OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Judith Blegen

Judith Blegen (27 d'abril de 1941) és una soprano nord-americana, particularment associada a papers lírics lleugers dels repertoris francès, italià i alemany.

## Vida i carrera

Blegen va assistir a l'escola secundària a Missoula vila on va créixer, Montana, període durant el qual va començar les classes de veu amb John L. Lester, cap del departament de veu de la Universitat de Montana. Va estudiar primer el violí amb Toshiya Eto, i més tard la veu al Curtis Institute of Music de Filadèlfia amb Eufemia Giannini-Gregory. El 1962 va assistir a l'Acadèmia de Música d'Occident on va estudiar amb Martial Singher. A Roma va estudiar amb Luigi Ricci. Va fer el seu debut operístic a Nuremberg, Alemanya, com Olympia a Les Contes d'Hoffmann, el 1965, on posteriorment va cantar Lucia, Susanna i Zerbinetta. El mateix any, va aparèixer a Spoleto, Itàlia, com a Mélisande a Pelléas et Mélisande.
Va debutar a l'Òpera Estatal de Viena, com a Rosina a El barber de Sevilla, el 1968, i l'any següent va aparèixer a l'Òpera de Santa Fe, com a Emily a l'estrena de Help, Help, the Globolinks de Gian Carlo Menotti paper que l'obliga a cantar i tocar el violí. El seu debut a l'Òpera Metropolitana de Nova York va tenir lloc el 19 de gener de 1970, com a Papagena a La flauta màgica. Va cantar allà més de 200 representacions de 19 papers, inclosos Marzelline, Zerlina, Susana, Nanetta, Sophie, Melisande, Adina, Gilda, Oscar, Juliette, Blondchen, Gretel i Adele. Va debutar al London Opera House de Londres, el 1975, i al Palais Garnier de París, el 1977.
Als anys setanta, Blegen va aparèixer amb freqüència a The Tonight Show, protagonitzada per Johnny Carson, on va interpretar la cançó de Nadal, O Holy Night. Cantant amb una veu radiant, una música elegant i una presència escènica encantadora, Blegen es va retirar el 1991. Està casada amb el violinista i concertmeister de la Metropolitan Opera Raymond Gniewek.
Ha rebut el premi de les arts del governador de Montana el 1983.

## Referències

* The Metropolitan Opera Encyclopedia, edited by David Hamilton (Simon & Schuster, New York, 1987). ISBN 0-671-61732-X
* ↑ A Conversation with Judith Blegen
* ↑ Judith Blegen". Montana Kids. Montana Office of Tourism. Retrieved August 6, 2011.
* ↑ Funk, Gary; Robert Hoyem (Spring 2005). "John Lester, Voice Builder 6 November 1899 - 13 May 1994". Montana Professor. 15 (2). Retrieved September 5, 2011.
* ↑ Cooksey, Gloria. "Judith Blegen Biography". musicianguide.com. Retrieved 27 January 2020.
* ↑ Alumni Roster". musicacademy.org. Archived from the original on 5 June 2012. Retrieved 27 January 2020.
* ↑ Biography: Judith Blegen". Allmusic. Retrieved September 6, 2011.
* ↑ Governor's Arts Awards". Montana Arts Council. Retrieved September 5, 2011.

## Enllaços externs

* https://www.allmusic.com/artist/judith-blegen-mn0000142885?cmpredirect at AllMusic
* https://www.musicianguide.com/biographies/1608002149/Judith-Blegen.html musicianguide.com
* http://www.bruceduffie.com/blegen.html by Bruce Duffie, October 1, 1986
# Judith Barry

Judith Barry (Columbus, Ohio, Estats Units, 1954) és una artista estatunidenca que viu i treballa entre Nova York i Berlín. Amb una formació interdisciplinària en belles arts, literatura, teoria cinematogràfica i arquitectura, és reconeguda internacionalment des de finals dels anys setanta com una de les pioneres en les videoinstal·lacions i en l'ús de mitjans electrònics en l'art visual. L'obra de Barry inclou la performance, la instal·lació, el cinema, el vídeo, l'escultura i la fotografia. Les seves instal·lacions multimèdia exploren la interacció entre arquitectura, urbanisme, societat i els mitjans de comunicació. Amb una preocupació constant per la innovació formal i un discurs crític sobre la construcció de la subjectivitat contemporània a partir dels mitjans i les grans corporacions, Barry aconsegueix que l'espectador habiti l'espai visual i conceptual de la imatge en moviment. També és autora de textos teòrics sobre memòria històrica, percepció i comunicació.

## Referències

* ↑ «Judith Barry». web. MACBA. Arxivat de l'original el 27 d’abril 2015. [Consulta: 20 abril 2015].
# Kapelle

Kapelle és un municipi de la província de Zelanda, al sud dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 12.320 habitants repartits per una superfície de 49,66 km² (dels quals 12,52 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Noord-Beveland i Tholen, a l'est amb Reimerswaal, a l'oest amb Goes i al sud amb Borsele.

## Administració

El consistori consta de 15 membres, compost per:
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 4 regidors
* Partit del Treball, (PvdA) 3 regidors
* Gemeente Belangen, 3 regidors
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 2 regidors
* SGP, 2 regidors
* ChristenUnie, 1 regidor

## Personatges il·lustres

* Jan Peter Balkenende, primer ministre dels Països Baixos.

## Enllaços externs

* www.kapelle.nl
# Juruna

El juruna o yudjá, és l'última supervivent de les llengües yuruna, una branca de les llengües tupí, que és parlada pels yudjá al parc indígena del Xingu a l'estat de Mato Grosso al Brasil. El 2006 hi havia 280 parlants nadius.
L'etnònim Juruna (Yuruna, Jurúna, Juruûna, Juruhuna, Geruna) és d'origen estranger i significa "boca negra" en língua geral, motivat per un tatuatge que els yudjá feien servir en el passat. La seva autodenominació és yudjá, que significa "propietari del riu". Juruna no és un terme pejoratiu, ja que va sorgir del tatuatge esmentat; no obstant això, és preferible utilitzar l'endònim yudjá.

## Fonologia
### Consonants

Els fonemes consonàntics del yudjá són
| | | Bilabial | Alveolar | Palatal | Velar | Glotal |
| Obstruents | Oclusiva | p b | t d | | k | ʔ |
| Obstruents | Africada | | | tʃ dʒ | | |
| Obstruents | Fricativa | | s z | ʃ ʒ | | h |
| Sonorants | Nasal | m | n | | | |
| Sonorants | Bategant | | ɾ | | | |
| Sonorants | Fricativa lateral | | ɬ | | | |
| Sonorants | Aproximant | w | | j | | |
La divisió de consonants en obstruents i consonants sonores es justifica en la llengua pel comportament similar en relació a la nasalitat que es va produir amb les consonants sonores: totes es poden nasalitzar davant de vocal nasal.

### Vocals

Els fonemes vocàlics breus del yudjá:
| | Anterior | Central | Posterior |
| Tancada | i | ɨ | u |
| Mitjana | e | | |
| Oberta | | a | |
Hi ha al yudjá l'aparició de vocals llargues. Sovint són responsables del contrast entre les paraules, però la ubicació de la síl·laba tònica no depèn només d’elles.

## Referències

* ↑ Carvalho, Fernando O. de. 2019. Revisitando o Proto-Jurúna: a reconstrução da série de oclusivas orais. In: Oliveira, Edna dos Santos; Eduardo A. Vasconcelos; Romário D. Sanches (eds.) Estudos Linguísticos na Amazônia. Campinas: Pontes Editores.
* ↑ Lewis, M. Paul (ed.), 2009. Ethnologue: Languages of the World, Sixteenth edition. Dallas, Tex.: SIL International. Online version.
* ↑ «Yudjá/Juruna - Povos Indígenas no Brasil».
* 1 2 3 4 Fargetti, Cristina. «Estudo Fonológico e Morfossintático da língua Juruna». Instituto de Estudos da Linguagem - Unicamp, 2001.
* ↑ Fargetti, Cristina Martins; Carmen L. Reis Rodrigues. 2008. Consoantes do xipaya e do juruna - uma comparação em busca do proto-sistema. Alfa, São Paulo, 52 (2): 535-563, 2008. (PDF)

## Bibliografia

* WALS Online Resources for Juruna. Haspelmath, Martin (editor); Dryer, Matthew S. (editor); Gil, David (editor); Comrie, Bernard (editor). 2008-05-01. Max Planck Digital Library (http://mpdl.mpg.de/). oai:wals.info:languoid/jrn
* Lev, Michael; Stark, Tammy; Chang, Will. The South American Phonological Inventory Database. version 1.1.3. Berkeley: University of California: Survey of California and Other Indian Languages Digital Resource, 2012. «Phonological inventory of Jurúna»
# Karin Molander

Karin Molander (nascuda Katarina Margareta Elisabet Edwertz, 20 de maig de 1889 - 3 de setembre de 1978) va ser una actriu de cinema sueca la carrera de la qual va durar més de cinc dècades.

## Carrera

Nascuda Katarina Margareta Elisabet Edwertz a Estocolm, Suècia, va començar a prendre classes de l'actriu de teatre Julia Håkansson de ben jove. Va debutar a l'escenari al Teatre Vasa el 1907 i va estar compromesa al Teatre Intiman de 1911 a 1920, al Teatre Lorensberg de 1920 a 1922 i al Dramaten en dues fases: 1922 a 1925 i de nou a partir de 1931. fins al 1936. Molander va fer el seu debut cinematogràfic l'any 1913 amb Halvblod del director Victor Sjöström. Treballant amb el cineasta Mauritz Stiller, Molander es va convertir en una protagonista molt popular de les pel·lícules mudes, un símbol de les dones joves, modernes i emancipades dels anys 10. És possible que la recordin millor a la sàtira social de 1920 del director Mauritz Stiller Erotikon, una de les moltes pel·lícules de Stiller en què va aparèixer.

## Vida personal

Molander es va casar dues vegades. El seu primer matrimoni va ser amb el director de cinema suec Gustaf Molander de 1909 a 1919, que va produir un fill -actor i productor Harald Molander-, però va acabar en divorci. Es va casar amb l'actor Lars Hanson el 1920 i la parella va romandre casada fins a la mort de Hanson el 1965.
Molander va morir a Täby, a Höstsol, que era una fundació d'actors jubilats que havia estat fundada per la Teaterförbundet (Unió Sueca d'Arts Escèniques i Cinema) el 1978, als 89 anys. va ser enterrada al cementiri de Norra Begravningsplatsen a Solna.

## Filmografia selecta

* Halvblod (1914)
* Hjärtan som mötas (1914)
* Tösen från Stormyrtorpet (1917)
* Synnöve Solbakken (1919)
* Erotikon (1920)
* Johan (1921)
* Gabrielle (1954)

## Referències

* ↑ «Fandango. Biography: Karin Molander». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 7 agost 2022].
* 1 2 Svensk Filmdatabas: Karin Molander
* ↑ Golden Silents
* ↑ «Sök gravsatt på SvenskaGravar.se» (en suec). [Consulta: 7 març 2017].

## Enllaços externs

* photograph of Karin Molander Arxivat 2021-09-07 a Wayback Machine.
# Kathryn Findlay

Kathryn Findlay (Forfar, 26 de gener de 1953 - Londres, 10 de gener de 2014) fou una arquitecta britànica, nascuda a Escòcia, qui va passar vint anys treballant al Japó. Va formar l'estudi d'arquitectura Ushida Findlay amb el seu marit el 1986. El 1999 va retornar al Regne Unit on hi havia format una nova empresa d'arquitectura.
Findlay es graduà per l'Associació Arquitectònica de Londres el 1979. Va estar Professora Associada d'Arquitectura a Universitat de Tòquio, Professora Visitant a la Universitat Tècnica de Viena i UCLA, i Professora Honorària a la Universitat de Dundee.
Els treballs d'Ushida Findlay en estat descrits com neo-expressionistes, orgànics modernistes i surrealistes. La seva obra definitòria és la Soft and Hairy House, què va construir el 1994 a Tsukuba, Japó. El jardí del sostre era comestible, envoltant un pati amb un bany què es projectava a l'espai.
Findlay morí el gener 2014 a causa d'un tumor cerebral. La notícia de la seva mort va coincidir amb l'anunci de que havia guanyat el Premi Jane Drew de 2014 per la seva "contribució excepcional a l'estat de dones dins arquitectura".

## Referències

* ↑ Rose, Steve. «The rural renewal of Kathryn Findlay», 19-07-2009.
* ↑ «Rising Stars Profile: Kathryn Findlay», 2001.
* ↑ Waite, Richard. «Obituary: Kathryn Findlay (1953-2014)», 10-01-2014.
* ↑ Wainwright, Oliver. «Kathryn Findlay obituary». theguardian.com. [Consulta: 15 gener 2014].
# José Emilio Cervera Cardona

José Emilio Cervera Cardona (Massamagrell, 17 de març de 1949) és un polític valencià, diputat al Parlament Europeu i conseller de la Generalitat Valenciana

## Biografia

Milità al Centro Democrático y Social (CDS) d'Adolfo Suárez, partit amb el qual fou elegit diputat a les eleccions al Parlament Europeu de 1987. Fou membre de la delegació per a les relacions amb els països del Màixriq (Egipte, Jordània, Líban, Síria) del Parlament Europeu. Posteriorment abandonà el CDS per a ingressar en el Partit Popular. El 1995 el president de la Generalitat valenciana Eduardo Zaplana el va nomenar sotssecretari per a la Modernització de les Administracions Públiques fins a 1999, quan fou nomenat conseller de Sanitat, càrrec que ocupà durant 10 mesos i del que fou destituït el 23 de maig de 2000 a causa de l'escàndol Orangeville, una empresa d'informàtica regentada per la seva esposa i que contractava amb Tissat, empresa participada per la Generalitat Valenciana i de la que n'era directiu.
El 2009 fou nomenat conseller de la Caixa d'Estalvis del Mediterrani.

## Referències

* ↑ Fitxa del Parlament Europeu
* ↑ El PP rescata para la CAM al ex conseller Cervera, apartado por Zaplana tras un escándalo a levante-emv.com, 15 de desembre de 2009
* ↑ La hermana del director de Tissat tiene una sociedad informática con la esposa de Cervera a El País, 1 de març de 2000
* ↑ Un consejero bajo sospecha a El País, 2 d'abril de 2000
* ↑ El PP rescata al ex conseller José Emilio Cervera entre los consejeros para la CAM a El Mundo, 14 de desembre de 2009
Càrrecs públics :
| Precedit per: Joaquín Farnós Gauchía | Conseller de Sanitat i Consum de la Generalitat Valenciana 1999 - 2000 | Succeït per: Serafín Castellano Gómez |
# Jérôme Pineau

Jérôme Pineau (Mont-Saint-Aignan, Alta Normandia, 2 de gener de 1980) és un ciclista francès, professional des del 2002 fins al 2015.
En el seu palmarès destaca la Copa de França de ciclisme de 2008, la París-Bourges de 2004, i sobretot una etapa del Giro d'Itàlia de 2010.

## Palmarès

* 2001
** 1r a la Paris-Mantes-en-Yvelines Espoirs
* 2002
** 1r al Tour de Normandia
* 2003
** 1r a la Polynormande
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Ain
* 2004
** 1r al Tour de l'Ain i vencedor de 2 etapes
** 1r a la Clàssica d'Almeria
** 1r a la París-Bourges
* 2008
** 1r a la Copa de França de ciclisme
* 2010
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 2011
** 1r al Gran Premi Jef Scherens

### Resultats al Tour de França

* 2002. 87è de la classificació general
* 2003. 71è de la classificació general
* 2004. 27è de la classificació general
* 2005. 43è de la classificació general
* 2006. 82è de la classificació general
* 2007. 68è de la classificació general
* 2008. 38è de la classificació general
* 2009. 88è de la classificació general
* 2010. 66è de la classificació general
* 2011. 54è de la classificació general
* 2012. 112è de la classificació general
* 2013. 159è de la classificació general
* 2014. 587è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2006. Abandona (11a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2010. 58è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2011. 84è de la classificació general
* 2013. 124è de la classificació general
* 2015. Abandona (18a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa de Jérôme Pineau a sitiodeciclismo.net
* Bloc oficial de Jérôme Pineau Arxivat 2008-08-12 a Wayback Machine.
# Katinka Hosszú

Katinka Hosszu (nascuda el 3 de maig de 1989 a Pécs, Hongria) és una nedadora hongaresa, que ha competit quatre vegades en els Jocs Olímpics: 2004, 2008, 2012 i 2016. Actualment neda per l'SC Vasas, Hongria i és entrenada per Shane Tusup. Es va proclamar campiona del món en els 400 m estils el 2009 i en els 200 i 400 m estils en 2013.

## Trajectòria

Va guanyar la seva primera medalla en els Campionats d'Europa de Piscina Curta el 2004, un bronze en 400 metres estils.
En el Campionat del Món de 2009 disputat a Roma va guanyar una medalla d'or en els 400 m estils amb un temps de 4:30,31 i dues medalles de bronze en 200 m estils i 200 m papallona. Va ser triada esportista hongaresa de l'any pels seus èxits.
En els Campionats d'Europa de 2010, celebrats al seu país natal, va guanyar una medalla de plata en els 400 m estils i es va convertir en campiona d'Europa en 200 m papallona, 200 m estils i com a membre de l'equip de relleus 4x200 m estil lliure.
Dos anys després, all Campionat Europeu disputat a Debrecen, es va proclamar campiona d'Europa en els 200 m papallona i en els 200 i 400 metres estils.
En els Jocs Olímpics d'Estiu 2012, va ser quarta a la final de 400 metres estil individual, amb un temps de 4:33.49.
En el Campionat Mundial de Barcelona 2013, es va retirar de la braça de 100 metres després de classificar-se segona en les eliminatòries, per concentrar-se en la final dels 200 metres estils individual a la qual posteriorment es va imposar amb un temps de 2:07,92. També va guanyar l'or en els 400 m estils amb un temps de 4:30,41 i bronze en els 200 m papallona.
Va establir rècords mundials en els 100 m, 200 m i 400 m estils, trencant el rècord de 200 m a Eindhoven, primer a les sèries classificatòries del matí amb un temps de 2:04,39, i més tard a la final, deixant la marca en 2:03,20.
L'endemà, va tornar a fer el mateix amb els 100 m estils. En la jornada classificatòria del matí va batre l'anterior plusmarca mundial amb un temps de 57,73 segons, i a la final va superar el seu propi rècord per deixar-lo en 57,50 segons. Uns dies més tard, a la Copa del Món de Berlín, va batre per tercera vegada el rècord del món dels 100 m estils amb un temps de 57,45 segons, a més de rebaixar la plusmarca mundial dels 400 m estils (4:20,85), el que suposava el seu sisè rècord mundial en quatre dies.
En els Jocs Olímpics d'Estiu 2016, va guanyar tres medallas d'or: en els 400 m estils (rècord mundial), 100 m (esquena) i 200 m estils (rècord olímpic).

## Referències

* ↑ Herrero, Gemma «Katinka Hosszu y el matrimonio de hierro». Mundo Deportivo, 13-11-2016 [Consulta: 5 setembre 2021].
* ↑ «Tokyo Olympics: What Happened to Swimming Legend Katinka Hosszú?» (en anglès). Hungary Today, 30-07-2021 [Consulta: 5 setembre 2021]. «The now 32-year-old swimming legend made her Olympic Games debut at the very young age of 15, when she finished 31st in the 200m freestyle in Athens in 2004. She won her first medal the very same year at the European Short Course Swimming Championships, a bronze in the 400-meter individual medley...»
# Katin (Irkutsk)

* Per a altres significats, vegeu «Katin».
Katin (en rus: Катын) és un poble de l'óblast d'Irkutsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 50 habitants.

## Referències

* ↑ Bespiatov, T. «Иркутская область» (en rus). [Consulta: 14 febrer 2021].
* ↑ ИркутскстатPlantilla:Недоступная ссылка
# José Rodríguez Olazábal

José Rodríguez Olazábal (València, 1906 - 2000) fou un advocat valencià.
Provenent de familia carlista i catòlica, va cursar estudis amb els germans Maristes i els pares Escolapis, encara que sempre es va manifestar com a republicà.
Va realitzar a l'academia Martí el seu últim any de batxillerat, on va ser alumne de Fernando Valera, home cult i humanitari qui le va inculcar l'interés pel pensament lliure i la vida política. Més endavant va estudiar dret a la Universitat de València, establint el seu propi buffet d'advocats a l'any 1928. En 1933, després d'un plante de pressos polítics a la presó model de València, va denunciar públicament el maltracte que havien rebut, que considerava inadmisible "en un régim de dret com la república". Aquell cas va ser l'inici d'una intensa activitat jurídica i militar defenent causes polítiques i socials.
Va exercir la seua professió amb dificultats, en una etapa en la que molts varen pagar amb la seua vida la lealtat a la seua consciencia civil i legal. Va viure la guerra civil com president de la Audiència Territorial de València en agost de 1936 amb la reconstrucció de la administració republicana. Finalitzada la guerra, va exiliar-se.
En Anglaterra -país on es va exiliar- va viure esdeveniments tristos relacionats amb els bombarders de la Luftwaffe, l'intent de l'aviació alemanya de destruir les forces aèries anglesa com a pas previ al pla d'invasió a les illes, treballant junt als obrers espanyols que varen emigrar a causa de la guerra. Posteriorment va treballar al ministeri anglés d'informació i l'Organització Mundial de la Salut a Washington i a Ginebra.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Gran enciclopedia de la Comunidad Valenciana, 2005. ISBN 84-87502-47-4.
* ↑ «Fallece el presidente de la Audiencia de Valencia entre 1936 y 1939». El País [Madrid], 12-05-2000. ISSN: 1134-6582.
# Komarovka (Primórie)

* Per a altres significats, vegeu «Komarovka».
Komarovka (en rus: Комаровка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 413 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Juan Serrano

Juan Serrano (anomenat Joao Serrão) (Portugal - illa de Cebú, 1521) va ser un navegant portuguès del segle XVI que, al servei de Carles I d'Espanya, va formar part de la primera circumnavegació del món per Fernando de Magallanes (1517-1519).

## Biografia

D'origen portuguès, Serrano era germà o cosí de Francisco Serrão (i possiblement cosí de Magallanes), descobridor i resident de les illes de les Espècies en començar el viatge, i a qui Serrano i Magallanes esperaven trobar al retorn (tots dos van morir abans de finalitzar el viatge).
Capità de la nau Santiago, Serrano va estar implicat en els esdeveniments que van conduir a la massacre de l'illa de Cebú, probablement instigada per Enrique de Malacca, encara que no es pot deduir del relat de Pigafetta.
# Kuchisake-onna

Kuchisake-onna (口裂け女, "La dona de la boca tallada") és una llegenda urbana de la mitologia japonesa sobre una dona que va ser assassinada i mutilada pel seu marit, i que torna al món com a esperit maliciós (Onryō). Quan apareix pregunta a les seves víctimes si és bonica, les quals en respondre són posteriorment assassinades.

## Llegenda

La llegenda diu que fa molt de temps hi havia una dona molt bella però vanitosa que es va casar amb un samurai. La dona era pretesa per molts homes i acostumava a enganyar al seu marit. El samurai coneixia les infidelitats de la seva esposa, per la qual cosa, un dia en un atac de gelosia i fúria li va tallar la boca d'un costat a un altre mentre cridava: "Penses que ets maca?!"
Aquí és quan la llegenda comença. Es diu que hi ha una dona amb una màscara quirúrgica, -el que no semblaria estrany al Japó, ja que la majoria d'habitants les fan servir per prevenir malalties- que camina a la nit, especialment a les nits fosques i tenebroses. Si es troba amb algun jove, normalment estudiants de secundària o universitaris, li pregunta: "Sóc bonica?" ("Watashi kirei") ("わたし きれい?"). Si el jove li respon que sí, ella es traurà la màscara i, tot mostrant la seva boca tallada d'orella a orella, li demanarà: "I ara?" ("Kore demodesu ka?") ("これ でもです か"). El més probable és que la víctima cridi o digui que no. Llavors la dona li tallarà la boca d'un costat a un altre amb unes tisores. Sí la víctima respon de nou que sí, la dona el seguirà fins a la porta de casa i allà mateix l'assassinarà. "Kirei" (きれい) en japonès (maca o bonica) és molt semblant a "kiru" (切る) (tallar).
En altres versions de la llegenda, els efectes de respondre sí canvien, encara que la majoria coincideix que és impossible d'escapar-ne tant amb aquesta resposta com amb la precedent. La més comuna diu que si se li diu "sí", la Kuchisake-onna s'abalançarà sobre l'al·ludit per tallar-li la boca perquè senti el mateix que ella.

## Referències

* ↑ Kuchisake Onna Urban Legend
* ↑ Tales of Ghostly Japan Arxivat 2016-09-24 a Wayback Machine., Japanzine
* ↑ «Have you heard the one about…?: A look at some of Japan's more enduring urban legends». Japan Times, 07-06-2005 [Consulta: 21 desembre 2014]. Arxivat 14 August 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-08-14. [Consulta: 6 març 2022].