OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arahal (Sevilla)

Arahal és un municipi de la província de Sevilla (Andalusia). El seu nom és d'origen àrab i potser fa referència a un indret del camí per a descansar.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 18.110 | 18.252 | 18.431 | 18.501 | 18.444 | 18.473 | 18.568 | 18.588 | 18.655 | 18.861 | 30.569 |

## Història

Els orígens d'Arahal són poc coneguts perquè el 30 de juny de 1857 tots els arxius públics van ser saquejats i incendiats. La història sembla remuntar-se a l'època romana per les restes de làpides i sarcòfags trobats amb el nom de CALLICULA, que era partidària d'Ostipo. A pesar de les confuses notícies de la seva història, sembla clar que els seus primers pobladors van ser àrabs que, des de Morón i una vegada conquistat aquest, es van estendre per aquestes terres atrets per l'abundància de pastures.
El 22 de juliol de 1248 Ferran III de Castella reconquesta la ciutat, que li serveix de punt estratègic per a la conquesta de Morón, l'endemà passat. Una vegada complerta la seva funció pas a la jurisdicció de Sevilla, perquè més tard Sanç IV de Castella la lliurés a l'Orde de Calatrava i després a l'Orde d'Alcántara. a la qual va pertànyer fins a 1.460. data que va passar a formar part del Marquesat de Villena., per a ser adquirida més tard pels comtes d'Ureña. Les gràcies reals es van incrementar en temps de Felip IV d'Espanya arribant al terme una grandesa similar a la de les més importants poblacions espanyoles coetànies.

## Administració Política

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Claudio García Gallego / Manuel Bravo | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Manuel Bravo García | PSOE | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Manuel Bravo García | PSOE | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | José F. Gago Bohórquez | IU | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Francisco Jiménez Oliva | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Tomás Guisado/Manuel Brenes | Independientes de Arahal | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Miguel Manaute Humanes | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Miguel Ángel Márquez González | IU | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Vegeu també

* Estació d'Arahal

## Referències

* 1 2 «IULV-CA Arahal». Arxivat de l'original el 2008-05-28. [Consulta: 7 octubre 2012].

## Enllaços externs

* Arahal - Lloc web oficial
# Anahola

Anahola és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Hawaii. Segons el cens del 2000 tenia 1.932 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Anahola tenia 1.932 habitants, 549 habitatges, i 423 famílies La densitat de població era de 198,77 habitants per km².
Dels 549 habitatges en un 36,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,2% hi vivien parelles casades, en un 17,5% dones solteres, i en un 23,0% no eren unitats familiars. En el 14,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,7% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 64 i un 8,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32,2 anys. Per cada 100 dones hi havia 101,04 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,56 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.771 $ i la renda mediana per família de 41.302 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.875 $ mentre que les dones 27.000 $. La renda per capita de la població era de 13.829 $. Aproximadament el 12,4% de les famílies i el 14,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Anahola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Anahola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Arboles

Arboles és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 232 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Arboles tenia 232 habitants, 104 habitatges, i 79 famílies. La densitat de població era de 17 habitants per km².
Dels 104 habitatges en un 25% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,3% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 23,1% no eren unitats familiars. En el 23,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,59.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,7% tenia menys de 18 anys, un 2,6% entre 18 i 24, un 20,7% entre 25 i 44, un 35,8% de 45 a 60 i un 20,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.125 $ i la renda mediana per família de 37.813 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.000 $ mentre que les dones 25.833 $. La renda per capita de la població era de 19.384 $. Entorn de l'11,5% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Arboles». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Arboles». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Aquil·lides

Aquil·lides (en grec antic Ἀχιλλιδες) va ser el nom que alguns poetes van donar als descendents d'Aquil·les.
El primer Aquil·lida va ser el fill d'Aquil·les, Pirros o Neoptòlem, que va ser, segons la tradició, rei de l'Epir.

## Referències

* ↑ Ovidi, Pòntiques, 8,3
* ↑ Achillides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 12
# Arif Erdem

Arif Erdem (Istanbul, 2 de gener de 1971) és un exfutbolista i entrenador turc. Com a futbolista ocupava la posició de davanter.
Va desenvolupar gairebé tota la seua carrera al Galatasaray SK, equip amb el qual va marcar 105 gols en 349 partits. L'any 2000 va fitxar per la Reial Societat, de la primera divisió espanyola, però tot just hi va disputar un parell de partits.
Ha estat internacional amb la selecció turca en 60 ocasions, marcant 11 gols. Tres d'ells davant Irlanda del Nord, en classificació per a l'Eurocopa del 2000, que el jugador hi va disputar. També hi va formar part del combinat turc a l'Eurocopa de 1996 i el Mundial del 2002.
El 2005 es va retirar. Posteriorment ha seguit vinculat al món del futbol com a assistent a l'İstanbul Büyükşehir Belediyespor.

## Títols

* Lliga turca: 1992-93, 1993-94, 1996-97, 1997-98, 1998-99, 1999-2000, 2001-02
* Copa de la UEFA 2000
* Supercopa Europea 2000
* Màxim golejador lliga turca 01/02
* 3a posició Mundial 2002

## Referències

* ↑ «Arif Erdem – International Appearances». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation [Consulta: 8 gener 2013].
# Artiom Zakhàrov

Artiom Zakhàrov (en rus: Артём Захаров) (Petropavl, 27 d'octubre de 1991) és un ciclista kazakh. Professional des del 2014, actualment milita a l'Astana Qazaqstan Development Team. Combina la carretera amb el ciclisme en pista. Va participar en la prova d'òmnium dels Jocs Olímpics de Rio, on acabà 10è.
Així mateix, ha guanyat una dotzena de medalles en els campionats asiàtics de ciclisme.

## Palmarès en pista

* 2013
** Campió d'Àsia en Òmnium
* 2014
** Campió del Kazakhstan en Persecució
* 2015
** Campió del Kazakhstan en Scratch
** Campió del Kazakhstan en Òmnium

## Palmarès en ruta

* 2017
** Campió del Kazakhstan en ruta

## Referències

* ↑ «Astana Qazaqstan Development Team» (en anglès). UCI.org. Unió Ciclista Internacional. [Consulta: 27 juliol 2023].
* ↑ «2016 Asia Cycling Championships: Entries list track cycling men» (en anglès). cycling-championships.asi. Arxivat de l'original el 29 juny 2016. [Consulta: 1 febrer 2016].
* ↑ «Artyom Zakharov» (en anglès). cyclingarchives.com. [Consulta: 1 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a procyclingstats.com
# Atelopus farci

Atelopus farci és una espècie d'amfibi que viu a Colòmbia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Rueda, J.V., Bolívar, W. & Acosta-Galvis, A. 2004. Atelopus farci Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 d'abril del 2008.
# Ascra

Ascra (en grec antic Ἄσκρη) era una ciutat de Beòcia situada a la muntanya d'Helicó vora la ciutat de Tèspies, de la que la separaven 40 estadis de distància, segons diu Estrabó.
Era famosa per ser el lloc de residència d'Hesíode. El seu pare havia deixat la ciutat de Cime a l'Eòlida per instal·lar-se allà. Hesíode es queixava de què era un lloc molt desagradable per viure-hi, tant a l'estiu com a l'hivern. Al segle iv aC, el metge i astrònom Èudox de Cnidos encara la va trobar pitjor. Pausànias diu que era abundant en blat i Estrabó, que tenia molt bon vi.
Segons el poeta Hegesí, citat per Pausànias, Ascra va ser fundada per Efialtes i Otis, els Aloïdes, fills d'Aloeu. En temps de Pausànias només quedava una única torre de la ciutat. Les ruïnes es trobaven al cim d'un turó de forma cònica que cap a l'oest connectava amb l'Helicó.
La ciutat d'Ascra organitzava cada cinc anys uns jocs i uns concursos dedicats a les Muses (els Musea) que se celebraven al bosquet sagrat d'Helicó, prop de la font Aganippe. Segons Èsquines d'Atenes el festival era organitzat per l'escola de poesia que existia al peu de l'Helicó, de la que Hesíode n'era un membre destacat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Ascra». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 6 gener 2021].
# Ascàlab

Segons la mitologia grega, Ascàlab (en grec antic Άσκάλαβος), va ser un nen que va riure's de la deessa Demèter mentre aquesta prenia un got de licor dolç cobert amb farina torrada, ofert per Misme, la mare del nen, quan la dea, exhausta per la cerca constant de la seva filla Persèfone, necessitava refrescar els seus llavis. Dèmeter, enutjada, li llençà al damunt la resta de la beguda i el nen va quedar convertit en un llangardaix clapejat.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 57. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Homer, Odissea XVI12-14 – Ilíada III. 175
* Ovidi, Metamorfosi 5.446 i següents
* Antoninus Liberalis, Transformació 24
* Graves, Robert. Longanesi. I miti greci (en italià). ISBN 88-304-0923-5.
* Ferrari, Anna. UTET. Dizionario di mitologia (en italià), 2006. ISBN 88-02-07481-X.
# Retaule de l'Epifania

* Per a altres significats, vegeu «Retaule de l'Epifania (Huguet)».
El retaule de l'Epifania és una pintura al tremp i oli sobre taula obra de Joan Reixac realitzada el 1469 per a la convent de monges agustines de Rubiols de Mora (província de Terol). Actualment es conserva al Museu Nacional d'Art de Catalunya. Va ser finançat per Guillem Joan «de la família dels Joans».

## Referències

* ↑ DD.AA.. Catàleg de la col·lecció del gòtic. Museu Nacional d'Art de Catalunya. Barcelona: MNAC, 2012, p. 127.
# Musaranya de muntanya de Bailey

La musaranya de muntanya de Bailey (Episoriculus baileyi) és una espècie de mamífer eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae). Viu al nord-est de l'Índia, al nord de Myanmar, el nord del Vietnam i el sud-oest de la Xina. El seu hàbitat natural són els boscos montans de frondoses i coníferes. Té una llargada de cap a gropa de 63-81 mm i la cua de 60-75 mm. Anteriorment era considerada una subespècie de la musaranya de muntanya cuallarga (E. leucops). Les poblacions índies i xineses presumiblement estan ben protegides, mentre que les de Myanmar podrien estar amenaçades per la desforestació.

## Referències

* ↑ Francis, 2019, p. 200.
* ↑ «Episoriculus baileyi (Thomas, 1914)» (en anglès). TreatmentBank, 18 novembre 2023. [Consulta: 17 març 2024].

## Bibliografia

* Francis, C. M. Field Guide to the Mammals of South-east Asia (en anglès). 2a edició. Bloomsbury, 2019. ISBN 978-1-4729-3499-4.
# Metafont

Metafont és un llenguatge utilitzat per definir caràcters tipogràfics vectorials. S'anomena de la mateixa manera que l'intèrpret associat que executa el codi metafont i genera fonts de mapa de bits. Tot i els seus resultats d'alta qualitat, s'acostuma a emprar com a programari d'ajuda per a TEX i LATEX. Essent considerat d'ús complicat per a ser emprat com a primera opció.

## Característiques

* Empra una llicència personalitzada per Donald Knuth que es pot considerar programari lliure, amb restriccions. S'ha de demanar permís per variar el codi font.
* Permet generar una família de caràcters tipogràfics a partir d'un conjunt de paràmetres dimensionals i descripcions d'esquema.
* Creació d'arxius de sortida en format de mapa de bits.
* Pot treballar amb caràcters tipogràfics OpenType des de fulls d'estil en cascada. Des d'on es pot canviar variables usuals com el tipus de lletra, negreta, cursiva i d'altres, com ajustar el text al seu contenidor o animar les lletres.
* Els glifs són contorns lineals que es poden emplenar. La forma de la línia i el pinzell es pot personalitzar.

## Història

Donald Knuth va començar a treballar en la creació de programari tipogràfic el 1977, i va produir la primera versió de Metafont el 1979. A causa de deficiències en el llenguatge Metafont original, Knuth va desenvolupar un nou sistema Metafont el juliol de 1984 i aquest sistema és el que s'empra en l'actualitat (amb petites revisions). Té un sistema de versions similar al de TeX, en el qual el número de versió creix asimptòticament cap al nombre e en cada revisió. Aquest llenguatge de programació va ser desenvolupat per Donald Knuth com a complement del sistema TeX. Una de les seves característiques és que totes les formes de glifs estan definides amb potents equacions geomètriques, per exemple, es pot definir un punt donat com la intersecció d'un segment i una corba de Bézier.

## Referències

* ↑ Grandsire, Christophe. «The METAFONT tutorial» p. 9-10, 30-12-2004. [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ «faq | metaflop». [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ «CTAN: Package Metafont». [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ «Metafont». [Consulta: 27 octubre 2020].
* ↑ «What is MetaPost?» (en anglès americà), 28-05-2018. [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ «Lessons from METAFONT | YLD Blog» (en anglès). [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ «Donald Knuth Creates TeX and Metafont : History of Information». [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ «Antykwa Półtawskiego: a parameterized outline font» p. 87. [Consulta: 26 octubre 2020].

## Vegeu també

* Lloc web de Metafont
# Cantó de Vigny

El cantó de Vigny és un antic cantó francès del departament de Val-d'Oise, que estava situat al districte de Pontoise. Comptava amb 18 municipis i el cap era Vigny.
Va desaparèixer al 2015 i el seu territori es va dividir entre el cantó de Vauréal i el cantó de Pontoise.

## Municipis

* Ableiges
* Avernes
* Cléry-en-Vexin
* Commeny
* Condécourt
* Courcelles-sur-Viosne
* Frémainville
* Gadancourt
* Gouzangrez
* Guiry-en-Vexin
* Le Perchay
* Longuesse
* Montgeroult
* Sagy
* Seraincourt
* Théméricourt
* Us
* Vigny

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-2001 | Yves Le Coat de Kervéguen | RI, després UDF-PR |
| 2001- | Guy Paris | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | - | 7.336 | 8.770 | 9.780 | 10.483 | 10.954 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Planeta desert

Un planeta desert un planeta amb un únic o majoritari bioma climàtic, desert, amb poca o cap precipitació. Mart és considerat com un planeta desert per definició, encara que el terme s'aplica majoritàriament a planetes que poden arribar a ser habitables, a diferència dels planetes estèrils.
És un tema relativament freqüent en ciència-ficció, el concepte inclou tant els planetes reals com a ficticis, i a vegades s'acompanya d'elements de despotisme hidràulic. Potser els exemples més famosos de ficció són Arrakis, l'ajust per a gran part de la sèrie Dune de les novel·les de Frank Herbert i Tatooine de l'univers Star Wars.

## Habitabilitat

Un estudi recent ha suggerit que els planetes desert no només tenen capacitat per albergar vida, sinó que podrien ser més comunes que els planetes com la Terra. Aquesta predicció es fonamenta en el seu major rang de zona d'habitabilitat respecte als planetes aquosos.
En el mateix estudi també s'especula que Venus va poder haver estat un planeta desert habitable. Es creu que el mateix va poder haver ocorregut en Mart quan va perdre els seus oceans, i que la vida marciana va poder haver existit en èpoques més recents i fins i tot en els nostres dies, refugiada en aqüífers subterranis. La pròpia Terra, a conseqüència del creixement del Sol, es convertirà en un planeta desert en uns mil milions d'anys.
Malgrat el que comunament es pensava, un planeta desèrtic habitable probablement no té per què tenir un clima completament uniforme. Probablement tindria certa quantitat d'aigua prop de la superfície dels seus pols, encara que el patró climàtic dependria en gran manera d'altres organismes, al llarg de la inclinació axial.
L'estudi realitzat en 2013 va arribar a la conclusió que poden existir planetes desert calents sense efecte hivernacle desbocat en 0,5 ua al voltant d'estrelles similars al Sol. En aquest estudi, es va concloure que es necessita una humitat mínima d'1% de per netejar el diòxid de carboni de l'atmosfera, però massa aigua pot actuar en si mateixa com un gas amb efecte d'hivernacle. Pressions atmosfèriques més altes augmenten el rang en el qual l'aigua pot romandre en estat líquid.

## Vegeu també

* Planeta oceà
* Exoplaneta
* Planetes ficticis

## Referències

* ↑ Wright, Les. «Forbidden Planet (1956)». Culturevulture.net (Internet Archive). Arxivat de l'original el 7 de maig 2006. [Consulta: 7 maig 2006].
* ↑ Hladik, Tamara I. «Classic Sci-Fi Reviews: Dune». SciFi.com. Arxivat de l'original el 20 abril 2008. [Consulta: 20 abril 2008].
* ↑ Michaud, Jon. «Dune Endures». The New Yorker, 12-07-2013. [Consulta: 27 novembre 2013].
* ↑ Choi, Charles Q. «Alien Life More Likely on 'Dune' Planets». [Consulta: 11 febrer 2009].
* ↑ arXiv:1304.3714 [astro-ph.ep] Towards the Minimum Inner Edge Distance of the Habitable Zone Andras Zsom, Sara Seager, Julien de Wit.
# Benjamin Peirce

Benjamin Peirce (anglès: Benjamin Peirce Jr.) (Salem, 4 d'abril de 1809 - Cambridge, 6 d'octubre de 1880) fou un matemàtic nord-americà professor a Harvard.

## Vida i Obra

Peirce va néixer en una rica família de comerciants de Salem (Massachusetts). Va ingressar a la universitat Harvard el 1829 en una promoció que incloïa personatges com Oliver Wendell Holmes, James Freeman Clarke o Benjamin R. Curtis. La universitat estava en aquella època en una important crisi financera, i va ser el seu professor de matemàtiques Nathaniel Bowditch qui va forçar la reorganització, tan acadèmica com financera, de la universitat. Peirce, malgrat la seva joventut, va ser nomenat professor de matemàtiques el 1831. Va mantenir el càrrec fins a la seva mort el 1884.
Després d'haver col·laborat amb el seu professor en la traducció de la Mécanique Céleste de Laplace, Peirce va escriure, en els seus primers anys de professor, diferents llibres de text en els camps de la trigonometria, geometria, àlgebra i mecànica que van tenir una llarga influència en l'ensenyament de les matemàtiques a Nord-amèrica.
El 1846 es va involucrar en una polèmica amb Le Verrier sobre la inexactitud dels seus càlculs de l'òrbita d'un planeta més enllà d'Urà. Amb el seu gran amic Louis Agassiz, va tenir un paper fonamental en la renovació dels currículums acadèmics de Harvard i del conjunt del sistema d'ensenyament americà.
Va ser el pare, i mestre, del conegut filòsof, semiòleg i matemàtic americà Charles Sanders Peirce.

## Referències

* ↑ Hogan, pàgina 28.
* ↑ Suzuki, pàgina 884, diu que el 1825.
* ↑ Peterson, pàgina 90.
* ↑ Suzuki, pàgina 884.
* ↑ Peterson, pàgina 91.
* ↑ Peterson, pàgina 92.
* ↑ Peterson, pàgina 93.

## Bibliografia

* Hogan, Edward R. Of the Human Heart: A Biography of Benjamin Peirce (en (anglès)). Rosemont Publishing & Printing, 2008. ISBN 978-0-934223-93-5.
* Meier, Paul; Zabell, Sandy «Benjamin Peirce and the Howland Will» (en (anglès)). Journal of the American Statistical Association, 75, 371, 1980, pàg. 497-506. DOI: 10.1080/01621459.1980.10477501. ISSN: 0162-1459.
* Peterson, Sven R. «Benjamin Peirce: Mathematician and Philosopher» (en (anglès)). Journal of the History of Ideas, 16, 1, 1955, pàg. 89-112. ISSN: 0022-5037.
* Suzuki, Jeff. «Peirce, Benjamin». A: Thomas Hockey (ed.). Biographical Encyclopedia of Astronomers (en (anglès)). Springer, 2014, p. 883-885. ISBN 978-0-387-31022-0.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Benjamin Peirce» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Eisele, Carolyn. «Peirce, Benjamin». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 5 novembre 2016].
# Barbus ciscaucasicus

Barbus ciscaucasicus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 50 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba als rius tributaris de la mar Càspia des del riu Terek fins a Samur (Daguestan i Azerbaidjan).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.
* ↑ Reshetnikov, Y.S., N.G. Bogutskaya, E.D. Vasil'eva, E.A. Dorofeeva, A.M. Naseka, O.A. Popova, K.A. Savvaitova, V.G. Sideleva i L.I. Sokolov, 1997. An annotated check-list of the freshwater fishes of Russia. J. Ichthyol. 37(9):687-736.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.