OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Consell Català de l'Esport

Consell Català de l'Esport és un organisme autònom creat l'any 2000, que va substituir l'anterior Direcció General de l'Esport, de la qual n'assumí les funcions.
Després que fou creat l'any 2000, la Generalitat de Catalunya va aprovar el 2001 el Decret sobre els òrgans rectors i la composició i el funcionament del Consell Català de l'Esport, òrgan autònom de caràcter administratiu adscrit a la conselleria de Cultura, a proposta del conseller Jordi Vilajoana i Rovira.
Els objectius del Consell Català de l'Esport són les de planificar i executar la política esportiva de la Generalitat de Catalunya sota les directrius de la Secretaria General de l'Esport, i està adscrit al Departament de la Presidència de la Generalitat de Catalunya. Així, s'encarrega de planificar i coordinar els programes esportius de federacions, clubs i altres entitats esportives catalanes. Impulsa les activitats d'esport federat, en especial les de tecnificació i d'alt rendiment, i les seleccions esportives catalanes. Gestiona la xarxa d'equipaments esportius catalans, és seu del Registre d'Entitats Esportives, regula la inspecció esportiva i n'estableix el règim sancionador. Té incidència en els programes esportius en edat escolar i en l'esport dirigit a la ciutadania. També disposa d'una àrea de formació, d'una unitat d'esport i de salut, i d'una secció de suport a les entitats esportives. Té la seu a Esplugues de Llobregat i disposa de representació territorial a Barcelona, Girona, Tarragona, Lleida i Tortosa.
La presidència del Consell recau en el secretari general de l'esport de la Generalitat. El Consell està compost per un director, un comitè executiu i una comissió directiva, que té la funció de definir la política general del nou òrgan i la concessió d'ajudes a federacions, consells comarcals, ajuntaments i altres entitats relacionades amb l'esport. Des del febrer del 2016 el director és Consell Català de l'Esport és Antoni Reig i Casassas.

## Referències

* 1 2 «Consell Català de l'Esport». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 25 novembre 2018].
* ↑ «Decret Legislatiu 1/2000, de 31 de juliol». DOGC. Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, Núm. 3199, 31-07-2000 [Consulta: 25 novembre 2018].
* 1 2 3 «La Generalitat aprova la creació del Consell Català de l'Esport». VilaWeb, 24-01-2001 [Consulta: 25 novembre 2018].
* ↑ «Antoni Reig, nou director del Consell Català de l'Esport». El 9 Nou, 02-02-2016 [Consulta: 25 novembre 2018].

## Enllaços externs

* Consell Català de l'Esport Arxivat 2018-11-26 a Wayback Machine.
# Marc Apuleu

Marc Apuleu - llatí: Marcus Appuleius - (55 aC - 15 dC) va ser un senador i polític romà dels segles I aC i I. Formava part de la gens Apuleia, una família romana d'origen plebeu i patrici.
Va ser àugur l'any 45 aC i Ciceró no va assistir al festival inaugural del càrrec, que sembla que va durar diversos dies, al·legant malaltia. L'any 44 aC, quan va morir Juli Cèsar, es creu que era qüestor a la província romana d'Àsia i va ajudar a Brutus amb diners i tropes quan va creuar la seva província. Va ser proscrit pels triumvirs l'any 43 aC i va fugir amb Brutus, que el va enviar com a governador a Bitínia. Mort Brutus el 42 aC va entregar Bitínia a Marc Antoni, que el va amnistiar. Un Marc Apuleu va ser cònsol l'any 20, i podria ser la mateixa persona.

## Referències

* ↑ Broughton, T. Robert S., The Magistrates of the Roman Republic, Vol III (1986)
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/263?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=AppuleiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 248. ]
# Ferdinand Moschenross

Ferdinand Moschenross (Haguenau, 1929-2008) fou un polític nacionalista alsacià. Treballà com a llibreter. Implicat des dels anys 1960 en el moviment alsacià, fou un dels fundadors del MRAL, amb el que fou candidat a les eleccions cantonals de 1970 al cantó d'Estrasburg-4, a les que es va enfrontar amb Pierre Pflimlin i va obtenir el 13,86%. A les eleccions cantonals de setembre de 1973 fou novament cantidat del MRAL al cantó d'Estrasburg-7 (Neudorf) contra André Bord i hi ontingué el 13,38%
El 1975 ingressaria al Front Autonomiste de Liberation, però el 1977 l'abandonà per a fundar l'Elsass-Lothringischer Volksbund (ELV). El 1981 funda l'Elsasser Partei, afiliat a l'Aliança Lliure Europea i que presentà dos candidats a les cantonals de 1982 Robert Joachim al cantó de Haguenau (13% dels vots) i ell mateix al cantó d'Estrasburg-4 (3,01%)
En els darrers anys havia estat representant alsacià a la Unió Federal de Nacionalitats Europees (FUEN-FUEV) i havia donat suport les campanyes de Mohammed Latrèche, cap del Partit dels Musulmans de França, a favor del poble palestí i contra la guerra de l'Iraq.

## Referències

* (francès) Biografia a Fer's Elsass
* (francès) Necrològica
* (francès) In memoriam
# Euforb

* Per a altres significats, vegeu «Euforb (metge)».
Segons la mitologia grega, Euforb (en grec antic: Εὔφορβος) va ser un heroi troià. Era fill de Pàntous, un dels ancians de Troia, companys de Príam, que formava part del consell d'ancians de la ciutat.
Euforb va ser el que va causar la primera ferida a Pàtrocle, cosa que va permetre que Hèctor el matés. Va ser mort per Menelau en la lluita pel cadàver de Pàtrocle. El seu escut, botí de guerra de Menelau, es podia veure al temple d'Hera a Argos. El filòsof Pitàgoras creia que ell, en una vida anterior, havia estat l'heroi Euforb.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 183. ISBN 9788496061972.
# Motława

Motława (en alemany: Mottlau) és un riu de Pomerania de l'Est a Polònia. La font es troba al llac Szpęgawske al nord-est de Starogard Gdański. Passa pel llac Rokickie a Leniwka. La longitud total del riu s'estima en 68 km, amb una àrea de 1511.3 km².
La ciutat de Gdańsk està situada a la seva desembocadura al Leniwka. A Gdańsk, el transbordador Motława creua el riu, un servei que funciona des de l'any 1687.
El nom polonès Motława deriva de l'antic prussià. En alemany el riu és conegut com a Mottlau.
Una teoria comuna per a l'etimologia de les ciutats Gdańsk i Gdynia és que van ser nomenades després d'un nom antic polonès i caixubi per al riu Gdania.

## Referències

* ↑ «Trzy rzeki Gdańska - wiadomości wedkuje.pl», 04-06-2017.
* ↑ Buczkowski, Paweł. «Wędrówka: „Do źródeł Motławy”». Arxivat de l'original el 30 d’abril 2016. [Consulta: 4 juny 2017].
* ↑ «MOTŁAWA – Encyklopedia Gdańska». [Consulta: 4 juny 2017].
* ↑ http://www.cmm.pl/siedziba.php?main=hist&mid=8 Arxivat 2011-10-02 a Wayback Machine. Història
# Marc Aquil·li Julià

Marc Aquil·li Julià (llatí: Marcus Aquillius Julianus) va ser un magistrat romà del segle i. Formava part de la gens Nònia, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser nomenat cònsol l'any 38 amb Publi Noni Asprenat en el regnat de Calígula. En deixà constància Dió Cassi.

## Referències

* ↑ Dió Cassi. Historia romana (Ῥωμαικὴ ἱστορία) LIX, 9, 1
# Giacomo Durando

Giacomo Durando (Mondovì, Piemont, 1807 — Roma, 1894) va ser un general i polític italià.
Va estudiar dret a Torí i va participar en un complot contra el Rei de Sardenya Carles Fèlix I motiu pel qual va exiliar-se a França i els Estats Units. Va participar en la Revolució belga i al servei de Pere de Portugal i del Regne d'Espanya.
A la seva tornada a Itàlia va participar en la Primera Guerra de la Independència italiana contra l'Imperi Austrohongarès i va exercir de senador i ambaixador a Constantinoble el 1856. El 1859 va ser nomenat ministre de la guerra i el 1862 va esdevenir ministre d'afers estrangers. També va ser president del Senat d'Itàlia (1884-87). Va escriure Della nazionalità italiana (1846), en la qual defensà la centralització política del país i l'abolició del poder del papa.
Era germà del també general Giovanni Durando.

## Referències

* ↑ «Giacomo Durando». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Eufil·lòfits

Els eufil·lòfits (Euphyllophyta) són un clade de plantes vasculars, que han estat tractades com una divisió (amb el nom Euphyllophyta) o com una subdivisió (amb el nom Euphyllophytina). És el grup germà de la subdivisió Lycopodiophyta, i és un dels dos llinatges principals de plantes vasculars actuals. Els eufil·lòfits es caracteritzen per tenir veritables fulles.
A diferència dels licopodiòfits, que inclouen relativament pocs tàxons vius, els eufil·lòfits comprenen la gran majoria dels llinatges de plantes vasculars que han evolucionat des que ambdós grups compartien un avantpassat comú fa més de 400 milions d'anys.
Al seu torn, els eufil·lòfits estan formats per dos llinatges, els espermatòfits (plantes amb llavors com les angiospermes i les gimnospermes), i els Polypodiopsida o falgueres, a més de diversos grups fòssils extints.

## Filogènia

El següent cladograma mostra les relacions filogenètiques dels traqueòfits o plantes vasculars:
| Tracheophyta | Lycopodiophyta Lycopodiopsida Isoetes Selaginella Euphyllophytes Spermatophyta Magnoliophyta Cycadophyta Ginkgo Pinopsida Gnetophyta Polypodiopsida Ophioglossaceae Psilotaceae Marattiopsida Equisetaceae Polypodiales |

## Referències

* ↑ Pryer, K. M., H. Schneider, et al. (2001). "Horsetails and ferns are a monophyletic group and the closest living relatives to seed plants." Nature 409(6820): 618-22
* ↑ Smith, A. R., K. M. Pryer, et al. (2006). "A classification for extant ferns." Taxon 55(3): 705-731
* ↑ Pryer, K. M., E. Schuettpelz, et al. (2004). Phylogeny and evolution of ferns (monilophytes) with a focus on the early leptosporangiate divergences 1, Botanical Soc America. 91: 1582-1598
* ↑ «Phylogeny and evolution of ferns (monilophytes) with a focus on the early leptosporangiate divergences». American Journal of Botany, 91, 10, 2004, p. 1582–1598. DOI: 10.3732/ajb.91.10.1582.
# Germà I de Constantinoble

Germà I de Constantinoble (Constantinoble, c. 634 - 11 de maig de 740) va ser patriarca de Constantinoble. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Germà era fill d'un patrici romà d'Orient de nom Justinià executat per ordre de Constantí IV (668-685). Germà va ser castrat per ordre del mateix emperador, aparentment per les queixes per la mort del seu pare. Va seguir la vida religiosa i va ser elegit bisbe de Cízic. L'any 715 va ser nomenat patriarca de Constantinoble i dos anys després va negociar l'abdicació de Teodosi III en favor de Lleó III Isàuric.
Amb aquest emperador va tenir un conflicte sobre l'ús de les imatges en el culte. Germà va batejar Constantí, fill de Lleó III, i l'infant va embrutar l'aigua sagrada amb una inoportuna defecació, i d'aquest fet li va venir el seu renom de Coprònim. El patriarca va profetitzar que coses diabòliques esdevindrien a l'Església i a la religió sota aquest príncep.
Germà es va oposar a la iconoclàstia que afavoria Lleó, i per la seva resistència l'emperador finalment el va fer deposar l'any 730 va haver de renunciar en ser iconòdul, i el va succeir Anastasi, oposat a les imatges. Retirat a la residència familiar, hi va morir l'any 740.

## Obres

Es conserven alguns dels seus llibres:
* 1. Περὶ τῶν ἁγίων οἰκουμενικῶν συνόδων: πόσαι εἰσι, καὶ πότε καὶ σιὰ τί συνηθροίσθησαν: Sobre els concilis general, quants en van ser, quan van ser, i perquè es van convocar.
* 2. Epistolae. Tres cartes dirigides a diferents bisbes
* 3. Homiliae,
* 4. Una obra esmentada per Foci, avui perduda, contra la corrupció dels escrits de Gregori de Nazianz
* 5. Comentaris sobre els escrits del Pseudo-Dionís l'Areopagita.

## Veneració

Sebollit a l'església del monestir de Sant Salvador de Cora, el van anatematitzar al concili dels iconoclastes celebrat a Constantinoble l'any 754, però més tard, amb la caiguda de la tendència iconoclasta, va ser reverenciat i considerat "confessor". El Segon Concili de Nicea del 787 el va incloure entre els sants. Considerat sant per les esglésies catòliques i ortodoxes, la seva festa se celebra el 12 de maig.

## Referències

* 1 2 3 Smith, William (ed.). «Germanus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 15 setembre 2022].
* ↑ Les Regestes des Actes du patriarcat de Constantinople: Volume 1, Les actes des patriarches. Fascicule II et III, Les regestes de 715 à 1206 (Le patriarcat byzantin) (en francès). Institut Etudes Byzantines, 1989, p. 6. ISBN 978-2901049234.
* ↑ Zonaràs, Joan. Epitomae historiarum. Libri XIII-XVIII. [s. l.]: Theodorus Büttner-Wobst, 1897, p. XIV, 20, 2-3.
# Madame (pel·lícula)

Madame és un documental suís dirigit per Stéphane Riethauser el 2019.

## Contingut

La pel·lícula explica la història de Caroline i la seva relació amb el seu nét -i director de la pel·lícula- Stéphane Riethauser. Amb l'ajuda de material d'arxiu, Riethauser reconstrueix la impressionant trajectòria de la seva àvia, que va créixer a la burgesia de Ginebra i que sempre va haver d'oposar-se als conceptes morals burgesos. La pel·lícula també mostra amb sensibilitat com Riethauser es va enfrontar de manera similar a opinions conservadores a causa de la seva homosexualitat, i fins a quin punt això va influir en la seva relació amb la seva àvia.

## Festivals

Madame s'ha projectat en nombrosos festivals, com ara Visions du Réel de Nyon i a DocumentaMadrid, on la pel·lícula va rebre el premi del Jurat,

## Crítiques

Marie Sauvion a Télérama diu de la pel·lícula que "sedueix amb la seva tendresa i confirma que cal coratge per convertir-se en un mateix". Sophie Benamon a Première compara l'estil de la pel·lícula amb un diari, proper als documentals de Jonathan Caouette.

## Referències

* ↑ Porträt Stéphane Riethauser bei Swiss Films
* ↑ «Documenta Madrid». Arxivat de l'original el 2019-06-24. [Consulta: 16 març 2022].
* ↑ Marie Sauvion, Madame - Critique, août 2020, Télérama.
* ↑ Sophie Benamon, Madame - Critique, août 2020, Première.

## Enllaços externs

* Web oficial
* Madame a Visions du Réel Arxivat 2020-12-04 a Wayback Machine.
* Ressenya a Cineeuropa
* Entrevista a la RTS
* Tràiler a YouTube
# Cantó de Troyes-3

El cantó de Troyes-3 és un cantó francès del departament de l'Aube, situat al districte de Troyes. Compta amb part del municipi de Troyes.

## Municipis

* Troyes (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. Blanchon | PCF |
| 1949-1967 | Henri Tarré | CNIP, després RI |
| 1973-1992 | Jacques Delhalle | RPR |
| 1992-2004 | Étienne Copel | Divers droite, després UDF |
| 2004- | Élisabeth Philippon | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Gegants del Nou Camp

Els Gegants del Nou Camp són dos gegants vinculats al Futbol Club Barcelona anomenats Avi del Barça i Joan Gamper. El primer és un gegantó que representa un home gran aficionat, vestit de futbolista amb una pilota a la mà. El segon, gegant que representa el fundador de l'equip Joan Gamper, porta una indumentària pròpia de tot un senyor de les darreries del segle xix.
La història de la parella comença amb l'Avi del Barça, l'entranyable gegantó dissenyat per Valentí Castanys que es va poder veure per primera vegada dibuixat a la revista El Xut.
Aquesta primera figura va ser la darrera obra del mestre imatger Domènec Umbert i s'estrenà i fou batejada l'octubre del 1990. Dos anys més tard Manel Casserras i Boix en va fer una còpia de fibra de vidre, molt més lleugera, que és la que surt encara avui.
Fins a l'any 1997 l'Avi del Barça va eixir tot sol, però aquell any s'hi va afegir el gegant Joan Gamper, a proposta de Josep Maria Costa per a homenatjar el fundador del club. El va fer Jordi Grau, del Taller el Drac Petit, i s'estrenà el mes d'abril d'aquell any amb una gran trobada al Camp Nou que, amb el nom «Món Barça - Món Gegant», va aplegar gairebé mig miler de gegants i gegantons de tot el país.
Des que van néixer, els Gegants del Nou Camp participaren en les celebracions del barcelonisme i en les de la ciutat, com també en localitats de fora on els convidaven. Actualment, però, el gegant Joan Gamper no es deixa veure gaire sovint perquè pesa molt, i és l'Avi del Barça qui sol representar el barcelonisme a les festes i trobades d'arreu.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «Gegants del Nou Camp». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Eufemisme

Un eufemisme és una paraula o expressió que s'utilitza en comptes d'una altra considerada tabú, malsonant o amb una connotació no adequada en un determinat context, amb la voluntat d'assolir una comunicació més suau, agradable o correcta en aquest context. És el contrari del disfemisme.

## Etimologia

Eufemisme prové de la paraula grega eufemia (εὐφημία) que fa referència a l'ús de 'paraules de bon auguri'. És un compost de eû (εὖ), que significa 'bo, bé', i phḗmē (φήμη), que significa 'discurs profètic; rumor, xerrada'.
Eufeme o Eupheme és una referència a l'esperit grec femení de les paraules d'elogi, positivitat, etc. El terme eufemisme en si va ser utilitzat com a eufemisme pels antics grecs, amb el significat de 'guardar un silenci sagrat', és a dir, parlar bé tot no parlant gens.

## Abast

Els camps del lèxic que acumulen més eufemismes són els referits al sexe, la mort, la malaltia, les determinades funcions corporals, la religió o qüestions ideològicament compromeses. El llenguatge ple d'eufemismes s'anomena políticament correcte i cerca no ofendre cap col·lectiu designant aspectes culturals de la manera més neutra possible.

## Tipus

Un eufemisme pot ser un sinònim o perífrasi del terme a evitar, una pronunciació alterada o un manlleu. Pot ser signe d'educació o afectació en funció de qui ho jutgi, o fins i tot del context de la situació comunicativa. Un eufemisme pot evolucionar i ser substituït per un altre si arriba a assolir socialment les connotacions negatives de la paraula d'origen que es pretenia evitar.

## Exemples

* Del llenguatge corrent: traspàs (mort), descansar en pau (haver mort), invident (cec), donar a llum (parir), fúmer (fotre), òndia (hòstia), casum (per cago'm>cago en…), caram (per carall), etc.
* Del llenguatge políticament correcte: centre penitenciari (presó), tercera edat (vellesa), discapacitat o minusvàlid (esguerrat), llarga malaltia (neoplàsia maligna), mal lleig (càncer), no hi és tot (borderline o deficient mental), dona de la vida (puta), dona que “fa enraonar” (adúltera), lila (homosexual), magribí (moro), subsaharià (negre), nouvingut (migrant encara no integrat plenament), dany col·lateral (morts o ferits civils o no bel·ligerants), països en via de desenvolupament (països pobres), països desenvolupats (països rics), etc.

## Vegeu també

* Novaparla
* Insults i renecs
* Paraulotes o renecs
* Interjeccions

## Referències

* ↑ φήμη Arxivat 2021-06-14 a Wayback Machine., Henry George Liddell, Robert Scott, A Greek-English Lexicon, on Perseus
* ↑ «Euphemism" Etymology». A: .
# Nybyen

Nybyen és un barri situat als afores del sud de Longyearbyen, a l'illa de Spitsbergen, a l'arxipèlag de Svalbard, Noruega. El nom és en noruec i es tradueix com a Nou Poble.
L'assentament va ser fundat entre els anys 1946 i 1947 pels miners de la "mina 2B" (posteriorment anomenada Julenissegruva, "Mina de Santa Claus"). Durant la segona meitat del segle XX Nybyen es va convertir en part important de Longyearbyen. Actualment el poble posseeix dos establiments d'alberg (Guesthouse 1021 i Spitsbergen Guesthouse) i és la seu de la Galeria d'Art de Svalbard & Craft Centre, disposant de restaurant, club i cinema. Molts estudiants del Centre Universitari de Svalbard (UNIS) resideixen a Nybyen.
Nybyen està situat a la part alta de la vall de Longyear, al voltant de 2,5 quilòmetres costa amunt des del centre de Longyearbyen, a una altitud d'uns 100 metres (330 peus).
Nybyen és considerat un barri dins de la comunitat de Longyearbyen, tot i que se separa una mica de la ciutat. Entre els dos assentaments es troba l'escola de Longyearbyen. L'aeroport de Svalbard és a 6 quilòmetres de distància i hi ha un servei d'autobús entre l'aeroport i les cases dels hostes. Al sud, hi ha un turó prominent anomenat Sarkofagen ("sarcòfag"), que s'eleva a 513 metres.

## Referències

* ↑ «Gjestehuset102.no - HOME». www.gjestehuset102.no. Arxivat de l'original el 2016-10-31. [Consulta: 31 octubre 2016].
* ↑ «Hotels - Spitsbergen Travel». www.spitsbergentravel.com. [Consulta: 31 octubre 2016].
* ↑ «Top cultural European holiday destinations». www.culturalprofiles.net. [Consulta: 31 octubre 2016].
* ↑ «Start». Huset.

## Enllaços externs

* UNIS Arxivat 2012-03-14 a Wayback Machine. — Mapa de Longyearbyen i Nybyen
* Guesthouse 102 Arxivat 2011-08-17 a Wayback Machine. — Història i informació sobre Nybyen
# Germà d'Alexandria, bisbe

* Per a altres significats, vegeu «Sant Germà».
Germà bisbe fou un màrtir i sant cristià d'Alexandria a Egipte, esmentat en diversos manuscrits com a bisbe, però al còdex Epternacense és esmentat només com a prevere. Henschen pensa que probablement no fou bisbe i que és l'Epternacense el que té la raó. La seva festa és el 29 d'abril.
# Conselleria del Mar de la Xunta de Galícia

La Conselleria del Mar de la Xunta de Galícia (en gallec Consellería do Mar) és una conselleria de la Xunta de Galícia amb responsabilitats en la gestió i promoció de la pesca, el mariscqueig i les instal·lacions portuàries.

## Història

La Conselleria del Mar va néixer el 1982 amb el nom de Conselleria de Pesca, en el primer govern autonòmic de Xerardo Fernández Albor. En tota la seva història ha anat canviant de nom, però les seves competències van ser les mateixes fins que l'any 2009 es va fer càrrec de la gestió de Portos de Galicia, que fins llavors pertanyia a la conselleria de Política Territorial. Entre 1984 i 1986 es va integrar en la conselleria d'Agricultura, i entre 2012 i 2015 es va tornar a fusionar amb aquesta, sota el nom de conselleria del Medi Rural. Des d'octubre de 2015 torna a ser una conselleria independent.

## Estructura interna
### Secretaries i direccions generals

* Secretaria general de Mar: Juan Carlos Maneiro Cadillo
** Direcció general de Desenvolupament pesquer: Susana Rodríguez Carballo.

### Ens associats

* Instituto Tecnolóxico para o Control do Medio Mariño
* Portos de Galicia

### Conselleiros i conselleiras

* José Baldomero Fernández Calviño (1979-1982). Com a conselleiro de Pesca.
* Ramón Díaz del Río (1982-1983). Com a conselleiro de Pesca.
* Xoán Manuel Páramo Neira (1986-1987). Com a conselleiro de Pesca, Marisqueig i Cultius Marins.
* Xosé Henrique Rodríguez Peña (1987-1990). Com a conselleiro de Pesca.
* Henrique López Veiga (1990-1993). Com a conselleiro de Pesca, Marisqueig i Aqüicultura.
* Xoán Caamaño (1993-1997).
* Amancio Landín Jaraiz (1997-2001).
* Henrique López Veiga (2001-2005). Primer com a conselleiro de Pesca, Marisqueig i Aqüicultura, i després d'uns mesos, encara al 2001, com a conselleiro de Pesca i Afers Marítims.
* Carmen Gallego (2005-2009).
* Rosa Quintana (2009-2012). Com a conselleira del Mar.
* Rosa Quintana (2012-2015). Com a conselleira de Medi Rural i del Mar.
* Rosa Quintana (2015-). Com a conselleira del Mar.

## Enllaços externs

* Web de la conselleria
# Jasmin Handanovič

Jasmin Handanovič (28 de gener de 1978 a Ljubljana) és un exfutbolista eslovè que jugava com a porter.

## Vida personal

El seu cosí menor, Samir Handanovič, que actualment juga a l'Udinese Calcio. Tots dos juguen com a porters per a l'equip nacional d'Eslovènia.

## Palmarès

* Copa eslovena: 1999-00 amb el NK Olimpija
* Copa eslovena: 2005-06, 2006-07 amb el NK Koper

## Enllaços externs

* Perfil - AC Mantova Arxivat 2009-02-02 a Wayback Machine.
* Perfil - TuttoMantova
* Trajectòria a National Football Teams