OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa de Can Nolasc Sacrest

La Casa de Can Nolasc Sacrest és una obra d'Olot (Garrotxa) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Les cases dels descendents de la família es construïren pels vols 1885-1895. Seguint la mateixa tipologia. Totes tenen un cos de planta rectangular destinat a menjadors i dormitoris i un cos que incideix a la façana, destinat a la sala d'estar o despatx i el pis superior a terrassa, donant a les cases una planta en forma de L. Aquesta casa, és la més diferents quant a la distribució. La planta baixa era destinada a l'entrada i garatge. L'estança era el primer pis, amb la sala d'estar o despatx amb bonica tribuna de vidres de colors, menjadors i habitacions. Al damunt hi tenim un altre pis i les golfes amb els motius decoratius iguals que els de les veïnes.

## Història

Entre els anys 1860 i 1880 es realitza la urbanització del carrer Mulleres i de la sortida de l'Horta del Carme (avui P.A. Soler). A Olot treballaven els següents mestres d'obres: Pujol, Salvat i Codormí, etc. a més d'algun arquitecte gironí com Sureda. El creixement de la capital de la Garrotxa es fa igualment pels sectors de Sant Roc, el Firal i la plaça Palau. No obstant, els projectes de més envergadura d'aquest moment són la plaça Clarà i el passeig de Barcelona.

## Referències

* 1 2 «Casa de Can Nolasc Sacrest». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Flàvia Cesariensis

Flàvia Cesariensis va ser una província romana de Britànnia. Sota aquest nom és esmentat a Notitia, que diu que era governada per praeses. La informació diu:
Sub dispositions viri spectabilis, vicarii Britanniarum ('Sota la disposició d'un home respectable, el vicari de Gran Bretanya'):
* Consulares
* Maximae Caesariensis
* Valentiae
* Praesides:
* Britanniae Primae
* Britanniae Secundae
* Flaviae Caesariensis
Altres dues notícies esmenten la província: Aviè al Breviarium diu que la Gàl·lia, l'Aquitània i Britànnia tenien 18 províncies de les que a Britànnia i havia Maxima Caesariensis, Flavia, Britannia Prima i Britannia Secunda.
Al mapa de Monumenta Britannica la província de Flavia Caesariensis està vorejada al sud pels Tàmesi; a l'oest per Gal·les; al nord per Mersey, Don i Humber; i a l'est per Oceà germànic. Però aquesta demarcació no és prou segura. És probable que el nom el prengués de Flavi Vespasià, quan va conquerir territori a Britànnia.

## Referències

* ↑ Smith, Willam (ed.). «Flavia Caesariensis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 desembre 2023].
# Gremi de Constructors d'Obres de Barcelona i Comarques

El Gremi de Constructors d'Obres de Barcelona i Comarques és una organització professional que té els seus orígens l'any 1211 i que es va reconstituir el 1892. Treballa per la defensa dels interessos del sector de la construcció i per donar suport a l'activitat quotidiana de les empreses agremiades, oferint diversos serveis. Aquesta entitat el 2012 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* 1 2 «El Govern distingeix 25 personalitats i 15 entitats amb la Creu de Sant Jordi». Gencat, 10-04-2012 [Consulta: 25 març 2015]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 25 març 2015].
# Joaquín Berao

Joaquín Berao (Madrid, 1945) és un dissenyador de joies espanyol.
Inicia els seus contactes amb la joieria al taller familiar on treballa durant cinc anys. El 1970 presenta la seva primera col·lecció de joies en una fira d'artesania i és adquirida pels magatzems Bloomingdales de Nova York. A partir d'aquest moment dissenya noves col·leccions que presenta i exposa a fires i galeries tant d'Espanya com de l'estranger. El 1982 obre a Madrid la seva primera botiga i crea l'empresa Joaquín Berao S.A. que es dedica a la comercialització dels seus dissenys. El 1984 obre botiga a Barcelona i el 1988 a Milà. Més endavant ho farà a altres parsos europeus i al Japó.

## Premis i reconeixements

Ha rebut nombrosos premis nacionals i internacionals. Berao ha fet algunes incursions en el camp del disseny d'objectes on cal destacar els cendrers Alboran (1988) o el llum Ketupa (1988) que va realitzar en col·laboració amb el dissenyador industrial Josep Lluscà.

## Referències

* ↑ «Fitxa al web del Disseny Hub Barcelona». Arxivat de l'original el 2012-11-27. [Consulta: 15 abril 2012].

## Enllaços externs

* Fitxa Arxivat 2012-11-27 a Wayback Machine. a la col·lecció de Disseny Industrial del Disseny Hub Barcelona
# Brochis splendens

Brochis splendens és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja larves d'insectes, cucs i crustacis petits.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (22 °C-28 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* 1 2 3 «Brochis splendens» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Reis, R.E., 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch, 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.
* ↑ Barriga, R. «Peces de agua dulce del Ecuador» (en castellà). Revista de Información técnico-científica, XVI, 3, 1991, pàg. 7–88.
* ↑ Ortega, H. i R.P. Vari, 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Castell d'Ovança

El Castell d'Ovança, popularment el Castellàs o Castellassa, també anomenat de vegades Montlluís Vell, era una antiga fortificació medieval, actualment quasi del tot desapareguda, del terme comunal de la Cabanassa, malgrat correspondre al vell Montlluís, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Les seves restes són en un coster uns 250 metres al sud-est de les muralles de Montlluís, en un lloc sota del qual passava la via Confluentana.

## Història

El Vilar d'Ovança és esmentat des del 965. Apareix en el testament de Sunifred de Cerdanya, on el llega a l'abadia de Santa Maria d'Arles, juntament amb el lloc de la Perxa i el control i gestió del Coll de Jardó, o de la Perxa, el Vilar de Caselles (precedent de l'actual poble de la Cabanassa), Planès i diversos masos. La senyoria va estar en mans dels Enveig, i més tard passà als d'Oms, posteriorment als Llupià, i finalment als Vilar. Fou essent senyors aquests darrers que Vauban va construir la ciutadella de Montlluís, i feu enderrocar el Castell d'Ovança, massa proper per al seu gust. Els de Vilar foren senyors del lloc fins a la Revolució Francesa, però el castell ja havia quedat abandonat, i els habitants de l'antic Vilar d'Ovança ja estaven instal·lats en el nou Montlluís.

## Les restes del castell

L'única cosa que roman visible del castell són les restes de la torre, de la qual es conserva l'angle nord, que arriba fins als 8 metres d'alçada en el seu punt més alt. Es poden reconèixer els dos murs adjacents, que devien fer 5 per 7 metres de llarg i ample, amb un gruix de murs d'1,4. L'aparell del mur és de carreus no treballats de granit disposats en filades regulars, units amb morter de calç. Al costat nord-oest es pot veure encara una espitllera. Es pot datar al segle xii o XIII.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «22 - La Cabanassa». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «La Cabanassa i Montlluís». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Bolòs i Masclans, Jordi; Durliat, Marcel. «Montlluís: Castell d'Ovança». A: Vallespir, Capcir. Donasà, Fenolleda i Perapertusés. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum XXV). ISBN 84-412-2514-I.

## Referències

* ↑ Lloc on són les restes del Castell d'Ovança en els ortofotomapes de l'IGN
# Bopha

* Aquest article tracta sobre el tifó del 2012. Si cerqueu la pel·lícula dirigida per Morgan Freeman, vegeu «Bopha!».
El Bopha (amb codi internacional: 1224, segons el JTWC: 26W, i segons el serveis oficials meteorològics filipins, PAGASA: Pablo) fou un tifó format de forma poc usual prop de l'Equador de la Terra. Bopha a Mindanao va arribar a la categoria de 5 com un "supertifó" amb vents de 160 milles per hora. Després de colpejar Palau, el tifó Bopha va tocar terra el 3 de desembre de 2012 a l'illa de Mindanao, una illa que ja havia estat devastada per la tempesta tropical Washi el desembre de 2011. El cicló tropical va deixar a Mindanao a moltes persones sense casa i més de 450 morts.

## Referències

* ↑ Super Typhoon Bopha hits Phillipines; Death Toll likely > 300, 5 December 2012, Daily Kos
* ↑ Jeff Masters. «Category 5 Super Typhoon Bopha bearing down on the Philippines». Weather Underground, 03-12-2012. Arxivat de l'original el 17 de gener 2013. [Consulta: 6 desembre 2012].
* ↑ Amita Legaspi. «Typhoon Pablo is strongest storm to hit Mindanao in two decades». GMA News, 04-12-2012.
* ↑ «Death Toll from Typhoon Bopha Nears 300». The Weather Channel. Arxivat de l'original el 2012-12-05. [Consulta: 6 desembre 2012].
# Emanuela Brizio

Emanuela Brizio (Verbania, 10 de setembre de 1968) és una corredora de muntanya italiana. Va esdevenir campiona del món de curses de muntanya (Skyrunner World Series) l'any 2009 i 2010. Resideix a la localitat piemontesa d'Aurano, i competeix amb l'equip Valetudo Skyrunning Italia.

## Resultats seleccionats

* 2004:
** 1r lloc a la Zegama-Aizkorri (País Basc)
** 1r lloc a la Valmalenco-Valposchiavo (Itàlia)
* 2005:
** 1r lloc a la Valmalenco-Valposchiavo (Itàlia)
* 2009:
** 1r lloc a la Copa del Món de curses de muntanya de 2009
** 1r lloc a la Irazú SkyRace (Costa Rica)
** 1r lloc a la Zegama-Aizkorri (País Basc)
** 1r lloc a la Vallnord SkyRace (Andorra)
** 1r lloc a la Mount Kinabalu Climbathon (Malàisia)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 (anglès) 2009 Skyrunner® World Series General Classification Arxivat 2020-05-06 a Wayback Machine.
* ↑ (italià) Emanuela Brizio Arxivat 2010-10-10 a Wayback Machine., SportdiMontagna.com, 20 d'octubre de 2009.
* 1 2 3 (anglès) Buff Skyrunner results Arxivat 2009-10-05 a Wayback Machine.
# Valt Ernštreit

Valt Ernštreit (en letó: Valts Ernštreits; Riga, 26 de maig de 1974) és un escriptor, poeta i lingüista livonià de Letònia. Entre els activistes més destacats per a la promoció i divulgació del livonià, és també autor de dos diccionaris, un diccionari livonià-letó/letó-livonià (en livonià: Līvõkīel-lețkīel, lețkīel-līvõkīel sõnārōntõz) el 1999 i el 2012 amb Tiit-Rein Viitso un diccionari trilingüe livonià-estonià (Līvõkīel-ēstikīel-lețkīel sõnārōntõz)
# Casa de Colònies Can Vidal

La Casa de Colònies Can Vidal és casa d'Erill la Vall al municipi de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Antic edifici destinat a corral, que formava part de la Casa Vidal (veure fitxa nº3), transformat en casa de colònies. De planta rectangular, consta de planta baixa, pis i golfes sota una coberta a dues vessants, amb una llucana a la façana en el lateral oest.
Adossats a la façana sud hi ha dos petits cossos auxiliars, un d'ells cobert amb teula i l'altre totalment reedificat amb totxana i coberta de fibrociment.

## Referències

* 1 2 «Casa de Colònies Can Vidal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Filó de Tiana

Filó de Tiana (en llatí Philon Thyanensis, en grec antic Φίλων) fou un destacat geòmetra grec especialitzat en les parts principals de l'antiga geometria, sobretot les línies corbes.
Investigava les línies formades per la intersecció d'un pla amb determinades superfícies corbades. A aquestes línies Pappos d'Alexandria les va anomenar πλεκτοίδες (plectoides). Les seves investigacions, que no es coneixen ben bé, van despertar l'admiració de molts geòmetres entre els quals s'inclou Menelau d'Alexandria. Com que aquest Menelau era a Roma l'any 98, se suposa que Filó devia viure al segle i.

## Referències

* ↑ 15.Philon Thyanensis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 310
# 516
## Esdeveniments

* Teodoric convoca el concili de Tarragona per revitalitzar les estructures eclesiàstiques de la Tarraconense. Hi assisteixen els bisbes d'Empúries, Girona, Barcelona, Elna, Terrassa, Saragossa, Cartagena, Tortosa i Vic.

## Referències

* ↑ Vinyoles, Teresa-Maria. Història Medieval de Catalunya. Edicions Universitat Barcelona, 2005, p.30. ISBN 8447529126.
# Benjamin Hobson

Benjamin Hobson (Welford, Northamptonshire, 2 de gener del 1816 - Londres, 16 de febrer del 1873), fou un missioner protestant que va servir a la Societat Missionera de Londres durant les darreries de la dinastia Qing a la Xina. Era un metge missioner que va arribar a Macau en 1839 i va servir uns vint anys a la Xina en els hospitals de Macau, Hong Kong, Guangzhou i Xangai. Després de la mort de la seva primera esposa, Hobson el 1847 es va casar amb la filla de Robert Morrison, el primer missioner protestant a la Xina.

## Obres pròpies o editades

Va publicar cinc llibres mèdics en xinès amb Kuan Mao-tsai en la dècada del 1850.

## Referències

* Alexander Wylie,William Gamble. Memorials of Protestant Missionaries to the Chinese. Xangai: American Presbyterian Mission Press, 1867.
* Broomhall, Alfred. Hudson Taylor and China's Open Century: Barbarians at the Gates. Londres: Hodder and Stoughton, 1982.

## Notes

* ↑ «Stories: Benjamin Hobson». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 15 octubre 2015].
* ↑ Bosmia, Anand N.; Patel, Toral R.; Watanabe, Koichi; Shoja, Mohammadali M.; Loukas, Marios; Tubbs, R. Shane «Benjamin Hobson (1816-1873): His Work as a medical missionary and influence on the practice of medicine and knowledge of anatomy in China and Japan». Clinical Anatomy, 27, 2, 2014, pàg. 154–61. DOI: 10.1002/ca.22230. PMID: 23553744.
# Biel (Eslovàquia)

* Per a altres significats, vegeu «Biel».
Biel és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1214.
# Biel

«Biel» té aquests significats:
* Biel (Saragossa), un municipi de la província de Saragossa, a Aragó.
* Biel (Eslovàquia), un municipi eslovac de la regió de Košice.
* Biel/Bienne, un municipi suís cap del districte de Bienne del cantó de Berna (Suïssa).
* Districte de Biel, un dels 26 districtes del cantó de Berna (Suïssa).
* Districte administratiu de Biel, un dels 10 districtes administratius del cantó de Berna a Suïssa.
* Llac de Biel, un llac en el cantó de Berna a Suïssa.
# Bieiris de Romans

Bieiris de Romans (o Bietris o Beatritz) (fl....primera meitat del segle xiii) fou una trobairitz occitana.

## Vida

No es conserva cap vida de Bieiris de Romans ni documents que ens donin informació sobre la seva persona. Hauria de ser originària de Romans-sur-Isère. En realitat, en l'únic manuscrit que ens ha tramès la seva única poesia, la rúbrica diu Bieris de R., però cal suposar que fa referència a Romans. La cronologia de la seva producció poètica és incerta, però s'acostuma a situar en la primera meitat del xiii.
En el cançoner T es conserva l'única cançó que ens ha pervingut d'aquesta trobairitz, Na Maria, pretz [e] fina valors. El fet que dirigeixi una cançó d'amor a una altra dona (Na Maria, que no ha estat identificada amb certesa) ha cridat l'atenció i els estudiosos han al·ludit o bé al possible lesbianisme de la relació entre Bieris i Maria, o bé han volgut veure en el nom de Maria una al·lusió a la Verge, o fins i tot alguns han cregut que aquesta poesia estava en realitat escrita per un home. Angelica Rieger creu que és, efectivament, un poema d'una dona adreçat a una altra dona com a manifestació de tendresa, però que cal entendre'l dins del codi cortès, sense que impliqui lesbianisme.

## Obra

* (93,1) Na Maria, pretz [e] fina valors

## Referències

* ↑ El trobador Falquet de Romans, també apareix com de R. en aquest cançoner. De totes maneres, estudiosos italians han fet la hipòtesi que Bieris seria una mala còpia i que aquesta poesia en realitat seria d'Alberico da Romano
* ↑ Vegeu també la nota anterior
* ↑ Vegeu Bec, p. 71-72
* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Pierre Bec, Chants d'amour des femmes-troubadours. París: Stock, 1995, pàg. 71-74.
* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Bieiris de Romans és el número PC 93].

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz.

## Enllaços externs

* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-093/93%20-%20Bieiris%20de%20Romans.htm
# Bringolo

Bringolo (en bretó Brengoloù) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 304 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 319 | 307 | 348 | 329 | 301 | 304 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1971-1995 | Pierre de Catuelan | |
| 1995- | Claude Cloarec | |
# Bringing Up Father

Bringing Up Father (traducció literal en català: educant al pare) fou una tira còmica creada pel dibuixant estatunidenc George McManus pel King Features Syndicate. La distribució de la sèrie va durar 87 anys, des del 12 de gener de 1913 fins al 28 de maig de 2000.
La tira és també coneguda com a Jiggs i Maggie (o Maggie i Jiggs), tal com s'anomenen les dues principals protagonistes. Segons McManus, aquest dos personatges foren creats a principis de novembre de 2011, apareixen primer a altres tires còmiques.
Després de la mort de McManus el 1954, la tira va passar a ser dibuixada per altres artistes. En primer lloc el King Features Syndicate va escollir a Vernon Greene com a substitut de McManus, però després de la seva mort el 1965, fou Hal Campagna qui s'encarregà de continuar la sèrie. A partir de 1980 fou Frank Johnson qui va prendre el relleu a Campagna. La tira fou cancel·lada el 2000, després de 87 anys publicant-se ininterrompudament a la premsa nord-americana.

## Argument i personatges

La tira humorística se centra en les peripècies del personatge Jiggs, un immigrant de procedència irlandesa que havia fet d'obrer de la construcció abans que li toqués la loteria i esdevingués així millionari. Malgrat ser ara un nou ric, a Jiggs li agrada mantenir els seus antics hàbits i seguir un estil de vida propi de la classe treballadora. Aquesta actitud desespera a Maggie, la seva esposa, que és una carrerista que està encantada amb la seva nova posició social.
Un altre personatge de la tira és Nora, la filla de Jiggs i Maggie, i Ethelbert (anomenat també Sonny), el seu gandul germà.
L'objectiu de Maggie al llarg de la sèrie és fer aprendre al seu marit els modals propis de la classe alta, fita amb la qual fracassa repetidament perquè Jiggs no mostra cap motivació per assimilar els nous valors i prefereix romandre amb el senzill estil de vida propi de l'irlandès immigrant de classe baixa.

## Origen i influències

Entre les diverses fonts d'inspiració de la tira còmica, MacManus va citar a l'artista Aubrey Beardsley com a influència. El gran sentit de la composició de McManus i els seus dissenys modernistes i d'art déco, esdevingueren la insígnia de la tira còmica.
Per a la creació del còmic, McManus es va inspirar en The Rising Generation, una comèdia musical de William Gill que havia vist de nen a la Grand Opera House de San Luis (Missouri) a finals del segle xix.
Un dels amics de MacManus, James Moore, tenia la convicció d'haver sigut l'inspirador del personatge Dinty Moore, el propietari de la taverna preferida de Jiggs, per la qual cosa va canviar el nom del seu local per Dinty i va fundar una cadena de restaurants. No obstant, l'activiat empresarial de James Moore no està vinculada amb l'exitosa línea de productes de llauna també anomenats Dinty Moore i comercialitzats per la companyia de productes d'alimentació Hormel.

## Referències

* ↑ Goulart, Ron, editor. The Encyclopedia of American Comics. Facts on File, 1990. (anglès)

## Bibliografia

* Pedro Porcel Torrens. Clásicos en Jauja. La historia del tebeo valenciano. Reproducció:Edicions de Ponent. Alacant, 2002. ISBN 84-89929-38-6. (castellà)
# Blink (motor de renderització)

Blink és un motor de renderització web desenvolupat per Google, i forma part del projecte Chromium. Va ser anunciat l'abril de 2013. És un fork del projecte WebKit i és utilitzat pels navegadors Chrome i Opera.

## Referències

* ↑ «Blink: A rendering engine for the Chromium project». The Chromium Blog.
* ↑ «Google going its own way, forking WebKit rendering engine». Ars Technica.
* ↑ «Hello Blink». Bruce Lawson's Blog.
# Bucle infinit

Bucle infinit en programació d'ordinadors és aquell bucle que es repeteix de forma indefinida, ja que la seva condició per finalitzar mai es compleix. Per definició un bucle ha de contenir condicions que estableixin quan comença i quan acaba, de manera que, mentre les condicions es compleixin, executi una seqüència de codi de manera repetitiva. En el cas de cicle infinit, com la condició de finalització no s'aconsegueix, el bucle segueix executant el segment de codi indefinidament.

## Exemple de cicle infinit en C (WHILE)

S'observa que la sentència printf ("No acabaré mai ! \n"); sempre s'executa perquè la condició del bucle while sempre és certa, no existeix una condició de sortida que obligui al bucle a finalitzar. Exactament, no s'arriba a la condició de sortida. Si en l'exemple anterior, dins del bloc de codi del bucle while, es trobés la instrucció
el bucle hagués executat 10 vegades i hagués acabat.
També existeix aquesta possibilitat amb el while (true). En C:

## Exemple de cicle infinit en C (FOR)

En la sentència "printf" es mostra en pantalla 0,1,2,3,0,1,2,3,0,.... infinitament i mentre no arribi a 5 no es tancarà el programa.
I també podem crear un cicle infinit amb el for d'aquesta manera:

## Bucle infinit en Visual Basic (While)

Sempre que la suma de aib sigui superior o igual a 10
En Pascal Una forma de fer un bucle infinit en pascal és amb un cicle repeat és la següent
clar aquesta que 2 mai és igual a 3. I repeteix fins a l'infinit un altre amb un cicle while
és el mateix que l'anterior.

## Vegeu també

* Bucle For
* Bucle repetir
* Teorema del programa estructurat
* Programació estructurada
* Llenguatge de programació
* Estructura de control