OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Askewville

Askewville és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 180 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Askewville tenia 180 habitants, 75 habitatges i 60 famílies. La densitat de població era de 117,8 habitants per km².
Dels 75 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,7% hi vivien parelles casades, en un 5,3% dones solteres, i en un 18,7% no eren unitats familiars. En el 18,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,72.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,3% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 33,9% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.333 $ i la renda mediana per família de 42.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.333 $ mentre que les dones 24.583 $. La renda per capita de la població era de 18.184 $. Entorn del 8,7% de les famílies i el 10,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Askewville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Askewville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Topònims del Meüll

Llistat de topònims del poble del Meüll, pertanyent a l'antic terme municipal de Mur, actualment integrat en el de Castell de Mur, al Pallars Jussà, presents a la Viquipèdia.

## Castells

* Castell del Meüll

## Corrals

* Corral de la Plana

## Esglésies
### Romàniques

| Sant Martí del Meüll | Sant Gregori del Mas d'Eloi |

## Masies (pel que fa als edificis)

| Casa Auberola Masia del Castell Mas de Condó | Casa del Coscó Casa Cumons Mas d'Eloi | Mas de Falset Casa Farmicó Mas de l'Hereu | Casa la Rosa Casa Sallamana Sellamana |

## Geografia
### Boscs

* La Rebollera

### Camps de conreu

| Les Borrelles de Dellà Les Borrelles de Deçà Carboner | Trossos del Castell Los Trossos de Condó Trossos de Falset | Tros de Farmicó Les Feixes Censada de Sellamana | Tros de Sellamana Los Trossos |

### Cingleres

* Cingle de la Serra

### Corrents d'aigua

| Llau de les Bancalades Lo Barranquill Barranc del Comunalet | Barranc del Coscó Barranc d'Eloi Barranc de Francisquet | Barranc Gros Barranc de la Marieta Barranc del Meüll | Barranc de la Plana, de Farmicó Barranc de la Plana, del Meüll |

### Costes

* Costa del Rei

### Diversos

| L'Arbul del Llop Les Artigues L'Auberola Les Alzines Les Barranques | Cabicerans Censada Lo Comunalet Lo Coscó | Los Cumons Lo Ginebrell Forat Negre Lo Perrot | Els Pous Els Prats Sellamana Les Tres Creus |

### Entitats de població

* El Meüll

### Fonts

| Font del Bessó Font de la Canaleta Font Freda | Font de Fórnols Font de l'Hort de la Rosa | Font de la Marieta Font del Meüll | Font de la Plana Font de la Vila |

### Masies (pel que fa al territori)

| Casa Auberola Masia del Castell Mas de Condó | Casa del Coscó Casa Cumons Mas d'Eloi | Mas de Falset Casa Farmicó Mas de l'Hereu | Casa la Rosa Casa Sallamana Sellamana |

### Muntanyes

* Tossal de les Barranques

### Obagues

| Obaga del Barranc Obaga del Coscó | Obagueta de Falset Obac de Ferriol | L'Obaguet, del Meüll | L'Obagueta |

### Planes

| Lo Camp La Plana | Lo Planell | Els Plans | Planell de Sallamana |

### Serres

| Serra d'Arbul Serrat de les Bancalades | Serra de Carboner Serra del Castell | La Cornassa Serra del Coscó | Serra del Meüll Lo Serrat |

### Solanes

* Solana de Cordillans

### Vedats

| Vedat de Batllevell | Vedat de Farmicó |

### Vies de comunicació

| Camí de l'Auberola Camí de Cabicerans Camí de la Censada Camí de Castellnou, per Casa Auberola Camí de Castellnou, des del Meüll | Camí del Coscó Camí de Farmicó Camí del Mas de Condó Camí del Mas de Falset | Camí del Mas de l'Hereu Camí dels Masos Camí del Meüll Camí de Purredó | Camí de Sellamana Camí de la Serra Camí de la Serra d'Estorm Camí de Tremp a Alsamora |
# Bolótnaia

Bolótnaia (en rus: Болотная) és un poble de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 403 habitants.

## Referències

* ↑ «Barashikha». GeoNames.
* ↑ Приказ Министерства природных ресурсов Российской Федерации от 28 марта 2007 г. № 68 «Об утверждении Перечня лесорастительных зон и лесных районов Российской Федерации»
* ↑ «Схема территориального планирования Маловишерского муниципального района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2016-03-14.
# Estatira (esposa d'Artaxerxes II)

Estatira (Stateira, Στάτειρα) fou l'esposa del rei Artaxerxes II de Pèrsia i filla d'un noble persa de nom Idernes. Es va casar amb Artaxerxes quan encara regnava el seu pare Darios II de Pèrsia.
El seu marit la va aconseguir salvar (a través de la reina mare Parisatis de Pèrsia) quan tota la família de la princesa fou executada després de la revolta del seu germà gran Terituixmes; Parisatis però no va voler salvar a cap dels seus germans i germanes i això va produir una enemistat latent entre les dues dones que es va agreujar quan Parisatis s'inclinà com a successor de Darios, per Cir el Jove, mentre Estatira preferia al seu marit del que estava enamorat (i el marit també li corresponia).
Quan Cir es va revoltar el 401 aC Estatira fou una de les que va clamar contra la reina mare; derrotat Cir el Jove, la reina Parisatis va perseguir cruelment a tots els que havien tingut part en la mort del seu fill i va mostrar el seu favor pel general mercenari grec Clearc d'Esparta i els seus companys, capturats a traïció, dels que va tractar de salvar la vida; Estatira però va convèncer el seu marit de fer matar Clearc i els altres generals.
Encara que en aquest afer va sortir victoriosa la lluita amb Parisatis va romandre i la mare va aconseguir influir en la ment del seu fill i va decidir eliminar a Estatira per mitjà de verí. La jove reina sospitava i vigilava acuradament però finalment fou enverinada. Artaxerxes es va afligir molt per la mort de la seva dona però no va gosar castigar a la seva mare i es va limitar a matar a la minyona Gigis que havia estat còmplice de l'assassinat.

## Referències

* 1 2 «Stateira». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Martha Roby

Martha Dubina Roby (Montgomery, 26 de juliol de 1976) és una política i advocada estatunidenca, representant de l'Estat d'Alabama a la Cambra de Representants.
Abans de ser elegida al Congrés havia treballat en un despatx d'advocats i havia estat regidora de l'Ajuntament de la ciutat de Montgomery. Des d'aquest càrrec va defensar l'increment del preu de les cigarretes i s'oposà a la privatització de la gestió de residus municipals, dues polítiques que es podrien qualificar d'esquerres, malgrat que militi al partit conservador.

## Enllaços externs

* Martha Roby al Directori Biogràfic del Congrés dels Estats Units
# Florida (Comtat d'Orange)

Florida és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del Census 2000 tenia 2.571 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Florida tenia 2.571 habitants, 951 habitatges, i 704 famílies. La densitat de població era de 525,2 habitants/km².
Dels 951 habitatges en un 36,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 25,9% no eren unitats familiars. En el 21,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90 homes.
La renda mediana per habitatge era de 54.893 $ i la renda mediana per família de 61.406 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.577 $ mentre que les dones 32.232 $. La renda per capita de la població era de 22.138 $. Entorn del 5,5% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Florida». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Florida». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cal Bitxo

Cal Bitxo és un jaciment entre el barranc de Cal Bitxo i el barranc de Mas Rovira, en un camp d'alfals al municipi de Subirats, en la comarca de l'Alt Penedès. Es tracta d'un taller de sílex del paleolític inferior o mitjà. Va ser descobert per P. Giro el 1990, que trobà uns fragments d'indústria lítica. Les restes trobades corresponen a un fragment de percussor, una ascla, una ascla denticulada, una làmina amb retocs.

## Referències

* ↑ E-gipci: aplicació web de Gestió integral del patrimoni cultural immoble de la Generalitat de Catalunya (cal registrar-se)
* ↑ Cal Bitxo a Mapes de patrimoni cultural
# L'Oliver

L'Oliver és una masia de Sant Agustí de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de petites proporcions. La teulada és a dues vessants amb desaigua a les façanes laterals. La portalada principal és de pedra treballada, així com un balcó i totes les finestres. Al costat esquerre de la casa hi ha unes escales que donen pas al graner. A mà dreta trobem un edifici de construcció recent habilitat com a quadres. L'edificació està construïda sobre pedra.

## Història

És considerat un dels masos més antics, si bé no hem pogut trobar cap cita històrica.

## Referències

* 1 2 «L'Oliver». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2017].
# Tirrena-Adriàtica 1982

La Tirrena-Adriàtica 1982 va ser la 17a edició de la Tirrena-Adriàtica. La cursa es va disputar en un pròleg inicial i cinc etapes, la penúltima de les quals era la tradicional contrarellotge individual pels carrers de San Benedetto del Tronto, entre el 13 i el 18 de març de 1982, amb un recorregut final de 819,7 km.
El vencedor de la cursa fou l'italià Giuseppe Saronni (Del Tongo), que s'imposà al neerlandès Gerrie Knetemann (TI-Raleigh) i l'estatunidenc Greg Lemond (Renault), segon i tercer respectivament. Aquesta fou la segona victòria de Saronni en aquesta cursa, després de l'aconseguida el 1978.

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| Pr. | 13 de març | Cerenova Constantica - C.Constantica (CRI) | 7,7 | Gerrie Knetemann (NED) | Gerrie Knetemann (NED) |
| 1a | 14 de març | Cerenova Constantica - Chianciano Terme | 199,0 | Giuseppe Saronni (ITA) | Gerrie Knetemann (NED) |
| 2a | 15 de març | Chianciano Terme - Gubbio | 198,0 | Giuseppe Saronni (ITA) | Giuseppe Saronni (ITA) |
| 3a | 16 de març | Gubbio - Monte San Pietrangeli | 186,0 | Greg Lemond (USA) | Greg Lemond (USA) |
| 4a | 17 de març | S.B del Tronto - S.B del Tronto (CRI) | 18,0 | Gerrie Knetemann (NED) | Gerrie Knetemann (NED) |
| 5a | 18 de març | Grottammare - S.B del Tronto | 211,0 | Gregor Braun (GER) | Giuseppe Saronni (ITA) |

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Giuseppe Saronni (ITA) | Del Tongo | 21h 47' 22" |
| 2 | Gerrie Knetemann (NED) | TI-Raleigh | + 07" |
| 3 | Greg Lemond (USA) | Renault | + 27" |
| 4 | Francesco Moser (ITA) | Famcucine-Campagnolo | + 29" |
| 5 | Gregor Braun (GER) | Capri Sonne | + 1' 02" |
| 6 | Daniel Willems (BEL) | Boule d'Or | + 1' 21" |
| 7 | Theo De Rooy (NED) | Capri Sonne | + 1' 22" |
| 8 | Daniel Gisiger (SUI) | Hoonved-Bottecchia | + 1' 41" |
| 9 | Marcel Russenberger (SUI) | Cilo-Aufina | + 1' 54" |
| 10 | Silvano Contini (ITA) | Bianchi-Piaggio | + 1' 58" |

## Referències

* ↑ «Tirreno - Adriatico». sitiodeciclismo.net/. [Consulta: 18 febrer 2014].
* ↑ «Tirreno - Adriatico 1982». cyclingfever.com/. [Consulta: 18 febrer 2014].
* ↑ «TIRRENO - ADRIATICO». cyclebase.nl [Consulta: 18 febrer 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial (italià)
# Òlt i Garona

Òlt i Garona (47) (en francès Lot-et-Garonne i en occità Òlt e Garona, i també Òut e Garona) és un departament francès situat a la regió Nova Aquitània. Rep el seu nom pels rius Òlt i Garona.

## Ciutats

* Agen, antiga Agenum

## Vegeu també

* Llista de municipis d'Òlt i Garona
* Llista de cantons d'Òlt i Garona
* Consell General d'Òlt i Garona

## Referències

* ↑ «Òlt i Garona». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Toponímia occitana (en occità)

## Enllaços externs

* Prefectura Arxivat 2011-05-14 a Wayback Machine. (francès)
* Consell General Arxivat 2011-02-18 a Wayback Machine. (francès)
* Cambra de Comerç i Indústria (francès)
# Willibald d'Eichstätt

Willibald (Wessex, ca. 700 - Eichstätt, Baviera, ca. 786) fou un bisbe anglosaxó d'Eichstätt (Baviera). És venerat com a sant per l'Església catòlica.

## Biografia

Havia nascut a Wessex (avui, Anglaterra) i era fill de sant Ricard el Pelegrí, germà dels sants Winibald i Valpurga de Heidenheim i cosí de Bonifaci de Magúncia. Als cinc anys entrà a l'abadia benedictina de Waltham Forest perquè hi fos educat i es convertís en monjo amb el temps. El 722, va marxar amb els seus pare i germà a Roma, morint el pare de camí.
Continuà el viatge fins a Terra Santa.
Ja a Itàlia, visqué al monestir de Montecassino, casa mare dels benedictins, on fou sagristà i degà, i contribuí a la seva restauració, que havia començat Petronax poc abans.
A Roma, el papa Gregori III l'envià cap a terres alemanyes perquè hi ajudés el seu cosí Bonifaci en l'evangelització. Bonifaci el va fer anar a terres de Eichstätt, on Willibald començà a predicar, i cap al 741 va ésser-ne consagrat bisbe a Turíngia. Amb Winebald, el 742 va fundar l'abadia doble (masculina i femenina alhora) de Heidenheim am Hahnenkamm, quedant-hi Winebald com a abat i, en morir, nomenant abadessa la seva germana Walburga, que hi era monja.
Va morir el 786, molt gran, i fou enterrat a la catedral d'Eichstätt.
Lleó VII el canonitzà el 935. A Alemanya, és patró dels fabricants d'enreixats.
* El sant a l'església de Sant Willibald de Pasing (Múnic)
* Willibald i Walburga amb un bisbe d'Eichstätt, per Lukas Cranach el Vell, ca. 1510
* Pintura de Gabriel Weiss, 1725, amb els sants Willibald, agenollat, i els seus germans davant la Mare de Déu (Waldburg, St. Magnus)
* Catedral d'Eichstätt, amb el Willibaldchor (Cor de Willibald)

## Notes

* ↑ Després, una monja va escriure un relat dels seus viatges, que es convertí en el primer llibre de viatges escrit per un anglès, i l'únic relat conservat d'un pelegrí a Terra Santa del segle viii. Serveix de pont entre els relats d'Arculf (670) i de Bernat el Savi (870).
# Mare de Déu dels Dolors (desambiguació)

«Mare de Déu dels Dolors» té aquests significats:
* Mare de Déu dels Dolors, advocació mariana que mostra el dolor de la Mare de Déu en veure son fill mort
* Organitzacions:
** Terciaris Caputxins de la Mare de Déu dels Dolors, congregació clerical masculina
** Venerable Congregació de la Mare de Déu dels Dolors de Besalú, entitat fundada el 1699
* Toponímia:
** Capella de la Mare de Déu dels Dolors, capella del Palau Episcopal d'Urgell
** Mare de Déu dels Dolors (Riga), església catòlica romana a la ciutat de Riga, capital de Letònia
** Mare de Déu dels Dolors de les Borges Blanques, temple al nucli de les Borges Blanques (les Garrigues)
** Mare de Déu dels Dolors de Cal Porredon, capella de Cal Porredon, més amunt del despoblat de Campmajor en el municipi de Montferrer i Castellbò (Alt Urgell)
** Mare de Déu dels Dolors de Casa Escolà, capella particular de Casa Escolà, al municipi de Lladorre (Pallars Sobirà)
** La Mare de Déu dels Dolors de la Grossa, capella de la casa de la Grossa, en el terme municipal de Moià, al Moianès
** Capella de la Mare de Déu dels Dolors de la Plana, capella del llogaret de la Plana, al municipi d'Alcover (Alt Camp)
** Capella de la Mare de Déu dels Dolors dels Clapers, capella de la masia dels Clapers al municipi de Santa Maria d'Oló, a la comarca del Moianès
** Capella de la Mare de Déu dels Dolors (Vilobí d'Onyar), capella exempta que pertany al Mas Oliver de Vilobí d'Onyar (Selva)
# Cal Blai

Cal Blai és una obra de la Figuera (Priorat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Construcció entre mitgeres, fet de paredat i cobert amb teulada a dos vessants. En la façana s'obren la porta i una finestra a la planta baixa, dos balcons amb baranes de ferro i una finestra al primer pis, i tres més a les golfes. La porta, dovellada, presenta a la clau la data de 1854. Es pot considerar el de més qualitat dintre del carrer Major. És un dels pocs edificis que resten avui dia que formen part de l'antic traçat de la muralla.

## Història

L'actual edificació substituir, segurament, una construcció anterior de les que constituïen el clos del primitiu nucli de població, envoltat el turó central. No es coneixen dades històriques d'interès referents a la casa.

## Referències

* 1 2 «Cal Blai». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].
# Badia de Stepovak

La badia de Stepovak és una badia situada a la península d'Alaska, a l'estat d'Alaska, als Estats Units. Va ser anomenada "Stepovakho" o "badia de Stepof" pel United States Coast and Geodetic Survey el 1888 en record a Stepanof, un capità rus.

## Volcans

La badia de Stepovak està envoltada per un grup de cinc volcans que formen part de l'Arc Aleutià. Aquests volcans són el mont Kupreanof i quatre volcans numerats (Stepovak Bay 1, 2, 3 i 4). El mont Kupreanof i el badia de Stepovak 2 i 4 han entrat en erupció durant els darrers 10.000 anys, mentre que els badia de Stepovak 1 i 3 van entrar en erupció en algun moment del Plistocè superior. L'erupció més recent del mont Kupreanof va tenir lloc, possiblement, el març de 1987.

## Referències

* ↑ «Geographic Names Information System». [Consulta: 3 novembre 2022].
* 1 2 «Kupreanof - Introduction». [Consulta: 3 novembre 2022].
* ↑ «Stepovak Bay 3 - Introduction». Arxivat de l'original el 2022-11-02. [Consulta: 3 novembre 2022].
# Tokmatski

Tokmatski (en rus: Токмацкий) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 374 habitants, pertany al municipi de Krasnoarmeiski.

## Referències

* ↑ Указ президиума ВС РСФСР от 22.12.1987 г. "О наименовании некоторых населенных пунктов в Ростовской области", 1987.
* ↑ «Карты Генштаба L-38 (А) 1:100000. Республика Калмыкия и Ростовская область.». Arxivat de l'original el 2015-09-24.
# Pujol (Torrefeta i Florejacs)

Pujol és una masia de les Cases de la Serra, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de quatre façanes i quatre plantes. A la façana sud, a la planta baixa a l'esquerra, hi ha una entrada amb llinda de fusta i porta de fusta. A la següent planta al centre hi ha una entrada amb gran llinda de fusta i porta de fusta de doble batent. A la seva esquerra hi ha una obertura quadrada. A la planta següent hi ha dos balcons amb barana de ferro a l'esquerra, i a la dreta hi ha una finestra.
A la façana oest, la part esquerra està coberta per un altre cos que també té funció d'habitatge. A la part dreta a la planta baixa hi ha una contrafort. A la tercera planta a la part dreta hi ha una finestra, i a la darrera una altra. A la façana nord hi ha una finestra a la segona planta i una altra a la tercera. La façana est està coberta per un altre cos adjunt a l'edifici. La coberta és d'un vessant (sud), acabada amb teules.
El cos adjunt a la façana oest té quatre plantes i tres façanes. A la façana sud, a la planta baixa, hi ha una entrada amb llinda i porta de fusta. A la planta següent a l'esquerra hi ha una altra entrada amb llinda i porta de fusta a la qual s'accedeix per unes escales de pedra que pugen de la planta baixa. A la seva dreta té una petita finestra. A les dues plantes següents hi ha una finestra. A la façana oest hi ha una petita espitllera a la planta baixa i a la planta següent hi ha una finestra. A la façana nord a la tercera planta hi ha una finestra. La coberta és de dos vessants (nord-sud), acabada amb teules.
Adjunt a la façana est de la casa hi ha un altre cos. A la façana sud hi ha una petita terrassa amb barana de ferro que dona a la tercera planta. En aquesta hi ha un pou. A la façana est hi ha dues finestres a la segona planta i una a la tercera. Davant de la façana sud de l'edifici principal hi ha les restes d'una petita edificació, que no conserva la coberta, on, a l'interior, hi ha una forn.
Hi ha diversos edificis que tenien funció ramadera. A uns 100 metres de la casa hi ha un cup de vi de gran bellesa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Pujol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Òmfal

Un òmfal (literalment "melic", en grec ὀμφᾰλός omphalós; en llatí omphălŏs) és un objecte que servia per a enrotllar els pergamins o com a vas votiu per a recordar el concepte mític de melic del món o centre de l'univers. Se sol plasmar com un gerro de pedra o figura similar, on hi ha estampades escenes de la creació del món.
Aquestes pedres es col·locaven en indrets especials, com ara Delfos (ciutat), on els grecs veneraven un oracle, o bé Jerusalem, la ciutat santa de les religions monoteistes, considerada el centre espiritual de la Terra. Tenen relació amb el concepte d'axis mundi.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.131. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 5 desembre 2014].
* ↑ «òmfal - Diccionari de les arts: arquitectura, escultura i pintura | TERMCAT». [Consulta: 1r maig 2024].
* ↑ «ὀμφαλός - Ancient Greek (LSJ)». [Consulta: 1r maig 2024].
* ↑ «omphalos - Ancient Greek (LSJ)». [Consulta: 1r maig 2024].
Viccionari