OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Pau Roig

Can Pau Roig és una obra del municipi de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici aïllat, format per dos cossos perpendiculars de planta rectangular. El cos de l'esquerra té planta baixa, dos pisos i coberta de teula a dues vessants, mentre que el de la dreta presenta planta baixa i un sol pis, amb coberta de teula també a dues vessants.
Les obertures del conjunt són rectangulars, a excepció de la d'accés que és d'arc de mig punt i està situada al cos de la dreta, sota un petit porxo que es corona amb terrat i barana de maó.
L'habitatge es troba envoltat d'un jardí limitat per un mur amb decoració ceràmica.

## Història

Can Pau Roig és un dels exemples d'arquitectura d'inicis del segle XX destinada a habitatge per als sectors benestants de Sant Pere de Ribes.
L'edifici té la data de 1917 inscrita a l'arc de la porta d'accés.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Pau Roig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
# Hotel infinit

La paradoxa de Hilbert de l'hotel infinit és una faula inventada pel matemàtic David Hilbert per tal d'il·lustrar les aparents contradiccions que apareixen en tractar amb conjunts infinits. Parteix de la premissa d'un hotel amb tantes habitacions com nombres naturals, totes elles numerades.

## La paradoxa

Acceptant la premissa, s'estudia el cas en què l'hotel és ple. És a dir, cadascuna de les seves habitacions ja té un hoste. En aquesta situació, es presenta un client i demana una habitació a l'hotel. Malgrat estar totalment ple (hi ha un hoste a cadascuna de les habitacions), l'hotel no té cap problema per tal d'encabir-lo: en té prou amb ordenar a cada hoste que ocupi l'habitació amb el número següent a la seva habitació actual. D'aquesta manera, l'habitació número 1 queda lliure pel nou client. Aquest primer exemple ja il·lustra que el concepte intuïtiu per "ple" no funciona adequadament en el supòsit d'un hotel infinit.
La paradoxa però va més enllà. Es planteja el cas que, amb l'hotel ple, arriben infinits nous clients. L'amo de l'hotel tampoc té cap problema per a encabir-los: ordena a cada hoste que ocupi l'habitació que té per número el doble de la seva habitació actual. Aquesta distribució assigna a cada hoste una nova habitació per ell sol, i deixa lliures infinites habitacions: totes aquelles que tenen un nombre senar. Aquestes infinites habitacions permeten encabir els infinits nous clients.

## Formalització

La paradoxa serveix per a il·lustrar els mètodes de bijectivitat entre conjunts numerables, i dona una idea intuïtiva del fet que els conjunts dels nombres naturals, dels nombres parells i dels nombres enters, entre d'altres, tenen tots la mateixa cardinalitat. Aquestes proposicions foren estudiades i demostrades pel matemàtic Georg Cantor al segle xix.

## Vegeu també

* Principi del colomar

## Enllaços externs

* Hilbert infinite hotel. M. Hazewinkel. Encyclopedia of Mathematics, Springer. Accessed May 25, 2007.
* Welcome to the Hotel Infinity! Arxivat 2004-09-10 a Wayback Machine. — La paradoxa explicada com una narració humorística, amb els matemàtics David Hilbert i Kronecker.
* L'hotel infinit Algunes curiositats sobre conjunts i l'hotel infinit.
# Santuari d'Arantzazu

Santuari d'Arantzazu (en basc:Arantzazuko santutegia) és un santuari franciscà situat al municipi d'Oñati (Alt Deba, Guipúscoa), a la falda de l'Aitzkorri.
S'hi venera la Mare de Déu d'Arantzazu, trobada el 1468 pel pastor Rodrigo de Balzategui. És un símbol per a Euskal Herria i un lloc de pelegrinatge per a creients i de visita per a turistes.
La basílica actual es planejà l'any 1950 i la construcció va acabar el 1955. És obra dels arquitectes Francisco Javier Sáenz de Oiza i Luis Laorga del col·legi d'arquitectes de Madrid. L'escultor Jorge Oteiza realitzà la façana principal, el pintor Lucio Muñoz Martínez la decoració de l'absis, l'escultor Eduardo Chillida les portes principals d'accés, Fra Javier María Álvarez de Eulate fou l'encarregat de les vidrieres i el pintor Néstor Basterretxea de la decoració de les parets de la cripta.

## Galeria

* Mare de Déu d'Arantzazu
* Entrada principal del santuari
* Vidrieres del santuari.
* Els apóstols d'Oteiza, a la façana principal.
* El campanar de 44 metres, coronat amb la creu.

## Bibliografia

* Joxe Azurmendi, Joseba Intxausti, Javier Garrido, Migel Alonso Del Val (2007): The Sanctuary of Arantzatzu, Fontanellato: FMR, ISBN 978-88-216-7063-3

## Referències

* ↑ «El Santuari d'Arantzazu acull dissabte un homenatge a Lucio Muñoz, creador del seu retaule principal» (en castellà). La Vanguardia, 11-09-2012 [Consulta: 4 setembre 2014].
* ↑ Ezquiaga, Mitxel «El Santuari d'Arantzazu: L'avantguarda i l'etern, una fórmula guipuscoana» (en castellà). El Diario Vasco, 22-09-2007 [Consulta: 4 setembre 2014].
* ↑ Muñoyerro, Iñigo «D'Oñati al Santuari d'Arantzazu» (en castellà). El Correo [Oñati], 13-06-2007 [Consulta: 4 setembre 2014].
* ↑ Barcia, Igor «Passejades, muntanyes i coves pel Santuari d'Arantzazu» (en castellà). El Correo, 08-08-2014 [Consulta: 4 setembre 2014].

## Vegeu també

* Santuari de Loiola
* Ermita de Santa Maria de Zumarraga

## Enllaços externs

* Web oficial santuari Arantzazu
# Piélagos

Piélagos és un municipi de la Comunitat Autònoma de Cantàbria. Limita al nord amb el Mar Cantàbric, a l'oest amb Miengo, Polanco i Torrelavega, al sud amb Puente Viesgo i Castañeda i a l'est amb Villaescusa, El Astillero, Camargo i Santa Cruz de Bezana. Està situat en l'eix Santander - Torrelavega, focus industrial i residencial de la regió, participant el municipi d'aquestes dues qualitats de la zona.

## Localitats

* Arce.
* Barcenilla.
* Boo.
* Carandía.
* Liencres.
* Mortera.
* Oruña.
* Parbayón.
* Quijano.
* Renedo de Piélagos (Capital).
* Vioño de Piélagos.
* Zurita.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2005 |
| 5.698 | 6.208 | 6.418 | 7.282 | 8.040 | 8.487 | 9.710 | 9.365 | 9.282 | 9.219 | 11.862 | 15.748 |
Font: INE

## Administració

Eleccions municipals, 25 de maig de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PP | 3.921 | 44,02% | 9 |
| PSOE | 2.162 | 24,27% | 4 |
| PRC | 1.425 | 16% | 3 |
| AIPP | 627 | 7,04% | 1 |
Eleccions municipals, 27 de maig de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PP | 5.011 | 48,32% | 9 |
| PSOE | 2.360 | 22,76% | 4 |
| PRC | 1.689 | 16,29% | 3 |
| AVIDP | 749 | 7,22% | 1 |

## Enllaços externs

* Ajuntament de Piélagos Arxivat 2007-10-09 a Wayback Machine.
# Hedysareae

Hedysareae és una tribu d'angiospermes que pertany a la subfamília faboideae dins de la família de les fabàcies.

## Gèneres

* Ebenus
* Eversmannia
* Hedysarum
* Onobrychis
* Sartoria
* Stracheya
* Taverniera

## Galeria

* Flors de Caragana arborescens
* Caragana jubata en flor
* Caragana sinica
* Ebenus cretica en floració
* Halimodendron halodendron
* Inflorescència de Onobrychis montana
# Marcel

Marcel és el nom dels següents personatges:
* Marcel (cognom)
* Marcel I, papa
* Marcel II, papa
* Gabriel Marcel (1889-1973), filòsof existencialista
* Famíla Claudi Marcel
** Marc Claudi Marcel I, cònsol 331 aC
** Marc Claudi Marcel II, cònsol 287 aC
** Marc Claudi Marcel III, cònsol 222 aC
** Marc Claudi Marcel IV, cònsol 196 aC
** Marc Claudi Marcel V, cònsol 183 aC
** Marc Claudi Marcel VI, cònsol 166 aC, 155 aC i 152 aC
** Marc Claudi Marcel VII, cònsol 51 aC
** Gai Claudi Marcel Major, cònsol 50 aC
** Gai Claudi Marcel Menor, cònsol 49 aC
** Marc Claudi Marcel, casat amb la filla d'August
** Marc Claudi Marcel Eserní (cònsol), cònsol 22 aC
** Marc Claudi Marcel (pretor), pretor el 188 aC
** Marc Claudi Marcel (militar), militar i jutge romà
** Gai Claudi Marcel (pretor), pretor el 80 aC
** Marc Claudi Marcel Eserni (orador), orador romà
** Publi Corneli Lèntul Marcel·lí (orador), orador romà (adoptat per la família Corneli Lèntul).
** Gneu Corneli Lèntul Marcel·lí, cònsol l'any 56 aC
** Publi Corneli Lèntul Marcel·lí (qüestor), qüestor el 48 aC
** Publi Corneli Lèntul Marcel·lí (cònsol), cònsol el 18 aC.
** Marc Claudi Marcel (Marcus Claudius Marcellus) fou edil plebeu el 216 aC
** Marc Claudi Marcel (Marcus Claudius Marcellus) fou tribú de la plebs el 171 aC
** Marc Claudi Marcel (Marcus Claudius Marcellus) fou pretor el 137 aC i va morir per la caiguda d'un llamp durant el seu mandat.
** Marc Claudi Marcel el Vell, conspirador romà
** Gai Claudi Marcel el Jove, conspirador romà
* Corneli Marcel, senador romà del segle i.
* Marcel Empíric, magistrat i escriptor romà del segle IV
* Epri Marcel, magistrat i orador romà del segle I
* Grani Marcel, pretor de Bitínia al segle I
* Publi Nerati Marcel, cònsol l'any 104
* Noni Marcel, escriptor i gramàtic romà
* Marcel el Físic, metge romà que va viure al segle I
* Marc Pomponi Marcel, gramàtic romà del segle I
* Marcel Sidetes o Marcel de Side, poeta grec del segle II
* Sext Vari Marcel, pare d'Elagàbal
* Ulpi Marcel, jurista romà del segle ii
* Ulpi Marcel, governador de Britànnia.
* André Marcel, periodista i home de teatre
# Adriana Campos

Adriana Campos (Chaparral, Tolima, 27 de febrer de 1979 - Peñalisa, Antioquia, 3 de novembre de 2015) va ser una actriu colombiana. Va guanyar els Premios TV y Novela com a millor actriu de repartiment per Vecinos 2008 i millor vilana de novel·la per Bella Calamidades (2010). Va treballar per a les cadenes televisives més importants de Colòmbia: RCN Televisión i Caracol Televisión. Les produccions a les quals va treballar s'han retransmès arreu del món.
Va néixer i créixer a Chaparral (departament de Tolima). Va deixar el seu poble natal per anar a estudiar i dedicar-se a la interpretació. L'any 2000 ―als 21 anys― va debutar a la televisió. Va participar en diversos projectes, en teatre i cinema.
Es va casar amb l'empresari Carlos Rincón, i l'any 2014 es va prendre un any sabàtic per tenir al seu fill, Gerónimo Rincón Campos, que va néixer a l'agost de 2014.
Va morir el dimarts 3 de novembre de 2015 quan el vehicle que conduïa el seu espòs va caure al riu Cauca a Peñalisa, en la jurisdicció del municipi de Salgar, (Antioquia).

## Treballs
### Telenovel·les

* 2015: La tusa
* 2013: Amo de casa (Fox Telecolombia).
* 2011: Esto está que arde.
* 2011: Postales colombianas, en el paper de Fanny
* 2011: Padre desalmado, en el paper de Sara
* 2009: Bella Calamidades, en el paper de Priscila Cardona
* 2008: Vecinos, en el paper de Nicol Aguilar
* 2008: Victoria, en el paper de Penélope
* 2007: Madre Luna, en el paper de Zulma Moreno
* 2007: El Zorro, la espada y la rosa, en el paper de Yumalay/Regina
* 2006: Merlina, mujer divina, en el paper de Válery Prada
* 2006: Amores de mercado, en el paper de Érika
* 2004: Te voy a enseñar a querer, en el paper de Margarita Ángeles
* 2001: El inútil, en el paper de Jackie Ruiz
* 2000: A donde va Soledad, en el paper de Marina Restrepo

### Sèries

* 2008: Tiempo final; episodi «Dia pervers», en el paper de Mara.
* Padres e hijos
* Decisiones (diversos episodis)

### Cinema

* 2011: Postales colombianas
* 2006: Gringo wedding

### Teatre

* Juana de Arco
* La Medea
* Ricardo III
* Esto esta que arde
* Técnicas para amar

## Referències

* 1 2 «En accident de trànsit mor l'actriu Adriana Campos i el seu espòs Carlos Rincón», article del 3 de novembre de 2015 en el diari El Mundo (Medellín). « La informació que tenim és que al voltant de les 6 del matí d'avui, en una via del sector Peña Lisa, via La Mansa Primavera, en la jurisdicció de Salgar... » — major Juan Gómez, comandant de Policia de Carreteres
* ↑ «Adriana Campos: "Ser mamà no és tan fàcil, però tot ho compensa l'amor"» Arxivat 2018-02-25 a Wayback Machine., video del 31 d'octubre de 2014 en el lloc web Notícies RCN (Colòmbia).
* ↑ «Va morir l'actriu Adriana Campos en accident automobilístic», article del 3 de novembre de 2015 en el lloc web Notícies RCN (Colòmbia).
* ↑ «Postals colombianes» Arxivat 2011-11-21 a Wayback Machine., lloc web de la pel·lícula de 2011.
# Proasellus pisidicus

Proasellus pisidicus és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

És una espècie demersal, la qual viu a l'aigua dolça.

## Distribució geogràfica

Es troba a Turquia.

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Henry, J.P., Magniez, G., & Notenboom, J., 1996. Isopoda Asellota de Turquie recoltés en 1987. Contributions to Zoology 66 (1): 55–62.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ SeaLifeBase (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* ION (anglès)
# Can Pau Rector

Can Pau Rector és una obra de Llinars del Vallès (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a la serra, dins d'una zona boscosa. Consta de planta baixa, pis, porxo cobert per teules, una bassa d'aigua i una escala exterior que duu a una porta que formava d'una part de la casa avui en ruïnes. Estris per a la feina del camp. Teulada a doble vessant amb aiguavés als costats, la de la dreta en un nivell superior. Bigues de fusta. Porta principal d'arc de mig punt adovellada. Rellotge de sol pintat a la paret. Dues finestres renaixentistes d'arc conopial a la llinda, decorades amb flors en relleu, columnetes als angles i motllura a l'ampit, una dels quals amb relleus.

## Referències

* ↑ «Can Pau Rector». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 juliol 2018].
# Ibaraki (Osaka)

Ibaraki (茨木市, Ibaraki-shi) és una ciutat i municipi de la prefectura d'Osaka, a la regió de Kansai, Japó. Ibaraki és la huitena ciutat de la prefectura i foma part de l'àrea metropolitana d'Osaka.
El municipi d'Ibaraki es troba al nord de la prefectura d'Osaka, dins del que és coneix com a regió de Mishima i a poca distància de la capital prefectural, Osaka. Ibaraki limita al sud amb el municipi de Settsu, a l'oest amb els municipis de Suita, Toyono i Minō. A l'est limita amb el municipi de Takatsuki i al nord, amb la prefectura de Kyoto.

## Agermanaments

* Minneapolis, estat de Minnesota, EUA. (1980)
* Anqing, província d'Anhui, RPX. (1985)
* Shōdoshima, prefectura de Kagawa, Japó. (1988)
* Taketa, prefectura d'Oita, Japó. (2013)
# Santuari d'Inari-Kawaramachi

El santuari d'Inari-Kawaramachi (河原町稲荷神社, Kawaramachi-Inari-jinja) és un santuari xintoista del barri de Senju-Kawara-chō, al districte especial d'Adachi, a Tòquio, Japó. El santuari és un bé de rellevància local del districte d'Adachi.

## Deïtats consagrades

* Ukanomitama (Inari)

## Història

La data de creació del santuari és desconeguda per la pèrdua d'arxius durant els atacs aeris estadounidencs durant la Segona Guerra Mundial, però se sap que fou construït pels mercaders de l'antic mercat de verdures d'Adachi (actualment, el mercat majorista més gran de Tòquio), el qual se fundà el 1576, pel que es pot deduir que el santuari es construí llavors.
Es sap que el honden o edifici principal es va construir el desembre de 1776 i el haiden o saló de culte ho va ser el desembre de 1804. El 5 de juliol de 1873, després de la restauració Meiji, el santuari fou classificat com a santuari de poble o sonsha (村社). Els atacs areis de la segona guerra mundial van destruir per complet el santuari el 13 d'abril de 1945, excepte el mikoshi. L'any 1947 es reconstruí el santuari amb fusta i un sostre de metall i l'any 1966 es construí el santuari actual. El 1968 el santuari va haver de cedir part del recinte per a la construcció de la carretera nacional 4 i el 1969 es feren treballs de manteniment i rehabilitació que acabaren amb la reconstrucció de la sala de kagura o música ritual i del mikoshi.
Al matsuri o festival anual del santuari, els majoristes de verdures es reuneixen per tal de passetjar per tot el districte un mikoshi o temple portatil de color daurat anomenat "Sennuki Mikoshi".

## Galeria

* Torii
* Altar

## Referències

* ↑ http://www.tokyo-jinjacho.or.jp/adachi/2092/
* ↑ http://jinjajin.jp/modules/newdb/detail.php?id=422
* ↑ «足立区文化財一覧». [Consulta: 7 juny 2020].
* ↑ https://jinja.tokyolovers.jp/tokyo/adachi/kawaracho-inarijinja
# Piña de Campos

Piña de Campos és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 363 | 317 | 281 | 279 |
# Varronilla (cràter)

Varronilla és un cràter amb coordenades planetocèntriques de 46.92 ° de latitud nord i 200.17 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 158.45 km de diàmetre. El nom adoptat com a oficial per la UAI el cinc de febrer de 2014 fa referència a Varronilla, verge vestal romana.

## Referències

* ↑ "Varronilla (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Wildfang,Robin Lorsch. Routledge. Rome’s Vestal Virgins: A study of Rome’s Vestal priestesses in the late Republic and early Empire, 2006.
# Marcel-Ernest Bidault

Marcel-Ernest Bidault (Bois-Guillaume, Sena Marítim, 11 de maig de 1938) va ser un ciclista francès. Com amateur va guanyar la medalla d'or al Campionat del món de contrarellotge per equips de 1963, i va participar en els Jocs Olímpics de 1964.

## Palmarès

* 1963
** Campió del món amateur de contrarellotge per equips (amb Georges Chappe, Dominique Motte i Michel Béchet)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Alburnus leobergi

Alburnus leobergi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 40,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del Mar d'Azov (Rússia i Ucraïna).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Freyhof, J. & Kottelat, M. 2007. Review of the Alburnus mento species group with description of two new species (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters, 18 (3): 213-225.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Proasellus pribenicensis

Proasellus pribenicensis és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Eslovàquia, Romania. i Hongria.

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Flasarova, M., 1977. Proasellus pribenecensis (Isopoda, Asellota) in der Suedostslowakei. Vestnik Ceskoslovenske Spolecnosti Zoologicke 41: 165-175.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Negoescu, I., 1987. La presence de l'espece Proasellus pribenicensis (Flasarova, 1977) (Crustacea, Isopoda, Asellidae) mentionnee pour la premiere fois en Roumanie. Travaux du Museum National d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa", 29: 43-53.
* ↑ Kontschán J., 2001. Proasellus pribenicensis (Flasarova, 1977) (Crustacea: Isopoda: Asellota), a magyar faunára új víziászka a Cserehátból. (El primer registre a Hongria de Proasellus pribenicensis, Flasarova, 1977) – Folia Entomologica Hungarica, 62: 319-320.
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Cal Ferrer (Vila-robau)

Cal Ferrer és una casa i torre del nucli de Vila-robau, al municipi de Ventalló (Alt Empordà), protegida com a bé cultural d'interès local.
L'edifici integra una torre declarada bé cultural d'interès nacional. És una torre de defensa que pertanyia a un edifici fortificat dels segles XV-XVI. Posteriorment es va bastir nou casal adossat a aquest, probablement dels segles XVI-XVIII que quedà integrat en l'edifici.
La casa, formada per dos cossos adossats, presenta una planta més o menys rectangular, amb la coberta de dos vessants i distribuïda en tres pisos. Davant del portal d'accés hi ha un petit cos adossat amb porxo a la planta baixa i terrassa al pis. El porxo està obert al carrer i al jardí davanter mitjançant dues arcades d'arc rebaixat, una de pedra i l'altra de maó, amb el sostre cobert per un embigat de fusta. El portal d'accés és rectangular i està bastit amb carreus de pedra i la llinda plana decorada amb una creu i d'altres motius vegetals. La resta d'obertures de la façana principal són rectangulars, emmarcades en pedra, o d'arc de mig punt al pis superior. La construcció és bastida amb pedra de diverses mides, sense treballar, lligada amb morter.

## Història

Torre de defensa que pertanyia a un edifici fortificat dels segles XV-XVI. Posteriorment es va bastir un nou casal adossat a aquest, probablement dels segles XVI-XVIII que quedà integrat en l'edifici.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Ferrer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2016].
# Ludo Loos

Ludo Loos (Essen, 13 de gener de 1955 - Brasschaat, 1 de març de 2019) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1976 i 1986. La seva única victòria com a professional fou de prestigi, una etapa de muntanya al Tour de França de 1980 amb final a l'estació d'esquí de les Sept Laux.
El 1985 va ser víctima d'una important caiguda quan un gos es va creuar a la carretera en la 4a etapa de la Volta a Espanya.

## Palmarès

* 1980
** Vencedor d'una etapa al Tour de França

### Resultats al Tour de França

* 1978. Abandona (15a etapa)
* 1979. Abandona (3a etapa)
* 1980. 18è de la classificació general. 2n de la classificació de la muntanya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1976. 11è de la classificació general
* 1977. 14è de la classificació general
* 1979. 38è de la classificació general
* 1984. 38è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1983. 69è de la classificació general

## Referències

* ↑ Ludo Loos overleden, Noordernieuws, 2 març 2019.

## Enllaços externs

* Fitxa de Ludo Loos a sitiodeciclismo.net
# Santa Magdalena (la Seu d'Urgell)

Santa Magdalena és un barri de la Seu d'Urgell situat al sud-oest de la ciutat. N'és molt coneguda la seva església, posada sota l'advocació de la mateixa Santa. Aquesta Església és la segona en importància social de la Seu.
A Santa Magdalena també hi ha el CEIP Mossèn Albert Vives i l'antic escorxador, que avui dia és un centre cívic per a joves. La zona, coneguda com "les cases barates", és de construccions econòmiques, en aquest cas cases unifamiliars en filera, bastides després de la Guerra Civil, sobre terrenys expropiats a la família del qui fou Batlle de la ciutat que proclamà la República el 1931, N'Enric Canturri i Ramonet.

## Referències

* ↑ «Església parroquial de Santa Magdalena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 maig 2012].