OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Smithfield (Virgínia)

Smithfield és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 6.324 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Smithfield tenia 6.324 habitants, 2.438 habitatges, i 1.830 famílies. La densitat de població era de 256,2 habitants per km².
Dels 2.438 habitatges en un 37,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,2% hi vivien parelles casades, en un 17,8% dones solteres, i en un 24,9% no eren unitats familiars. En el 21,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.224$ i la renda mediana per família de 53.906$. Els homes tenien una renda mediana de 40.845$ mentre que les dones 24.419$. La renda per capita de la població era de 19.301$. Entorn de l'11,8% de les famílies i el 12% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Smithfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Smithfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Oceanodroma

Oceanodroma és un gènere d'ocells marins de la família dels hidrobàtids (Hydrobatidae). Aquests petrells són ocells pelàgics que habiten principalment als oceans càlids i temperades de tot el món.

## Taxonomia

Aquest gènere no figura en algunes classificacions i les diverses espècies són incorporades a Hydrobates. Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 7.2, 2017) aquest gènere està format per 16 espècies vives:
* Oceanodroma microsoma - ocell de tempesta menut.
* Oceanodroma tethys - ocell de tempesta de les Galápagos.
* Oceanodroma castro - ocell de tempesta de Madeira.
* Oceanodroma monteiroi - ocell de tempesta de Monteiro.
* Oceanodroma jabejabe.
* Oceanodroma monorhis - ocell de tempesta de Swinhoe.
* Oceanodroma leucorhoa - ocell de tempesta boreal.
* Oceanodroma socorroensis.
* Oceanodroma cheimomnestes.
* Oceanodroma markhami - ocell de tempesta fumat.
* Oceanodroma tristrami - ocell de tempesta de Tristram.
* Oceanodroma melania - ocell de tempesta negre.
* Oceanodroma macrodactyla - ocell de tempesta de l'illa de Guadalupe. Extint.
* Oceanodroma matsudairae - ocell de tempesta de Matsudaria.
* Oceanodroma homochroa - ocell de tempesta cendrós.
* Oceanodroma hornbyi - ocell de tempesta de collar.
* Oceanodroma furcata - ocell de tempesta cuaforcat.

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
* ↑ Gill, F & D Donsker (Eds). 2017. IOC World Bird List (v 7.2). doi: 10.14344/IOC.ML.7.2
# Massiena

Massiena fou una ciutat esmentada per Avienus a la costa sud de la Tarraconense, entre el Cap de Palos i el cap de Gata. El golf Massienus derivava el seu nom de la ciutat i estava situada al sud de la badia de Cartagena. La ciutat no està identificada.
# Partit Comunista del Nepal (IV Congrés)

Partit Comunista del Nepal (IV Congrés) fou un partit polític del Nepal.
Fou format el 1974 per dirigents comunistes sortits de la presó el 1971.
El 1979 va agafar el nom de Partit Comunista de Nepal (Conferència d'Unitat) però va recuperar l'antic nom el 1983. El 1990, unida amb una facció escindida d'una branca del mateix Partit Comunista del Nepal (IV Congrés) van formar el Partit Comunista del Nepal (Centre d'Unitat).
# Lethrinops macracanthus

Lethrinops macracanthus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C., 1991. Lethrinops. p. 233-240. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París (França). Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Escola Ashcan

Escola Ashcan és el nom amb què es va anomenar retrospectivament a un grup de pintors nord-americans, actius entre 1908 i 1918 a la ciutat de Nova York i interessats a representar la vida urbana quotidiana. La primera referència com a escola o grup d'Ashcan va aparèixer el 1934 al llibre Art in America in Modern Times, i es presentava a Robert Henri (1865-1929) com el seu líder artístic.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.41. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 10 novembre 2014].

## Bibliografia

* Chilvers, Ian. Diccionario del arte del siglo XX. Edición de Arturo Colorado Castellary, Editorial Complutense, 2004. ISBN 978-84-74916003.
* Loughery, John (1997). John Sloan: Painter and Rebel. New York: Holt. ISBN 0-8050-5221-6 (en inglés)
# Serrat de la Tuta

* Aquest article és sobre la serra de Llobera. Per veure l'article de la serra del mateix nom d'El Pont de Bar vegeu Serrat de la Tuta
El Serrat de la Tuta és una serra situada al municipi de Llobera (Solsonès), amb una elevació màxima de 790,9 metres.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Orbital d'antienllaç

En el context de la teoria d'orbitals moleculars, un orbital d'antienllaç és aquell orbital molecular caracteritzat perquè hi ha una densitat electrònica petita entre els nuclis atòmics, existint un o més nodes perpendiculars a l'eix internuclear. Segons el mètode de combinació lineal d'orbitals atòmics, un orbital antienllançat es forma mitjançant la interferència destructiva de dos orbitals atòmics de simetria apropiada. D'aquesta manera, s'obté un orbital amb més energia que qualsevol dels dos orbitals atòmics originals, el que desafavoreix la formació de l'enllaç químic entre els dos àtoms.
Com que els orbitals d'antienllaç o antienllaçants tenen més energia que els orbitals atòmics que els originen, en una estructura electrònica molecular solen ser omplerts en últim terme.

## Referències

* ↑ «Què és un orbital antienllaç?», 04-11-2019. [Consulta: 26 juny 2023].
# Ozgon

Ozgon (en kirguís: Өзгөн Özgön; en rus: Узген) és una ciutat situada a la província d'Oix al Kirguizstan, amb uns 40.000 habitants. També fou coneguda històricament com a Uzkend (Uzkand, Uzgand, Ozdjand, Özkend), una antiga ciutat de l'Àsia central a la vall de Ferganà. Es troba en la Ruta de Seda.
A mitjan segle ix governava a la ciutat un potentat local que portava el nom turc de Khurtigin. Va dependre després dels samànides i d'aquests va passar als karakhànides i fou seu d'una de les branques de kan turcs karakhànides. Arslan Ilil Nasr ibn Ali, rei d'Uzkend a Fergana (mort el 1012 o 1013) va derrotar els samànides, va entrar vencedor a Bukharà el 23 d'octubre del 999 i va annexionar la Transoxiana, on hi va haver resistència fins al 1005. Arslan va tenir inicialment bones relacions amb Mahmud de Gazni (998-1030), a qui va donar una filla en matrimoni. Mentre Mahmud era a l'Índia (1004-1006) Arslan va envair el Khurasan i va saquejar Balkh i Nishapur. Mahmud va retornar a l'Iran i va derrotar el karakhànida a Charkiyan, prop de Balkh (4 de gener del 1008). Arslan Ilil Nasr va tenir l'ajut del seu cosí Kadir Khan Yusuf, príncep de Khotan, però en canvi el seu propi germà, Thugan Khan, va fer costat a Mahmud. Vers el 1025 va passar a mans de Yusuf Kadir Khan ibn Harun Bughra Khan, que hi va encunyar moneda. Va restar en mans dels karakhànides (hi van encunyar moneda fins al 1213) fins a l'arribada dels mongols. Els governadors mongols de Fergana van traslladar la residència a Andidjan i la vila va començar a declinar. Al segle xx era una vila secundària, però als darrers anys s'ha recuperat lleugerament.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Silk Roads Sites in Kyrgyzstan» (en anglès). [Consulta: 8 novembre 2020].
* Barthold, Turkestan down to the Mongol invasion, Londres, 1968.
# Chrònica o hystoria de Espanya

Chrònica o hystoria de Espanya és una obra de Pere Miquel Carbonell i de Soler (1434-1517), arxiver i notari. L'obra va ser impresa l'any 1547 per Carles Amorós i Joanot Carles Amorós, pare i fill, impressors de Barcelona, trenta anys després de la mort de l'autor. És el document imprès més antic conservat a la Biblioteca de l'Arxiu Històric de Girona.
Pere Miquel Carbonell i de Soler va ser historiador, notari públic de Barcelona i arxiver de l'Arxiu Reial de Barcelona. La seva obra tracta les llegendes dels primers pobladors del país i l'origen nacional de Catalunya. L'arxiver recull les gestes dels reis gods, dels reis de Navarra, dels reis d'Aragó i dels comtes de Barcelona, tot qüestionant la historiografia de l'època. Per a la redacció del llibre, Carbonell es forneix d'algunes cròniques medievals i aprofita la seva condició d'arxiver per utilitzar els fons documentals de l'actual Arxiu de la Corona d'Aragó. Se’l considera el primer historiador català que publica una obra basant-se en la riquesa documental de l'Arxiu Reial de Barcelona.
L'any 1997, l'editorial Barcino va publicar una edició crítica molt completa de l'obra, en dos volums, a càrrec d'Agustí Alcoberro titulada Cròniques d'Espanya.
L'exemplar de l'Arxiu Històric de Girona, tot i estar en força bon estat, no conserva l'enquadernació i els marges dels primers setanta-un fulls estan foradats i estripats.

## Referències

* 1 2 3 4 «Arxiu Comarcal del Gironès». Gencat. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 març 2015].
# Codi ATC C08

El codi ATC C08, descrit com Blocadors dels canals de calci, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup C08 és part del grup anatòmic C Sistema cardiovascular.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QC08...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## C08C Blocadors selectius de canals de calci amb efectes principalment vasculars

    C08C A Derivats de la dihidropiridina
    C08C X Altres blocadors selectius dels canals de calci amb efectes principalment vasculars

## C08D Blocadors selectius de canals de calci amb efectes cardíacs directes

    C08D A Derivats de les fenilalquilamines
    C08D B Derivats de la benzotiazepina

## C08E Blocadors no selectius de canals de calci

    C08E A Derivats de la fenilalquilamina
    C08E X Altres blocadors no selectius de canals de calci

## C08G Blocadors de canals de calci i diürètics

    C08G A Blocadors dels canals de calci i diürètics

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code C08». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QC08». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Hirneto

Hirneto (en grec antic Ὑρνηθώ), segons la mitologia grega era filla de Temen, rei d'Argos, i descendent d'Hèracles.
Estava casada amb Deifontes, a qui Temen va nomenar corregent d'Argos. Els fills de Temen, veient-se desplaçats, van matar-lo, però, agonitzant, Temen va fer hereu a Deifontes. Encara que l'exèrcit ho va acceptar, l'hostilitat dels fills de Temen va fer que Deifontes, amb Hirneto marxessin a Epidaure, on el rei d'aquell país, Pitireu, els va cedir voluntàriament el tron. Els fills de Temen van anar a Epidaure i van parlar amb la seva germana Hirneto, per convèncer-la que els entregués el seu marit. Ella s'hi va negar i la van matar. Deifontes li va fer un gran enterrament i li va construir un heroon a Epidaure dedicat a Himeto.
Era la heroína de les Temènides, una tragèdia perduda d'Eurípides.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i llatina. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 276. ISBN 9788496061972.
# Happy feet: Trencant el gel

Happy feet: Trencant el gel (títol original en anglès, Happy Feet) és una pel·lícula d'animació 3D estatunidenca-australiana estrenada el 17 de novembre de 2006, dirigida per George Miller. Fou produïda als estudis Animal Logic, especialistes en efectes visuals i animació. Si bé la pel·lícula és totalment animada en 3D, algunes escenes inclouen actors humans filmats. Fou guardonada amb el Globus d'Or a la millor cançó original per «The Song of the Heart», interpretada per Prince i amb el BAFTA a la millor pel·lícula d'animació i l'Oscar a la millor pel·lícula d'animació.
La pel·lícula inclou les veus d'Elijah Wood, Robin Williams, Brittany Murphy, Hugo Weaving, Nicole Kidman i Hugh Jackman en la versió original. La pel·lícula s'ha doblat al català.

## Argument

A la gran nació dels pingüins emperador, al més profund de l'Antàrtida, no ets ningú si no saps cantar, cosa que representa un gran desavantatge per en Mumble, que és el pitjor cantant del món. Ha nascut ballant el seu propi estil: el claqué. Encara que la mare d'en Mumble, la Norma Jean, creu que aquest petit hàbit és fantàstic, el seu pare, en Memphis, diu que «no és propi de pingüins». A més, tot dos saben que sense una cançó del cor, en Mumble no trobarà mai el seu veritable amor, del qual és la Gloria.
En Mumble és massa diferent, especialment per en Noah el Vell, el sever líder de la Terra dels Emperador, que finalment el treu de la comunitat. Lluny de la seva llar per primer cop, en Mumble es reuneix amb un nombrós grup de pingüins totalment diferents anomenats «Pingüins d'Adèlia», uns pingüins llatins, que s'aficionen immediatament als seus balls i l'inviten a formar part del seu grup. En Mumble emprèn així un viatge a través d'amplis paisatges i després d'algunes trobades èpiques, demostra l'important que és ser fidel a un mateix.

## Premis i nominacions

* 2007: Oscar a la millor pel·lícula d'animació
* 2007: Globus d'Or a la millor cançó original per Prince amb "The Song of the Heart"
* 2007: BAFTA a la millor pel·lícula d'animació
* 2007: Globus d'Or a la millor pel·lícula d'animació
* 2007: BAFTA a la millor música per John Powell
* 2008: Grammy al millor àlbum de banda sonora per pel·lícula, televisió o altre mitjà visual per John Powell
* 2007: Grammy a la millor cançó per pel·lícula, televisió o altre mitjà visual per Prince amb «The Song of the Heart»

## Referències

* 1 2 «Happy feet: Trencant el gel». Ésadir.cat. [Consulta: 13 maig 2022].
* ↑ «Happy Feet (2006)» (en anglès). Box Office Mojo. [Consulta: 11 març 2019].
* ↑ «Happy feet: Trencant el gel». Filmoteca - ésAdir. Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals. [Consulta: 11 març 2019].
* ↑ «The Song of the Heart» (en anglès). Golden Globe Awards. Hollywood Foreign Press Association, 2007. [Consulta: 11 març 2019].
* ↑ «2007 Film Animated Film» (en anglès). BAFTA Awards. British Academy of Film and Television Arts, 2007. [Consulta: 11 març 2019]. «Winner: Happy Feet, George Miller»
* ↑ «"Happy Feet" wins Oscar for best animated feature» (en anglès). Reuters, 26-02-2007.
# Serrat de la Vinya (Bassella)

El Serrat de la Vinya és una muntanya de 610 metres que es troba al municipi de Bassella, a la comarca catalana de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Oclusiva retroflexa

«Oclusiva retroflexa» té aquests significats:
* Oclusiva retroflexa sorda, fonema present en llengües com l'hindi, l'urdu i altres properes. No existeix en català. A l'AFI es transcriu [ʈ].
* Oclusiva retroflexa sonora, fonema present al suec, al sard i en llengües properes a l'hindi,. No existeix en català. A l'AFI es transcriu [ɖ].
# Maria Rosa Ester i Güera

Maria Rosa Ester i Güera (Barcelona, 15 de setembre 1926), més coneguda com a Maria Rosa Ester, és una muntadora i cantant d'òpera catalana.

## Carrera professional

Maria Rosa Ester ha combinat el muntatge i l'òpera durant la seva carrera professional. Començà en el cinema de jove de la mà de Ramon Biadiu, qui fou el seu cunyat. Deixà els estudis per treballar com a meritòria a La tonta del bote (1939), de Gonzalo Delgras. Al mateix temps, Ester va estudiar cant amb un mestre particular i, temps després, s'inicià en el Conservatori. El 1948, després de realitzar diversos treballs com a ajudant de direcció, debutà com a muntadora al film Campo Bravo (1949) dirigit per Pere Lazaga. Paral·lelament, exercia com a soprano en diferents actuacions i gires nacionals. Als anys setanta va posar fi a la seva carrera com a muntadora amb el film El socarrón dirigit per Jaume J. Puig. Es va jubilar l'any 1987, fins llavors havia estat treballant als estudis de publicitat Borràs.

## Filmografia
### Muntadora

* 1949. Campo Bravo. Dirigida per Pere Lazaga
* 1951. María Morena. Dirigida per Pere Lazaga i José María Forqué
* 1955. La vida es maravillosa. Dirigida per Pere Lazaga
* 1956. El frente infinito. Dirigida per Pere Lazaga
* 1957. El aprendiz de malo. Dirigida per Pere Lazaga
* 1957. La frontera del miedo. Dirigida per Pere Lazaga
* 1959. A sangre fría. Dirigida per Joan Bosch
* 1960. Altas variedades. Dirigida per Francesc Rovira-Beleta
* 1960. Han matado a un cadáver. Dirigida per Julio Salvador
* 1962. Badia de Palma. Dirigida per Joan Bosch
* 1962-63. Superespectáculos del mundo. Dirigit per Roberto Montero i Bianchi i José María Nunes (documental)
* 1964. Playas de Formentor. Dirigida per Germà Lorente
* 1965. Vivir al sol. Dirigida per Germà Lorente
* 1966. Un día de agosto. Dirigida per Germà Lorente
* 1967. Amor en un espejo. Dirigida per Germà Lorente
* 1969. Helena y Fernanda. Dirigida per Julio Diamante
* 1972. Emma, puertas oscuras. Dirigida per José Ramón Larraz
* 1975. El socarrón. Dirigida per Jaume J. Puig

## Referències

* ↑ Diccionario del cine iberoamericano: España, Portugal y América. Madrid: SGAE, 2011-<2012>. ISBN 9788480488211.
* 1 2 3 1941-2006., Romaguera i Ramió, Joaquim,. Diccionari del cinema a Catalunya. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2005. ISBN 8441213798.
* ↑ «Figuras del homenaje de hoy a la Federación de Coros Clavé». La Vanguardia, 07-06-1953. [Consulta: 10 desembre 2018].
# Partit Humanista de l'Uruguai

El Partit Humanista de l'Uruguai (PHU) és un partit polític uruguaià, d'àmbit nacional, fundat el 23 de maig del 1998 a Montevideo. Actualment forma part de l'Assemblea Popular, un partit esquerrà de recent creació.
Durant les eleccions nacionals primàries del 2004, el candidat del PHU, Daniel Rocca, tan sols va obtenir un màxim de 118 vots, per la qual cosa no va arribar als 500 necessaris per legalitzar la participació del partit a les eleccions presidencials d'octubre. Pel que fa a les eleccions nacionals del 2009, el PHU va aconseguir 1.092 vots.

## Referències

* ↑ (castellà) Informe anual 1998 Moviment Humanista, Consell Delta
* ↑ (castellà) Uruwashi.org: Eleccions generals del 2004

## Enllaços externs

* Ràdio 36, Entrevista a Daniel Rocca (en castellà)
# Chtelnica

Chtelnica és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1208.

## Referències

* ↑ «Trnavský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 26 gener 2022].
* ↑ «História obce - Oficiálna stránka obce Chtelnica». [Consulta: 26 gener 2022].
# Happy feet 2

Happy feet 2 (títol original en anglès, Happy Feet 2 o Happy Feet Two) és una pel·lícula d'animació per ordinador, estrenada el novembre de l'any 2011 dirigida per George Miller i seqüela de Happy feet: Trencant el gel. Rodada als Animal Logic Films a Santa Monica, California, i als Dr. D. Studios en Sydney, Austràlia, es va estrenar també en formats RealD 3D i IMAX 3D. Es va estrenar amb un curtmetratge dels Looney Tunes anomenat "I tawt I taw a puddy tat" (M'ha semblat veure un mixet) amb el pardal Piuet (Tweety) i el Silvestre (Sylvester). Ha estat doblada i subtitulada en català.

## Argument

L'obra és la seqüela de la pel·lícula d'animació guanyadora de l'Oscar, que fa tornar a l'Antàrtida i reprèn les aventures del pingüí Mumble, el pingüí ballarí i aquest cop en 3D.
Erik, el fill dels pingüins Mumble i Glòria, es resisteix a ballar com la majoria dels pingüins i se'n va de la seva terra amb uns amics, seguint el Ramon, que torna a la Terra de l'Adèlia. Quan hi arriben, el Ramon s'assabenta que allà governa una mena de "déu pingüí", el Gran Sven, un pingüí que vola. Mentrestant, Will, un krill existencialista i aventurer també abandona el seu eixam. En Mumble va a buscar el seu fill i quan tornen a la seva terra amb els menuts, descobreixen que un iceberg immens ha empresonat els pingüins emperador, i els intentaran rescatar amb l'ajut de l'Sven, dels pingüins d'Adèlia i dels elefants marins.

## Referències

* 1 2 «Happy feet 2». Ésadir.cat. [Consulta: 13 maig 2022].
* ↑ «Happy Feet 2». The New York Times.

## Enllaços externs

* Happy feet 2 - Lloc web oficial
# Clàudia Pròcula

Clàudia Pròcula és, segons la tradició, l'esposa de Ponç Pilat, no esmentada pel seu nom al Nou Testament, però tradicions alternatives cristianes li van donar el seu nom: Santa Pròcula, proclama, Prokla, Perpètua o Clàudia Pròcula.
Dels quatre evangelis, només l'esmenta el de Mateu. Segons Mateu, ella li va enviar un missatge al seu espòs on li deia: «Desentén-te del cas d'aquest just. Avui, en somnis, he patit molt per causa d'ell.»
El nom Clàudia només apareix una vegada al Nou Testament, a II Timoteu « Et saluden Eubul, Púdens, Linus, Clàudia i tots els germans. » No obstant això, no hi ha res que suggereixi que aquesta Clàudia fora l'esposa de Pilat.

## Santedat

Clàudia és reconeguda com a santa segons dues esglésies al cristianisme oriental: l'Església Ortodoxa Oriental i l'Església Ortodoxa Etíop. A l'Església Ortodoxa Oriental, se celebra el 27 d'octubre. L'Església Ortodoxa d'Etiòpia celebra Pilat i Pròcula junts el 25 de juny.

## Referències

* ↑ "The Fate of Pontius Pilate," Hermes 99.3 (1971), p. 362.