OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Planas i Montanyà

Josep Planas i Montanyà (Cardona, 1924 - Palma, 2016) va ser un atleta i fotògraf català establert a Palma, que va especialitzar-se en documentar la transformació turística de les Illes Balears.

## Biografia

Fill d'una família vinculada al món de la producció de farina, va marxar a Mallorca per fer el servei militar el 1945. De jove, havia fet atletisme i havia arribat a ser Campió d'Espanya de Triple Salt el 1943. Formà part de l'AA Cardona i el RCD Espanyol.
Un cop finalitzat el servei militar, es va iniciar en el món de la fotografia fent diversos encàrrecs fotogràfics, fins que l'octubre de 1947 va inaugurar la seva primera botiga especialitzada en fotografia, al carrer Colom, 17 de Palma. Poc després, l'estiu de 1948, obriria una nova botiga a la Plaça Gomila. Amb els anys, va continuar obrint establiments, fins a tenir una vintena. L'arribada del Turisme i el creixement de la indústria hotelera va permetre un creixement considerable a l'empresa, produint reportatges propis per al sector. Amb l'arribada de la fotografia digital, el negoci va entrar en declivi, tancant la darrera botiga el 2002.
La seva neta Marina Planas va inaugurar el 2015 la Casa Planas, una institució de creació i cultura contemporània que, entre d'altres, té la missió de catalogar i documentar el patrimoni fotogràfic familiar.

## Palmarès
### Campionat de Catalunya

* Triple salt: 1943, 1944, 1945

### Campionat d'Espanya

* Triple salt: 1943

## Referències

* ↑ «Josep Planas i Montanyà, biografía, galería y obras | TalentIB». [Consulta: 2 abril 2023].
* ↑ palma, rosa ferriol. «Fallece Josep Planas i Montanyà, el fotógrafo del boom turístico» (en castellà), 12-01-2016. [Consulta: 2 abril 2023].
* ↑ «josep-planas-montanya». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Muere a los 91 años el fotógrafo Josep Planas Montanyà» (en castellà), 12-01-2016. [Consulta: 2 abril 2023].
* ↑ «INPALMA.com | Josep Planas i Montanyà: El fotógrafo del boom» (en castellà). [Consulta: 2 abril 2023].
* ↑ «Fallece Josep Planas Montanyà» (en castellà), 12-01-2016. [Consulta: 2 abril 2023].
# Torre en un extrem del carrer Major

La Torre en un extrem del carrer Major és una obra d'Esterri de Cardós (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construïda amb aparell irregular, de blocs granítics i pedres pissarroses, forma el nucli central una torre de secció quadrada de planta baixa i tres pisos i coberta a dues vessants i habilitada en la seva part alta com a colomar. Al costat oest s'hi adossa la casa que en la façana meridional presenta un porxo a la planta baixa i una galeria sostinguda per gruixudes bigues de fusta i coberta pel llosat de la casa. Els balustres de la barana són perfilats i calats. En el llosat a dues vessants han obert recentment algunes llucanes. Un gran portal adossat al parament sud de la torre dona accés a una era voltada de pallers i estables. Es troba en bon estat de conservació.

## Referències

* ↑ «Torre en un extrem del carrer Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].
# ¡Dispara!

¡Dispara! és una pel·lícula de 1993 dirigida per Carlos Saura protagonitzada per Francesca Neri i Antonio Banderas. La història és una tragèdia de venjança. A més de la caracterització dels actors en escena, aquesta filmació es converteix en una trista però alhora justa part d'una venjança.

## Argument

Ana treballa en un circ de Madrid disparant amb un rifle muntada a cavall a blancs en moviment. Marcos és un periodista que està escrivint un reportatge sobre el circ per al suplement dominical. S'enamoren a primera vista i tenen previst recórrer Europa. Mentre Marcos marxa a Barcelona a fer un reportatge sobre un concert, Ana és violada salvatgement a la seva roulotte per tres mecànics que feien reparacions al circ, i la deixen gairebé moribunda. La seva obsessió serà llavors la venjança; encara sagnant, agafa una escopeta i els mata a tots tres. Després va al metge, qui denuncia la seva violació i alhora sospita dels assassinats. Intenta fugir i mata dos policies que l'anaven a detenir. Després s'amaga al camp. Marcos descobreix el que ha passat, se sent culpable i intenta ajudar-la, però arriba tard, ja que ella mor en un tiroteig amb la policia.

## Repartiment

* Francesca Neri - Ana.
* Antonio Banderas - Marcos.
* Eulàlia Ramon - Lali.
* Coque Malla - violador.
* Daniel Poza - Alberto

## Llançament en DVD

¡Dispara! fou editat als Estats Units en DVD el 30 de gener de 1997 amb el títol en anglès Outrage!. La transferència i el doblatge a l'anglès és de mala qualitat i fa que Banderas sigui el protagonista principal de la pel·lícula, presentant-lo de manera destacada a la portada del DVD. El DVD és de qualitat pan and scan, remasteritzat en Estéreo Dolby Digital. i distribuït per Allumination.

## Referències

* ↑ Carlos Saura retoma el cine ciudadano con 'Dispara', El País, 24 de març de 1993
* ↑ ¡Dispara! a Fotogramas
* ↑ https://www.barnesandnoble.com/w/dvd-outrage-francesca-neri/3629979
# Ramon Folc III de Cardona

Ramon Folc III de Cardona fou vescomte de Cardona (1155-1176). Era fill de Ramon Folc II i net de Bernat Amat, que li va fer de regent fins al 1151. Es va casar amb Elisabet, filla del comte Ermengol VI d’Urgell.

## Referències

* ↑ «vescomtat de Cardona | enciclopedia.cat». [Consulta: 10 maig 2023].
* ↑ Cardona: vizconado, condado y ducado Fundación Medinaceli (castellà)
* ↑ Ramon Folc de Cardona. XI Vizconde de Cardona Fundación Medinaceli (castellà)
* ↑ Isabel de Urgel. Sibila de Urgel Fundación Medinaceli (castellà)
# Moral Machine

La Moral Machine (màquina moral en anglès) és una plataforma en línia desenvolupada per Iyad Rahwan al grup de Cooperació Escalable de l'Institut de Tecnologia de Massachusetts, que genera dilemes morals i recull informació de les decisions que fan les diferents persones entre dos resultats destructius. Els escenaris presentats són sovint variacions del dilema de la vagoneta, i la informació recollida s'utilitzarà en la recerca de les decisions que hauria de prendre la intel·ligència artificial en el futur. Com a exemple, mentre que la intel·ligència artificial juga una paper cada cop més rellevant en la tecnologia de conducció autònoma, projectes de recerca com aquest ajuden a trobar solucions a situacions de vida i mort que hauran d'afrontar aquesta mena de vehicles.
Les anàlisis de la dades recopiles van mostrar amples diferències en les preferències relatives entre països diferents, i correlacions entre aquestes preferències i altres mètriques a escala nacional.

## Referències

* ↑ «Driverless cars face a moral dilemma: Who lives and who dies?» (en anglès). [Consulta: 9 març 2019].
* ↑ Brogan, Jacob. «Should a Self-Driving Car Kill Two Jaywalkers or One Law-Abiding Citizen?» (en anglès), 11-08-2016. [Consulta: 9 març 2019].
* ↑ «Moral Machine | MIT Media Lab». Arxivat de l'original el 2016-11-30. [Consulta: 16 febrer 2017].
* ↑ «MIT Seeks 'Moral' to the Story of Self-Driving Cars» (en anglès). [Consulta: 9 març 2019].
* ↑ «Moral Machine». [Consulta: 16 febrer 2017].
* ↑ Clark, Bryan. «MIT's 'Moral Machine' wants you to decide who dies in a self-driving car accident» (en anglès), 16-01-2017. [Consulta: 9 març 2019].
* ↑ «MIT Game Asks Who Driverless Cars Should Kill» (en anglès). [Consulta: 9 març 2019].
* ↑ Constine, Josh. «Play this killer self-driving car ethics game». [Consulta: 16 febrer 2017].
* ↑ Chopra, Ajay. «What’s Taking So Long for Driverless Cars to Go Mainstream?». [Consulta: 1r agost 2017].
* ↑ Rahwan, Iyad; Bonnefon, Jean-François; Shariff, Azim; Joseph Henrich; Schulz, Jonathan «The Moral Machine experiment» (en anglès). Nature, 563, 7729, 01-11-2018, pàg. 59–64. DOI: 10.1038/s41586-018-0637-6. ISSN: 1476-4687.

## Enllaços externs

* Moral Machine - Lloc web oficial
# Aquilegia barbaricina

Aquilegia barbaricina és una planta herbàcia que pertany a la família de les ranunculàcies. És endèmica d'Itàlia.

## Descripció

És una planta herbàcia perenne erecta que pot arribar a fer als 30–60 cm d'alçada. Les tiges tenen pèls fins. Les fulles són trilobulades. Les flors són blanques de 25–30 mm de diàmetre amb cinc pètals fusionats. El fruit és una càpsula erecta que es produce al juny.

## Distribució i hàbitat

Es troba a l'illa de Sardenya, Mont Spada al llarg dels cursos d'aigua en altituds de 1300-1400 msnm. Habita els matollars de tipus Mediterrani. Se la tracta en perill per pèrdua d'hàbitat.

## Taxonomia

Aquilegia barbaricina, va ser descrita per Arrigoni i E.Nardi i publicat a Bollettino della Società Sarda di Scienze Naturali 16: 265, a l'any 1977.

### Etimologia

Aquilegia : nom genèric que deriva del llatí aquila = "àguila", en referència a la forma dels pètals de la qual se'n diu que és com l'urpa d'una àguila.
barbaricina: epítet llatí que significa "estrangera".

## Referències

* ↑ Aquilegia barbaricina a Tropicos
* ↑ Aquilegia barbaricina a PlantList
* ↑ A Epítets Botànics
* ↑ A Epítets Botànics

## Bibliografia

* Camarda, I. 2006. Aquilegia barbaricina. 2006 IUCN Llista Vermella d'Espècies Amenaçades; baixat el 20 d'agost de 2007

## Enllaços externs

* https://archive.today/20130113012548/http://data.iucn.org/themes/ssc/our_work/plants/Top50/English/Aquilegia_barbaricina_EN.htm
# Raul Meireles

Raúl José Trindade Meireles (Porto, 17 de març de 1983) és un exfutbolista professional portuguès que jugava de centrecampista.

## Enllaços externs

* Perfil a PortuGOAL Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. (anglès)
Raul Meireles - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Portugal – Eurocopa 2008
1 Ricardo •
2 P. Ferreira •
3 B. Alves •
4 Bosingwa •
5 F. Meira •
6 R. Meireles •
7 Ronaldo •
8 Petit •
9 H. Almeida •
10 Moutinho •
11 Simão •
12 Nuno •
13 Miguel •
14 J. Ribeiro •
15 Pepe •
16 R. Carvalho •
17 Quaresma •
18 Veloso •
19 Nani •
20 Deco •
21 Nuno Gomes •
22 Rui Patrício •
23 H. Postiga •
Entrenador: Scolari
Selecció de futbol de Portugal – Copa del Món de futbol 2010
1 Eduardo •
2 B. Alves •
3 P. Ferreira •
4 Rolando •
5 Duda •
6 R. Carvalho •
7 Ronaldo •
8 P. Mendes •
9 Liédson •
10 Danny •
11 Simão •
12 Beto •
13 Miguel •
14 Veloso •
15 Pepe •
16 Meireles •
17 Amorim •
18 H. Almeida •
19 Tiago •
20 Deco •
21 R. Costa •
22 Fernandes •
23 Coentrão •
Entrenador: Queiroz
Selecció de futbol de Portugal – Eurocopa 2012
1 Eduardo •
2 B. Alves •
3 Pepe •
4 Veloso •
5 Coentrão •
6 Castro •
7 Ronaldo •
8 Moutinho •
9 H. Almeida •
10 Quaresma •
11 Oliveira •
12 R.Patrício •
13 Ricardo Costa •
14 Rolando •
15 Micael •
16 Meireles •
17 Nani •
18 Varela •
19 Lopes •
20 Hugo Viana •
21 João Pereira •
22 Beto •
23 H. Postiga •
Entrenador: Paulo Bento
Selecció de futbol de Portugal – Copa del Món de futbol 2014
1 Eduardo •
2 B. Alves •
3 Pepe •
4 Veloso •
5 Coentrão •
6 William •
7 Ronaldo  •
8 Moutinho •
9 H. Almeida •
10 Vieirinha •
11 Éder •
12 Patrício •
13 Ricardo Costa •
14 Neto •
15 Rafa •
16 Meireles •
17 Nani •
18 Varela •
19 A. Almeida •
20 Amorim •
21 João Pereira •
22 Beto •
23 H. Postiga •
Entrenador: Bento :
# Serguei Adian

Serguei Adian (armeni: Սերգեյ Հովհաննեսի Ադյան) (Quşçu, 1 de gener de 1931 - Moscou, 5 de maig de 2020) va ser un matemàtic soviètic d'origen armeni.

## Vida i obra

Adian va néixer en un petit poble de muntanya, però aviat els seus pares es van traslladar a la ciutat de Kirovabad (actual Gandja), a uns cinquanta quilòmetres, on el seu pare feia de fuster. El 1938, el pare ve decidir que estudiés a l'institut rus de la ciutat, tot i que ningú a la família parlava el rus (eren armenis). Després de l'invasió alemanya el 1941 el seu pare va ser mobilitzat i va morir poc després al front. En acabar els estudis secundaris el 1948 i, com que havia destacat com bon estudiant, va ser proposat per anar a estudiar a Moscou, però no va poder ser per problemes burocràtics i va començar a estudiar a l'Institut Pedagògic Estatal d'Erevan, on va haver de tornar a l'armeni, que parlava però no sabia escriure. L'any següent es trasllada a Moscou per continuar estudiant a l'Institut Pedagògic de la capital, on és deixeble de Piotr Nóvikov qui es convertirà en el seu mentor i amic, juntament amb la seva esposa Liudmila Kéldix.
El 1955 es va doctorar i va esdevenir professor de l'Institut Pedagògic on va romandre fins al 1957 quan, en constituir-se un departament de lògica a l'Institut Steklov de Matemàtiques, s'hi va incorporar a les odres de Nóvikov. A partir de 1965 va compagina la seva recerca amb una plaça docent a temps parcial a la universitat Estatal de Moscou. En aquesta època es va embarcar, juntament amb Nóvikov, en l'estudi del problema de Burnside, treballs pels quals van rebre el 1999 el Premi Estatal de la Federació Russa.
Els treballs de recerca d'Adian van ser principalment en teoria de grups i en lògica matemàtica. En el camp de la computació, també va fer notables aportacions sobre mètodes algorísmics.

## Referències

* ↑ Atabekyan et al., 2021, p. 177.
* ↑ Atabekyan et al., 2021, p. 178.
* ↑ Atabekyan et al., 2021, p. 179.
* ↑ Kirchner, 1993, p. 289-299.

## Bibliografia

* Atabekyan, V.S.; Beklemishev, L.D.; Buchstaber, V.M.; Goncharov, S.S.; Guba, V.S.; et al. «Sergei Ivanovich Adian (obituary)» (en anglès). Russian Mathematical Surveys, Vol. 76, Num. 1, 2021, pàg. 177-181. DOI: 10.1070/RM9989. ISSN: 0036-0279.
* Kirchner, Claude (ed.). Rewriting Techniques and Applications (en anglès). Springer, 1993. ISBN 978-3-540-56868-1.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Serguei Adian» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Попеленский, Михаил Юрьевич. «Скончался Сергей Иванович Адян» (en rus). Universitat Estatal de Moscou, 2020. [Consulta: 13 desembre 2023].
* «Адян Сергей Иванович» (en rus). Acadèmia Russa de les Ciències. [Consulta: 13 desembre 2023].
# Certo, certissimo, anzi… probabile

Certo, certissimo, anzi… probabile (comercialitzada als països anglosaxons com Diary of a Telephone Operator) és una pel·lícula de comèdia italiana del 1969 dirigida per Marcello Fondato i protagonitzada per Claudia Cardinale i Catherine Spaak. Fou exhibida a la secció oficial del Festival Internacional de Sant Sebastià 1970.

## Sinopsi

Marta treballa com a operadora de telefonia per a una empresa telefònica. Viu amb la seva amiga Nanda al pis de Nanda. Però la prioritat de Nanda està en trobar marit per sobre de qualsevol altra cosa. Quan sent que ha trobat l'home adequat, ja no vol més a Marta al seu pis. Però mentre la relació de Nanda falla, Marta troba un home anomenat Pietro i es casa amb ell. Només llavors resulta que el seu marit té un vell amic. L'home, un estranger, es trasllada a viure amb tots dos. Marta intenta unir el foraster amb la seva sola amiga Nanda. Les dues dones pensen que això podria funcionar. Però l'amic de Pietro ha comprat un vaixell per navegar pel món amb Pietro i quan l'amic anuncia fer-ho sol, el marit de Marta té una avaria. Al final, Pietro abandona la Marta, explicant-li que no té plans de retorn d'aquest viatge amb el seu amic.

## Repartiment

* Claudia Cardinale: Marta Chiaretti
* Catherine Spaak: Nanda
* Robert Hoffmann: Stefano
* Nino Castelnuovo: Pietro
* John Phillip Law: Crispino
* Aldo Giuffrè: Vidu
* Alberto Lionello: director de la companyia telefònica
* Antonio Sabàto: Carmelo
* Dada Gallotti: Cap de Marta
* Francesco Mulé: examinador
* Lino Banfi: fotògraf

## Referències

* ↑ Certo certissimo... anzi probabile a Internet Movie Database (anglès)
* ↑ «Claudia Cardinale». Mymovies.it. [Consulta: 1r desembre 2010].
* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1970 al web del Festival
# Ermita de Sant Roc (Vilopriu)

Ermita de Sant Roc és un edifici del municipi de Vilopriu (Baix Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'ermita de Sant Roc, situada dalt un petit turó proper al mas Baró, és una petita construcció de caràcter popular, d'una nau amb absis semicircular i coberta de teula a dues vessants. La façana té porta d'accés d'arc de mig punt amb dovelles de pedra, dues petites obertures allindades, situades a banda i banda, i una finestra rectangular a la part superior, lleugerament atrompetada. Un petit campanar de paret amb obertura d'arc de mig punt corona la façana al vèrtex del carener. A l'interior, la nau es cobreix amb volta de canó, i queda dividida transversalment en dues parts per un arc carpanell. Es conserva encara la reixa de separació.
El material emprat en la construcció és la pedra (carreus i paredat).

## Història

Aquesta construcció és dels segles XVIII-XIX. Presenta d'interès tipològic de les petites esglésies populars. S'utilitza per a la diada de Sant Roc i té uns Goigs propis.
L'ermita, que havia arribat a una situació d'abandó força avançada, en l'actualitat es troba en procés de restauració. S'hi ha col·locat una teulada nova (un tram de la volta s'havia esfondrat), s'ha netejat l'interior i s'ha posat una porta de fusta nova.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ermita de Sant Roc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
* ↑ «Goigs a sant Roc de l'ermita de Gaüses». [Consulta: 2021].
# Chodes

Chodes és un municipi d'Aragó, situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de Valdejalón.

## Vegeu també

* Pont de Capurnos
# Changé

«Changé» té aquests significats:
* Changé (Mayenne), municipi francès a la regió del País del Loira.
* Changé (Sarthe), municipi francès a la regió del País del Loira.
Vegeu també:
# Chanhsy Vannavongxay

Chanhsy Vannavongxay és una política laosià. És membre del Partit Popular Revolucionari de Laos. És una representant de l'Assemblea Nacional de Laos per la província de Houafhanh (circumscripció 8).

## Referències

* ↑ «List of members by province:Constituency 8, Houaphanh Province» (en anglès). Assemblea Nacional de la República Popular de Laos, 16-05-2007. Arxivat de l'original el 2008-08-30. [Consulta: 2 setembre 2020].
# Changzhou

* No s'ha de confondre amb Cangzhou o Chaozhou.
Changzhou (en xinès: 常州, en pinyin: Chángzhōu; antics noms: Chang-chou, Changchow, Changchow Ku, Wutsin) és una ciutat-prefectura al sud de la província xinesa de Jiangsu, en la República Popular de la Xina.
Està ubicada sobre el marge sud del riu Iang-Tsé. Changsu limita amb Nanjing (la capital provincial) per l'oest, amb Zhenjiang pel nord-oest, amb Wuxi per l'est, i amb la província de Zhejiang pel sud. És unida per un canal navegable a Xangai.

## Administració

La prefectura de Changzhou administra set divisiones amb nivell de comtat:
* Districte de Zhonglou (钟楼区)
* Districte de Tianning (天宁区)
* Districte de Qishuyan (戚墅堰区)
* Districte de Xinbei (新北区)
* Districte de Wujin (武进区)
* Ciutat de Jintan (金坛市)
* Ciutat de Liyang (溧阳市)

## Referències

* ↑ «Changzhou». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ceylan Arısan

Ceylan Arısan (İzmir, 1 de gener de 1994) és una jugadora de voleibol turca integrant de la selecció turca juvenil de voleibol femení campiona del món el 2011. S'inicià en el món del voleibol amb el Karşıyaka S.K. d'Esmirna. Des del 2016 juga amb el club esportiu Beşiktaş (BJK) d'Istanbul. Fa 1,90 m i pesa 70 kg. Al BJK vesteix el dorsal número 18.
El 2012 el pare de Ceylan, Celal Arısan (exjugador de bàsquet) va patir una aturada cardíaca per una al·lèrgia causada per una injecció de Voltaren. Quan l'equip mèdic ja havia desistit de la reanimació Ceylan insistí en que seguissin realitzant-li més massatges cardíacs i finalment Celal fou salvat. Aquest esdeveniment va ser titllat de miracle per una font.
Ceylan Arısan ha participat com integrant de les selecciones nacionals turques i ha rebut medalles en aquests torneigs internacionals:
* 2001 CEV Campionat Europeu de Noies Joves: Medalla d'or
* FIVB Campionat del món 2011 U-18: Medalla d'or
* Festival Olímpic d'Estiu d'Europa 2011: Medalla de bronze
* Campinat Europeu de Dones 2012 U-21: Medalla d'or
* Lliga Europea de Dones 2014: Medalla d'or
* FIVB Campionat del món 2015 U-23 Medalla d'argent

## Vegeu també

* Damla Çakıroğlu
* Ece Hocaoğlu
* Kübra Akman
* Sabriye Gönülkırmaz

## Referències

* ↑ «"Kürsüye çıkmak istiyoruz"». AjansSpor. Arxivat de l'original el 2016-09-13. [Consulta: 11 abril 2016].
* ↑ «Voleybol 23 Yaş Altı Kadınlar Dünya Şampiyonası'nda Türkiye finalde». Hürriet, 2015.
* ↑ «Turkey claim Girls' Youth World Championship gold». Press release.
* ↑ «Çağla Akın çok mutlu». Hürriyet, 2011.
* ↑ «Ece Hocaoğlu ve Ceylan Arısan Beşiktaş’ta». BESIKTAS JK, 2016.
* ↑ «Ceylan Arısan: Ankara Seyircisini Bekliyoruz». SPOR.HABERLER.COM, 2012.
* ↑ «Ceylan Arisan». Eczacibasi Vitra Istanbu.
* ↑ «Biyografi». BESIKTAS JK.
* ↑ «70 DAKİKALIK HAYAT MAÇI». Yeni Asir, 2012.
* ↑ «"Şampiyon olduğumuza inanamadım"». VoleyBolunsesi, 2011. Arxivat de l'original el 2012-10-17. [Consulta: 23 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Entrevista amb Ceylan Arısan, el 2012 (turc)
# Ceylan

Ceylan és el nom dels següents personatges:
* Arzu Ceylan (Sydney, Austràlia, 1967), taekwondista turca
* Murat Ceylan (Gaziantep, 1988), futbolista turc
* Nuri Bilge Ceylan, cineasta turc
Viccionari
# Serra de Picamena

La Serra de Picamena és una serra situada al municipi de Tagamanent a la comarca del Vallès Oriental, amb una elevació màxima de 930 metres.

## Referències

* ↑ «Serra de Picamena». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Chromis abyssicola

Chromis abyssicola és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud-est d'Austràlia.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chromidotilapia schoutedeni

Chromidotilapia schoutedeni és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica.

## Referències

* 1 2 «Chromidotilapia schoutedeni» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lamboj, A. 2002: Chromidotilapia (Teleostei: Cichlidae) in Gabon, with a redescripion of Chromidotilapia regani (Pellegrin, 1906). Verhandlungen der Gesellschaft für Ichthyologie, 3: 71-85.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1992. Cichlidae. p. 714-779. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, 902 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.