per l'actual de Club Atlético Peñarol.
Originalment, operava una estació de ferrocarrils. El 2009 es va inaugurar una nova estació de trens i es va plantejar obrir un centre històric.

## Referències

* 1 2 3 Intendència Municipal de Montevideo - Història de Peñarol Arxivat 2011-03-16 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de la Intendència Municipal de Montevideo (castellà)
# Bueil

«Bueil» té aquests significats:
* Bueil (Eure), municipi al departament de l'Eure (regió de Normandia, França)
* Bueil-en-Touraine, municipi al departament d'Indre i Loira (regió de Centre – Vall del Loira, França)
* Saint-Bueil, municipi al departament d'Isère (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
# Rodrigue Beaubois

Rodrigue "Roddy" Beaubois (nascut el 24 de febrer de 1988 a Pointe-à-Pitre, Guadalupe) és un jugador de bàsquet professional francès que pertany a la plantilla de l'Anadolu Efes SK. Amb 1,88 metres d'altura, juga en la posició de base.

## Enllaços externs

* Fitxa de Beaubois a NBA.com
* Estadístiques de Beaubois a la lliga francesa
* Fitxa de Beaubois al web del Cholet Arxivat 2009-04-27 a Wayback Machine.
# Jaciment arqueològic de Pereres

Peres és un jaciment prehistòric del municipi de Mediona a la comarca de l'Alt Penedès. Aquest jaciment ha estat identificat com a taller o centre de producció i explotació de sílex, amb cronologia del Paleolític Inferior Mitjà-Indiferenciat (-120000/-50000) i del Paleolític mitjà (-90000/-33000).

## Descobriment i historiografia

El jaciment està situat a una zona de conreus en el Torrent de Can Gallego, amb una àrea pròxima de bosc d'alzines i pins. Les troballes de sílex i la destral van ser localitzades en la zona meridional de la finca a la vora de Font-rubí. Les primeres notícies que es tenen del jaciment són de 1947 quan Pere Giró va trobar el material que formava part d'una feixa.

## Troballes arqueològiques

Els materials de la troballa consisteixen en una destral de mà de sílex, amb retocs bilaterals i talla bifacial, i tres peces més que poden haver sigut arrossegades pel Torrent de Can Gallego des del jaciment del Bosc d'en Pereres que està a 400 metres. La datació de la destrals podria ser entre Axelià i Mosterià Arcaic, però les altres peces no han estat identificades igual en el fons del Museu de Vilafranca. La distribució en superfície procedeixen d'un aterrassament natural del quaternari que va ser remogut per feixes agrícoles.

## Vegeu també

* Llista de jaciments arqueològics de l'Alt Penedès
* Prehistòria a Catalunya

## Referències

* Inventari del Patrimoni Cultural Immoble Català. Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni de la Generalitat de Catalunya
https://egipci.cultura.gencat.cat (accés: 28/05/2015).

## Bibliografia

* GIRÓ, P. "Nuevos hallazgos arqueològicos en el Panadés". Ampurias. IX-X.
* RAURET, A. M. El Proceso de la Primitiva Población del Panadés. 1963. p.62-63. Tesi de Llicenciatura per la Universitat de Barcelona.
# Paulí

«Paulí» té aquests significats:
* Toponímia:
** Paulí (Les Planes d'Hostoles)
** Borda del Paulí, borda al municipi d'Abella de la Conca (Pallars Jussà)
** Puig Paulí, muntanya del municipi de Cadaqués a la comarca de l'Alt Empordà
* Biografies:
** Paulí Alcántara Riestra (Iloilo, Filipines, 1896 - Barcelona, 1964), futbolista català d'origen filipí
** Paulí "Lluís Pérez Calvo"
** Paulí d'Antioquia, eclesiàstic grec
** Paulí I d'Aquileia, patriarca d'Aquileia
** Paulí II d'Aquileia, patriarca d'Aquileia al segle VIII
** Paulí II (Aquileia, 802), religiós italià, bisbe patriarca d'Aquileia
** Paulí de Biterrae, bisbe gal de Biterrae
** Paulí Buchens Adrover (Palma 1944 -1999), polític mallorquí que fou batle de Palma
** Paulí de Girona un dels Quatre Sants Màrtirs de Girona
** Paulí de Pel·la, o Paulí el Penitent, escriptor eclesiàstic romà
** Paulí de Tir, bisbe de Tir.
** Paulí de Milà, secretari de Sant Ambròs, i escriptor romà
** Paulí de Nola o Meropi Ponci Anici Paulí, magistrat romà, després bisbe de Nola al començament del segle v.
** Paulí Pallàs i Latorre (1862-1893), anarquista català
** Paulí Petrocori retòric gal esmentat per Sidoni Apol·linar
** Paulí de York, bisbe de York.
** Anici Paulí, cònsol el 498
** Gai Suetoni Paulí, governador de Britànnia i militar al servei de Marc Salvi Otó.
** Jordi Paulí i Safont, compositor de sardanes.
** Marc Aureli Paulí, cònsol el 277.
** Marc Valeri Paulí, cònsol el 101
** Pompei Paulí, militar romà, gende Sèneca
# Hartford City (Indiana)

Hartford City és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 6.928 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hartford City tenia 6.928 habitants, 2.918 habitatges, i 1.943 famílies. La densitat de població era de 719,1 habitants/km².
Dels 2.918 habitatges en un 30,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,8% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 33,4% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.531$ i la renda mediana per família de 39.654$. Els homes tenien una renda mediana de 29.257$ mentre que les dones 20.600$. La renda per capita de la població era de 15.596$. Entorn del 7,3% de les famílies i el 10,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hartford City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hartford City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gmsh

Gmsh és un generador de malla d'elements finits desenvolupat per Christophe Geuzaine i Jean-François Remacle. Publicat sota la Llicència Pública General de GNU, Gmsh és programari lliure.
Gmsh conté 4 mòduls: per a la descripció de la geometria, el mallat, la resolució i el postprocessament. Gmsh admet l'entrada paramètrica i té mecanismes de visualització avançats. Des de la versió 3.0, Gmsh admet característiques completes de geometria sòlida constructiva, basades en la tecnologia Open Cascade.
Una versió modificada de Gmsh està integrada amb SwiftComp, un programari de modelatge multiescala de propòsit general. La versió modificada, anomenada Gmsh4SC, es compila i es desplega al Composites Design and Manufacturing HUB (cdmHUB).
El disseny de malla i els bancs de treball FEM de FreeCAD admeten Gmsh per fer malla dins del programa.

## Referències

* ↑ «Gmsh» (en anglès). https://www1.grc.nasa.gov.+[Consulta: 15 agost 2022].
* ↑ Geuzaine, Christophe; Remacle, Jean-François International Journal for Numerical Methods in Engineering, 79, 11, 2009, pàg. 1309–1331. Bibcode: 2009IJNME..79.1309G. DOI: 10.1002/nme.2579.
* ↑ «Mesh FromPartShape - FreeCAD Documentation» (en anglès). wiki.freecadweb.org. [Consulta: 15 agost 2022].
# Roy Edward Disney

Roy Edward Disney (Los Angeles, 10 de gener de 1930 - Newport Beach, 16 de desembre de 2009) va ser fill de Roy O. Disney i nebot de Walt Disney, cofundadors de The Walt Disney Company. Va ser el darrer membre de la família en tenir una paper en la direcció de la companyia. Començant amb un paper discret, un cop als anys 80 i un altre cop als anys 2000 va propiciar la substitució dels principals executius.

## Referències

* 1 2 «Nephew Is Disney's Last Disney | The Seattle Times». [Consulta: 21 desembre 2021].
# Jaciment arqueològic de Roquizal del Rullo

El jaciment arqueològic del Roquissal del Rullo (algunes vegades referenciat en castellà com "Roquizal del Rullo") és un lloc arqueològic on es poden trobar vestigis de la cultura de Hallstatt, cultura arqueològica pertanyent a l'edat de Bronze final i la I Edat del Ferro, que està emparentada amb la cultura dels camps d'urnes.

## Ubicació

Aquest jaciment es troba a 4 quilòmetres del nucli urbà de Favara, localitat i municipi situat a la Franja, a la comarca del Baix Aragó-Casp, i que és considerat el més important jaciment de l'Edat del Ferro dels situats en la comunitat autònoma d'Aragó.

## Característiques

* Situació: Moleta d'arenisca
* Context: Bronze Final.
* Estil: Edat del Ferro I, cultura dels camps d'urnes, cultura de Hallstatt.
* Extensió: 2200 m².
* Composició: poblat amb 16 cases.
* Troballes: Recipients ceràmics, morillos, pesos de teler, peces de bronze, motlles per a fondre, fíbula de colze, braçalet.
* Coordenadas 41°09′21″N 0°12′29″E

## Vegeu també

* Jaciments arqueològics
* Cultura dels camps d'urnes
* Cultura de Hallstatt
* Bronze Final
* Favara (Matarranya)

## Referències

* 1 2 3 http://man.mcu.es/publicaciones/pdf/roquizal_rullo_marzo_98.pdf Informe publicat el 3/1998 pel Museo Arqueológico Nacional intitulat: "De la cueva al palacio: vivienda y vida cotidiana" (Consulta del 21-05-2011)

## Bibliografia

* Cabré Aguiló, J. (1929). Excavaciones en el Roquizal del Rullo, término de Fabara, provincia de Zaragoza, dirigidas por Don Lorenzo Pérez Temprano. Junta Superior de Excavaciones y Antigüedades. Madrid, 1929.
* Almagro Basch, Martín (1936). Morillos votivos del Roquizal del Rullo (Fabara, Zaragoza) Edició digital Biblioteca Virtual Miguel de Cervante, Alicante
* MAN Prehistoria. El Roquizal del Rullo (vídeo)
* Museo Arqueológico Nacional (1998) Roquizal del Rullo. Un poblado de la cultura de los campos de urnas. De la cueva al palacio: vivienda y vica cotidiana
* Simón, I., & Marco, F. (2017). La escultura ibérica de Fabara (Zaragoza). Trabajos de Prehistoria, 74, 375. {{format ref}} https://doi.org/10.3989/tp.2017.12200
* Imatges

## Enllaços externs

* Web de l'Ajuntament de Favara
# Batanea

Batanea fou un districte del nord-est de Palestina entre la Gaulanítida (a l'est de Galilea que s'estenia fins al llac Tiberiades i les fonts del Jordà) al sud-oest, i la regió d'Iturea o Auranítida al nord-oest. Al nord tenia la Traconítida i al sud el Bashan a Basanítida.
Fou part del regne selèucida des del 301 aC i era considerada part de Síria (va quedar fora de la Celesíria egipcia). August la va incorporar al regne d'Herodes el Gran i després fou part junt amb Iturea i Traconítida de la tetrarquia de Filip, fill d'Herodes.

## Llista de governants

* Ptolemeu de Calcis 85-40 aC
* Lisànies I 40-33 aC
* Zenòdor de Traconítida 33-24 aC
* Herodes el Gran 23 aC-4 aC
* Herodes Filip 4 aC - 34 aC
* A la província de Síria 34-37 o 38
* Herodes Agripa I 38-44
* Administració romana de Síria 44-52
* Herodes Agripa II 52-99
* Administració romana 100-106
* A la província romana de Síria
* Pel districte àrab, vegeu Bathaniyya
# Hassar orestis

Hassar orestis és una espècie de peix de la família dels doràdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20,6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Amazones, Orinoco i Essequibo.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Sabaj, M.H. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Doradidae (Thorny catfishes). p. 456-469. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Baensch, H.A. i R. Riehl, 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.
* Baensch, H.A. i R. Riehl, 1997: Aquarien Atlas, Band 5. Mergus Verlag, Melle, Alemanya. 1148 p.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Urarina

L'urarina és una llengua aïllada de l'Amazònia peruana parlada per menys de 3.000 persones del poble urarina, de la Província de Loreto (Perú).

## Descripció lingüística
### Fonologia

L'inventari de vocals de l'urarina ve donat per:
| | Anteriors | Centrals | Posteriors |
| Tancada | i /i/ | ʉ /ʉ/ | u /u/ |
| Mitjana | e /e/ | | |
| Oberta | | a /a/ | |
Mentre que l'inventari consonàntic ve donat per:
| | | Bilabials | Dentals | Retrofl. | Palatals | Velars | Glotals |
| Oclusives | Sordes | | t /t/ | | | k /k/ | |
| Oclusives | Sonores | b /b/ | d /d/ | | | | |
| Oclusives | Labialitzada | | | | | kw /kʷ/ | |
| Fricatives | Sordes | | s /s/ | | sh /ʃ/ | | h /h/ |
| Fricatives | Labialitzada | fw /fʷ/ | | | | | |
| Fricatives | Palatalitzada | | | | hj /hʲ/ | | |
| Africades | Africades | | | | ts /t͡ɕ/ | |
| Nasals | Nasals | m /m/ | n /n/ | | ng /ɲ/ | | |
| Líquides | Líquides | | l /l/ | r /ɽ/ | | | |

## Referències

* ↑ Olawsky, 2006, p. 51.
* ↑ Olawsky, 2006, p. 30.
# Massena (Nova York)

Massena és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 11.209 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Massena tenia 11.209 habitants, 4.793 habitatges, i 2.938 famílies. La densitat de població era de 955,4 habitants/km².
Dels 4.793 habitatges en un 29,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,3% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 38,7% no eren unitats familiars. En el 32,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 18,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.783 $ i la renda mediana per família de 39.919 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.552 $ mentre que les dones 19.892 $. La renda per capita de la població era de 17.709 $. Entorn del 14,2% de les famílies i el 17,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Massena». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Massena». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pàncratis

Pàncratis (en grec antic Παγκρατις), va ser, segons la mitologia grega, una filla d'Aloeu i d'Ifimèdia, i germana dels Aloïdes.
La van raptar, junt amb la seva mare, quan celebrava el culte de Dionís al mont Dios, a l'Acaia, uns tracis establerts a Naxos que van fer una incursió perquè al seu territori no tenien prou dones. Els dos principals cabdills tracis, Sícel i Hegètor, van combatre per veure qui es quedaria amb Pàncratis, que era molt bella, però van morir tots dos en la lluita, i Pàncratis va ser assignada al rei de Naxos, Agassamen.
Poc després, els Aloïdes van organitzar una expedició de càstig contra Naxos, però Pàncratis va morir molt poc temps després de ser alliberada pels seus germans.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 411. ISBN 9788496061972.