OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 7 Sins

7 Sins és un videojoc de simulació de vida per a ordinador personal i PlayStation 2 publicat el 2005 i distribuït per Monte Cristo Multimedia i desenvolupat Digital Jesters on el jugador tracta d'arribar a l'escalafó social més alt i prendre decisions relacionades amb els set pecats. La història del joc es desenvolupa a la ciutat Apple City. A través del joc el jugador pren decisions basades en l'orgull, la ira, l'enveja, la cobdícia, la peresa i la gola, que es mostren quantificats en barres que deu mantindre plenes. Una vegada que una relació ha sigut construïda noves missions són desbloquejades. En total hi ha set capítols i mil personatges no jugables. Quant al contingut sexual del joc, el sexe no es legitima amb una relació romàntica, a les dones les tracten com a objectes sexuals i hi ha un sol personatge transsexual que si el jugador fa que el protagonista tinga sexe amb ell reacciona com a estressat.940
A PC Zone puntuaren el videojoc amb un 6 sobre 10, dient que no troben que siga un videojoc recomanable mentre que no és tan roí com altres diuen.

## Referències

* 1 2 3 Deci, T.J. «7 Sins - Overview». AllGame. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2014. [Consulta: 23 juliol 2017].
* 1 2 «7 Sins Review». Computer and Video Games, 29-07-2005 [Consulta: 23 juliol 2017].
* 1 2 Krzywinska, Tanya. «The strange case of the misappearance of sex in video games». A: Computer games and new media cultures, 2012, p. 153. DOI 10.1007/978-94-007-2777-9_9.
* ↑ Bragança, Luiza C.; Mota, Rosilane R.; Fantini, Eduardo P. C.. «Twine Game Narrative and discussion about LGBTQ representation». A: SBC – Proceedings of SBGames 2016, p. 940.
# Camí de la Drecera

El Camí de la Drecera era, i és, un antic camí que uneix la ciutat de Reus amb Maspujols, al Baix Camp. També se'n diu Camí Travesser. Aquest camí és la continuació natural del camí de la Pedrera del Coubi, i es considera que pot ser un camí ancestral que portava als turons de Monterols, on s'hi han fet troballes arqueològiques del període neolític.
Actualment arrenca dels Cinc Camins, i és el segon a mà esquerra si s'hi arriba des de Reus pel camí de la Pedrera del Coubi. Ve enfront, segons el sentit de la marxa, i davalla. S'apregona de seguida, travessa el barranc del Tecu, pujant pel vessant oposat i es converteix en un camí fondo, amb gairebé cinc metres de profunditat. Arriba a la cota 280, passant per les parts altes de Monterols i la partida de Copons i agafa la direcció a Maspujols. Troba un camí que se li ajunta per l'esquerra, que ve del Mas de la Victòria, i molt a prop salta a la riera del Salt, i la segueix aigües avall fins que fa cap a la Riera de Maspujols, per on arriba al poble.

## Referències

* 1 2 3 Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 205 i 132. ISBN 84-86387-65-5.
* 1 2 Aguadé i Sans, Enric. Els Camins mil·lenaris del Baix Camp. Reus: Centre d'Estudis Comarcal Josep Iglésies, 1992, p. 58. ISBN 84-604-4371-X.
# Sent Daunès, Sent Pantalion e Bagat

Sent Daunès, Sent Pantalion e Bagat (en francès Barguelonne-en-Quercy) és un nou municipi francès, situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània. Va ser creat el 2019 agrupant els antics municipis de Sent Daunès, Sent Pantalion i Bagat.
El municipi té Sent Daunès com a capital administrativa, i també compta amb els agregats de Carbonièr, la Boissa, las Saulas, Brugals, Vilars, Boet, Ventaurelh, Masselha (antic municipi de Sent Daunès); Prenhac, Bonarma, la Boissièira, les Catiás, la Garriga, la Codonha (antic municipi de Sent Pantalion); la Cotura, Folmont, Vilard, Pichòt, Botet, las Boïgas i Morgas (antic municipi de Bagat).

## Demografia

Evolució demogràfica :
* 2020
* 690
* Des de 2020: Població

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Chistophe Canal | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2021. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 26 setembre 2021].
# Institut Teològic Protestant de Cluj

L'Institut Protestant Teològic de Cluj (en romanès: Institutul Teologic Protestant; en hongarès: Protestáns Teológiai Intézet; en alemany: Protestantisch-Theologisches Institut) és un seminari protestant i una universitat privada a Cluj-Napoca (Romania). La institució reconeguda per l'Estat forma ministres per a quatre denominacions protestants separades: el calvinisme (l'Església reformada a Romania), el luteranisme (la majoria - Església evangèlica luterana hongaresa, la majoria - Església evangèlica saxona de la confessió augustana) i l'unitarisme (l'església unitària de Transsilvània).
L'Institut protestant està coordinat per cinc bisbats: un unitari i dos luterans, juntament amb la diòcesi reformada de Királyhágómellék i la diòcesi reformada de Transsilvània. El seu centre de Cluj-Napoca alberga dues branques — la facultat evangèlica reformada (que ofereix formació per als membres de l'església reformada i de l'església evangèlica luterana) i la facultat unitària. A més, l'Institut inclou una facultat evangèlica saxona, que té la seu a Sibiu i que és mantinguda per l'Església Evangèlica de la Confessió Augustana.
L'Institut es va fundar el 1948 i va unir el Col·legi Teològic Reformat amb seu a Cluj i l'Acadèmia Teològica Unitària com a dues facultats, a més de ser el primer seminari local per als luterans. Té la pretensió de ser l'única institució teològica protestant que imparteix classes en dues llengües (hongarès i alemany) i de tenir dues seccions locals separades.

## Altres escoles

* L'Església Unitària de Transsilvània també manté per separat l'Acadèmia Unitària John Sigismund o Gimnàs Unitari a Cluj-Napoca (fundada el 1554).
# Comarca del Moncayo

La Comarca del Moncayo és una comarca de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Ocupa la part nord-est de la província i té 10 municipis. El cap comarcal és Ágreda.

## Municipis

* Ágreda
* Añavieja
* Beratón
* Borobia
* Cueva de Ágreda
* Dévanos
* Matalebreras
* Noviercas
* Ólvega
* Vozmediano
# Resolució 1108 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1108 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 22 de maig de 1997 després de reafirmar totes les resolucions anteriors del Sàhara Occidental, el Consell va ampliar el mandat de la Missió de Nacions Unides pel Referèndum al Sàhara Occidental (MINURSO) fins al 30 de setembre 1997.
El Consell de Seguretat va acollir amb beneplàcit la intenció del secretari general Kofi Annan d'avaluar la situació del Sàhara Occidental a partir de les recomanacions del Enviat Personal designat. Va reiterar el seu compromís amb la celebració d'un referèndum lliure i just per a l'autodeterminació del poble del Sàhara Occidental d'acord amb el Pla de Regularització.
Al prorrogar el mandat fins al 30 de setembre de 1997, la resolució insta a ambdues parts a que cooperin amb James A. Baker III, l'enviat personal del secretari general i demostrin la voluntat política de resoldre l'estancament en la disputa entre el Marroc i el Front Polisario. L'Enviat Personal tenia el mandat de recomanar si el Pla de Regularització podria implementar-se en el seu formulari actual, si es podrien fer ajustaments mútuament acceptables o si es podia trobar una altra manera de resoldre el conflicte. Finalment, es va demanar al Secretari General que presentés al Consell un informe abans del 15 de setembre de 1997 amb les seves avaluacions sobre tots els aspectes de la situació al Sàhara Occidental.

## Referències

* 1 2 «Security Council extends mandate of MINURSO until 30 September». United Nations, 22-05-1997.

## Vegeu també

* MINURSO
* Mur marroquí
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1101 a la 1200 (1997 - 1998)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Vall de Cardó

La vall de Cardó és una vall que es troba a la serra de Cardó, massís de Cardó. És accessible des de Rasquera (Ribera d'Ebre) per la carretera TV-3021.

## Descripció

És una vall abrupta oberta vers el nord-oest i continuada per la vallada de Costumà, drenada pel barranc de Cardó, afluent, per l'esquerra, de l'Ebre, poc abans de Benifallet.
Aquesta vall és un indret d'una gran bellesa paisatgística. Vorejada de muntanyes d'aspecte feréstec, és un lloc valorat en altres temps per la seva tranquil·litat, on es troba l'antic convent de Sant Hilari de Cardó o desert de Cardó. En aquest lloc, es combinava la vida monàstica comunitària al gran monestir, i l'eremítica en diversos ermitoris, edificis menuts situats damunt de penyals gairebé inaccessibles. El monestir es va transformar posteriorment en el balneari de Cardó, que també es va abandonar. Actualment, es troba tancat el pas a l'antic monestir i balneari, on hi ha unes obres interrompudes, amb grues i càrregues de ciment espaiades a la zona.
Cal destacar un petit ermitori solitari abandonat, part de l'antic complex monàstic, situat damunt d'un penyal no gaire lluny del monestir. També hi ha una fàbrica d'embotellatge d'aigua.
Actualment, la vall forma part d'una zona visitada pels excursionistes.

## Referències

* ↑ «Vall de Cardó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «CATSUD Serra i vall de Cardó - Itineraris i rutes per les muntanyes». Arxivat de l'original el 2009-08-12. [Consulta: 13 juny 2010].

## Enllaços externs

* Fotos antigues de la vall De Cardó.
* Convent de Sant Hilari de Cardó (castellà).
* Senderisme Arxivat 2010-02-19 a Wayback Machine..
# Cal Romaní (Capellades)

Cal Romaní és una obra de Capellades (Anoia) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Tenía la estructura típica dels molíns paperers: Planta rectangular ,petites finestretes rectangulars i que es superposen en 2 o tres pisos.
El material constructiu bàsic és la pedra, però després aquest edifici va esser ampliat i es van afegir estructures de maó sense tenir en compte l'estètica de l'edifici.

## Història

El sostre encara conserva la creu de la capelleta de Santa Barbara.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Romaní». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2018].
# Club Barcelona Atlético

El Club Barcelona Atlético és un club dominicà de futbol de la ciutat de Santo Domingo Este.
Va ser fundat el 1989 com a Bancredicard FC per Ángel González Baliño, adoptant el nom Barcelona FC el 2003 i Club Barcelona Atlético el 2015.

## Estadis

* Estadio Parque del Este (1989-07), (2015)
* Estadio Olímpico Félix Sánchez (2007-14, 2016-)

## Palmarès

* Liga Dominicana de Fútbol:
** 2016
* Liga Mayor Dominicana de Fútbol:
** 2007
* Campionat de la República Dominicana de futbol:
** 1991, 1992, 1994

## Referències

* 1 2 3 «Dominican Republic - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Grace O'Malley

Grace O'Malley (comtat de Mayo, Irlanda, 1530-comtat de Mayo, Irlanda, 1603), Gráinne Ni Mháille en el seu irlandès nadiu, fou una pirata irlandesa coneguda amb el malnom de Pirate Queen ('La reina pirata'). Fou líder d'un clan de mariners i pirates a la costa oest d'Irlanda. Els seus vaixells, incloent-hi galeres, controlaven l'accés als ports prop de Galway i Clew Bay, exigien el pagament dels vaixells mercants o fins i tot se n'apoderaven de les càrregues. Quan Elisabet I (1533-1603) va enviar oficials a Irlanda per forçar els caps a acceptar l'autoritat política anglesa, Grace els va desafiar. Va viatjar a Londres, i va exigir una audiència amb la reina. Finalment va obtenir el permís reial per viure lliurement a Irlanda. Alguns consideraven que Grace era una heroïna valenta i agosarada; d'altres la consideraven una lladre implacable. Sigui com sigui, Grace va triar una vida de poder i control rara per a una dona en el seu moment. El lema del clan O'Malley, Powerful by land and sea ('Poderosos per terra i mar') era una descripció exacta de la mateixa Grace.

## Referències

* ↑ «La fascinante historia de Grace O'Malley, la intrépida y feroz reina pirata de Irlanda» (en castellà). BBC News Mundo.
* ↑ «O'Malley, Grace - Dictionary definition of O'Malley, Grace | Encyclopedia.com: FREE online dictionary» (en anglès). [Consulta: 25 febrer 2018].

## Vegeu també

* Dones pirates
# Castell de Berà

El Castell de Berà és un edifici de Roda de Berà (Tarragonès) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Desaparegut, probablement estigués emplaçat a l'indret on actualment hi ha el santuari de la Mare de Déu de Berà. Al costat del santuari hi un complex residencial amb una torre emmerletada que evoca una construcció defensiva.

## Història

El complex residencia actual és el resultat de la modificació a mitjans del segle XX de l'antiga masia de Berà, bastida probablement entre els segles XVI-XVIII. Fou comprada els anys 60 del segle passat pel Banc d'Espanya per habilitar-hi una residència d'estiu pels seus empleats. Aquesta residència fou anomenada "Hostal dels Reis d'Aragó", amb la indicació "Castillo de Barà". El mas reaprofita elements arquitectònics de l'antic mas fortificat, mentre que la torre fou reformada durant els anys 60 o 70 del segle passat, essent desmuntada i tornada a muntar novament, però no sabem si seguint el traçat de l'antiga.

## Referències

* 1 2 «Castell de Berà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 març 2019].

## Enllaços externs

* «Castell de Berà». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* «Castell de Berà». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Saspers

Els saspers (en georgià სასპერები) era el nom que tenia una confederació tribal dels georgians. Els muskhi van emigrar cap al nord al segle xiii aC, i al segle vi aC els seus descendents, els meskhi, s'havien establert a la Geòrgia central i formaven una confederació que al segle següent Heròdot anomena confederació dels saspirs. A finals del segle v aC es van enfrontar amb els Aquemènides, que van ocupar el sud del país i no els van poder sotmetre. Al segle iv aC els saspers van ocupar la part oriental de la Còlquida. Aquesta confederació, com havia passat amb els seus veïns occidentals, segurament es va convertir en un regne anomenat Regne d'Ibèria (probablement derivat de Saspers = Speri = Hberi = Iberi).
A les fonts clàssiques són anomenats saspirs (en llatí saspires o saspiri, en grec antic Σάσπειρες, Σασπειροί) i es diu (Heròdot i Esteve de Bizanci) que eren un poble que vivia al sud de la Còlquida i al nord de Mèdia a la regió centre-oriental d'Ibèria, però Apol·loni de Tíana els situa a la costa. Estaven inclosos a la satrapia XVIII de Pèrsia al segle V aC i vestien i anaven armats de manera similar als colquis, és a dir portaven cas de fusta, petits escuts de pell, llances curtes i espasa.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Saspires». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 5 agost 2021].
# Macrognathus semiocellatus

Macrognathus semiocellatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels mastacembèlids.

## Descripció

* Fa 19,2 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 71-75.
* 28-32 espines i 46-58 radis tous a l'aleta dorsal.
* 53-65 radis tous a l'aleta anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Mekong, Chao Phraya i Mae Klong.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 1998. Fishes of the Nam Theun and Xe Bangfai basins, Laos, with diagnoses of twenty-two new species (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Cobitidae, Coiidae and Odontobutidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 9(1): 1-128.
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.
* ↑ Motomura, H., S. Tsukawaki i T. Kamiya, 2002. A preliminary survey of the fishes of Lake Tonle Sap near Siem Reap, Cambodia. Bull. Natn. Sci. Mus. 28(4):233-246.
* ↑ Roberts, T.R. i I.G. Baird, 1995. Rapid assessment of fish and fisheries for the Xe Nam Noy-Xe Pian hydroscheme in Southern Lao PDR. The Wildlife Conservation Society, Vientiane, Laos.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Club Balonmano Valladolid

El Club Balonmano Valladolid és un equip d'handbol de la ciutat de Valladolid que actualment disputa la Lliga ASOBAL. L'equip disputa els seus partits com a local al Polideportivo Pisuerga.

## Història

La història del BM Valladolid comença el 1975 amb la creació del ACD Michelín, equip creat per l'empresa Michelin com a premi als seus treballadors al conquistar el campionat provincial d'handbol.
L'any 1991 Michelín deixa el patrocini de l'equip, amb el que l'ACD Michelín es veu obligat a desaparèixer i refundar-se com a BM Arcos Valladolid, nou patrocinador de l'equip. En aquells anys l'equip de Valladolid comptava amb un dels pressupostos més baixos de la Lliga ASOBAL.
Malgrat l'escàs pressupost, l'equip aconseguí arribar a disputar els play-off pel títol de la Lliga ASOBAL i a classificar-se per disputar competicions europees, així, la temporada 98/99 l'equip arriba a la final de la Copa EHF, perdent la final davant del SC Magdeburg alemany.
El primer títol oficial arribaria l'any 2003 amb la consecució de la Copa ASOBAL, disputada precisament a Valladolid. Posteriorment, l'any 2005 i 2006 guanyarien 2 títols consecutius de la Copa del Rei.
La temporada 2008/09 l'equip finalitzà en 3a posició la Lliga, millor classificació històrica de l'entitat i, a més, guanyà el seu primer títol internacional en imposar-se en la Recopa d'Europa d'handbol, competició de la que ja havien perdut les finals de 2004 i 2006.

## Palmarès

* 1 Recopa d'Europa: 2009
* 2 Copa del Rei: 2005 i 2006
* 1 Copa ASOBAL: 2003

## Enllaços externs

* Web oficial
# Resolució 1921 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1921 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 12 de maig de 2010. Després de recordar les resolucions 1740 (2007), 1796 (2008), 1825 (2008), 1864 (2009), 1879 (2008) i 1909 (2009), rl Consell va prorrogar el mandat de la Missió de les Nacions Unides a Nepal (UNMIN) fins al 15 de setembre de 2010 i va recalcar que cal fer acords per a la retirada de la missió abans d'aquesta data.
El Consell de Seguretat va recordar l'Acord Global de Pau entre el govern del Nepal i el Partit Comunista del Nepal (Maoista) i va expressar el seu suport a aquest acord. Li preocupava que el termini per a la promulgació d'una nova constitució fos el 28 de maig de 2010 i que ambdues parts encara no havien arribat a un consens o estendre el mandat de l'Assemblea Constituent nepalesa. Els partits nepalesos estaven cooperant amb les Nacions Unides en àrees com el control de les armes i la desmobilització de personal militar desqualificat.
El mandat de la UNMIN es va ampliar per quatre mesos més a petició del govern nepalès, tenint en compte la realització d'alguns aspectes del mandat i el procés de verificació en curs. Es va instar als partits nepalesos a aprofitar al màxim la UNMIN en suport del procés de pau. El Consell va reconèixer que les mesures es van concebre originalment com a solucions a curt termini i no a llarg termini i que es va instar a la UNMIN a començar els preparatius per a la seva retirada.
Tant el govern nepalès com el Partit Comunista Unificat de Nepal (Maoista) van ser convocats a implementar un calendari per a la integració i rehabilitació del personal de l'exèrcit maoista, assegurar la seguretat del personal de les Nacions Unides i continuar la transició cap a una solució a llarg termini que permetés lNepal tenir un futur democràtic. La resolució, redactada pel Regne Unit, va concloure demanant al Secretari General de les Nacions Unides Ban Ki-moon que informés abans de l'1 de setembre de 2010 sobre la implementació de la resolució actual.

## Referències

* ↑ «Security Council extends mandate of Nepal Mission until 15 September». United Nations, 12-05-2010.
* ↑ «UNMIN's term extended by four months». Oneindia.in, 13-05-2010. Arxivat 13 de març 2012 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-03-13. [Consulta: 12 febrer 2018].
* ↑ «UN extends Nepal mission by four months». Agence France-Presse, 12-05-2010.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)
* Guerra Civil nepalesa

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Vancleave

Vancleave és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 4.910 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vancleave tenia 4.910 habitants, 1.624 habitatges, i 1.354 famílies. La densitat de població era de 43,7 habitants per km².
Dels 1.624 habitatges en un 41,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,8% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 16,6% no eren unitats familiars. En el 13,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 9,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.034 $ i la renda mediana per família de 41.426 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.135 $ mentre que les dones 21.078 $. La renda per capita de la població era de 14.349 $. Entorn del 9,6% de les famílies i el 13,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vancleave». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vancleave». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Marginals (Guixers)

Marginals és una masia situada al municipi de Guixers, a la comarca catalana del Solsonès.
Viccionari