OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sason sundaicum

Sason sundaicum és una espècie d'aranya de la família dels bariquèlids. Es troben en alguns llocs de Malàisia i Tailàndia. Fou descrita per Schwendinger el 2003. Els mascles mesuren entre 5,7 i 6,8 mm i les femelles entre 7,7 i 11 mm.
Viuen en arbres a prop del mar, normalment a menys de 100 metres, tot i que també se n'han trobat fins a cinc quilòmetres de distància del mar. Construeixen nius més aviat curts amb dos entrades oposades, sovint en arbres com, per exemple, els cocoters. Tanmateix, de vegades els nius són construïts al costat de gran roques. Els nius dels mascles són de més de dos cm, i els de les femelles fins a gairebé tres cm. Poecilomigas abrahami, una aranya de Sud-àfrica de la família dels mígids, construeix nius molt similars.

## Referències

* ↑ Schwendinger, 2003 : Two new species of the arboreal trapdoor spider genus Sason (Araneae: Barychelidae) from Southeast Asia. Raffles Bulletin of Zoology, vol.51, n.2, p.197-2074 (texte intégral Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine.).
* ↑ «Taxon details Sason sundaicum Schwendinger, 2003». World Spider Catalog. Natural History Museum Bern. [Consulta: 7 març 2016].
* ↑ Schwendinger, P.J. «Two new species of the arboreal trapdoor spider genus Sason (Araneae: Barychelidae) from Southeast Asia». The Raffles Bulletin of Zoology, 51, 2, 2003, pàg. 197–207. Arxivat de l'original el 2011-09-27 [Consulta: 8 març 2016]. Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine.
# Xavier Soto i Cortés

Xavier Soto i Cortés (Badalona, 7 de desembre 1961 – Badalona, 10 de gener de 1995) fou un polític català.

## Biografia

Fill d'una família treballadora, el 1979 començà a treballar en una empresa de consignataris del port i inicià la carrera de dret a la Universitat Autònoma de Barcelona, que no va acabar. Començà la seva carrera de líder estudiantil a l'Institut Eugeni d'Ors de Badalona i continuà dirigint les Joventuts Socialistes de Catalunya (FC-JSE). El 29 de novembre de 1981 fou nomenat coordinador nacional de la Joventut Socialista de Catalunya (JSC), i el 1983 primer secretari de les JSC, càrrec que va ocupar fins al 1991.Fou un bon aliat de les agrupacions del territori de la JSC, fou un Primer Secretari amatent i curador del territori i en la seva Presidencia es va crear un moviment nomenat "Front de comarques" que, entre altres accions,va establir el dialeg entre el pesament urba i el rural,es van incorporar tambe els moviments sectorials com el feminisme, la reivindicacio LGTBIQ i es va mantenir el logo del puny i l'estel, així com va posar en practica descentralitzacio d'actes a nivell nacional de la JSC.
Del 14 de febrer al 7 maig del 1984 fou diputat al Congrés dels Diputats. Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1984, 1988 i 1992. Dins el Parlament de Catalunya formà part de les comissions parlamentàries de Política Social, Justícia i Control de la Corporació Catalana de Ràdio i Televisió (CCRTV).
Durant aquest període fou membre del Consell Nacional de la Joventut de Catalunya (CNJC), de les Joventuts Socialistes d'Espanya (JSE) i de l'Associació de Joves Estudiants de Catalunya (AJEC). Alhora, defensà l'autonomia de les JSC respecte del PSC en propugnar el vot negatiu en el referèndum per a l'entrada d'Espanya a l'OTAN el 1986. El 3 d'octubre de 1991 fou nomenat secretari de Formació del PSC, i el febrer de 1994 Secretari de Moviments Socials.
Va morir poc després d'una malaltia infecciosa, la seva mort inesperada impacta la vida política catalana i els líders dels partits polítics i les seccions de joventut de l'època van destacar el seu compromís amb els joves i les polítiques socials.
La biblioteca de Llefià, inaugurada el 8 de juny del 2002, porta el seu nom.

## Enllaços externs

* In Memoriam per Josep Maria Sala i Griso a El País, 12-1-1995
* Adéu a Xavier Soto article de Jordi García-Soler
# Békovo

Békovo - Беково (rus) és un possiólok de l'óblast de Penza (Rússia) a l'extrem sud de la regió, a la dreta del riu Khopior, a 154 km de Penza.
# Monogenis

Els monogenis (Monogenea) són una classe de platihelmints paràsits del clade Neodermata. La majoria tenen un sol hoste i un cicle biològic simple, sense alternança de generacions.

## Característiques

Mesuren de 6 a 30 mm de longitud. Presenten òrgans de fixació en els extrems anteriors i posteriors; els anteriors són formats per elements glandulars que secreten unes substàncies mucoses, i en els posteriors hi ha ventoses i ganxos.

## Història natural

Parasiten peixos marins, d'aigua dolça o amfibis, fixant-se sobre la superfície del cos o a les brànquies. També es troben sobre cefalòpodes i crustacis, i n'hi ha que són endoparàsits de la cloaca dels peixos, de la bufeta urinària de les granotes i de la cavitat bucal de les tortugues. Es nodreixen de sang i de cèl·lules epitelials, i sovint són la causa de la mort dels individus joves. Els ous donen origen a una larva ciliada i nedadora que es fixa amb un disc adhesiu en l'hoste i assoleix l'estat adult. Entre els gèneres més importants destaquen Gyrodactylus, Diplozoon i Polystomum.

## Taxonomia

La classe Monogenea inclou 5.279 repartides en dues subclasses i nou ordres:
* Subclasse Monopisthocotylea
** Ordre Capsalidea
** Ordre Dactylogyridea
** Ordre Gyrodactylidea
** Ordre Monocotylidea
** Ordre Montchadskyellidea
* Subclasse Polyopisthocotylea
** Ordre Chimaericolidea
** Ordre Diclybothriidea
** Ordre Mazocraeidea
** Ordre Polystomatidea

## Referències

* ↑ «Història Natural dels Països Catalans. Els platihelmints». [Consulta: 17 gener 2021].
* ↑ flatworm :: Annotated classification - Britannica Online Encyclopedia
* ↑ Roberts, S. Larry & John Janovy, Jr. Foundations of Parasitology
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Monogenea». [Consulta: 17 gener 2021].

## Bibliografia

* Altaba, C. R. et al., 1991. Invertebrats no artròpodes. Història Natural dels Països Catalans, 8. Enciclopèdia Catalana, S. A., Barcelona, 598 pp. ISBN 84-7739-177-7
* Hickman, C. P., Ober, W. C. & Garrison, C. W., 2006. Principios integrales de zoología, 13ª edición. McGraw-Hill-Interamericana, Madrid (etc.), XVIII+1022 pp. ISBN 84-481-4528-3

## Enllaços externs

* Monogenea – ectoparasitic flukes (flatworms) - Clinical Sciences
# Askia Jones

Askia Rahman Jones (Filadèlfia, Pennsilvània, 3 de desembre de 1971) és un exjugador de bàsquet americà nacionalitzat veneçolà. Amb 1,96 metres d'estatura, jugava a la posició d'escorta. És fill del també exjugador Wali Jones.

## Carrera esportiva

Va jugar durant quatre temporades amb els Cats de la Universitat Estatal de Kansas. Després de no ser elegit en el Draft de l'NBA del 1994, va fitxar com a agent lliure pels Minnesota Timberwolves, amb els quals va disputar 11 partits. Va jugar posteriorment en lligues menors del seu país, així com a la portuguesa, a la indonèsia o a la brasilera. L'any 1995 va tenir el seu primer contacte amb la lliga veneçolana, jugant amb el "Guaiqueríes Margarita". El mes d'octubre de 1999 va fitxar pel Joventut de Badalona de la lliga ACB, substituint l'accidentat Serguei Babkov, amb una mitjana 14,7 punts i 3,8 rebots per partit. L'any següent va fitxar pel Club Baloncesto Villa Los Barrios de la Lliga LEB Or, on va entrar per Steve Turner, però va ser substituït després d'un únic partit per Oleg Lebedev. Després de jugar una temporada a les Filipines, va acabar la carrera jugant vuit temporades en diferents equips veneçolans.

### Selecció nacional

Després de nacionalitzar-se veneçolà, va jugar amb la selecció d'aquest país el Campionat FIBA Amèriques de 2005, on van guanyar la medalla de bronze. Jones va fer una mitjana de 4,3 punts per partit.

## Referències

* ↑ Askia Jones jugador a l'ACB
* ↑ «Askia Jones: El escolta de Filadelfia que se asentó en Venezuela» (en castellà). Endesa Basket Lover, 28-08-2017 [Consulta: 30 juny 2018]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-06-30. [Consulta: 30 juny 2018].
* ↑ «Askia Jones Basketball Profile» (en anglès). Latin Basket. [Consulta: 30 juny 2018].
# Núria Picas (desambiguació)

«Núria Picas» té aquests significats:
* Núria Picas i Albets (Manresa, 1976), corredora de muntanya catalana
* Núria Picas i Codina (Barcelona, 1927), artista i pintora catalana
# Mehdi Cerbah

Mehdi Cerbah (àrab: مهدي سرباح) (Alger, 3 de gener de 1953 - 29 d'octubre de 2021) fou un futbolista algerià de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció d'Algèria amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1982.
Pel que fa a clubs, destacà a USM Alger, JS Kabylie i RC Kouba, a més de Montreal Manic.

## Referències

* ↑ , La Gazette du Fennec, consulté, le 29 octobre 2021
* ↑ Mehdi Cerbah Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ ; Stokkermans, Karel; Mazet, François«African Nations Cup 1980». RSSSF, 01-05-2003. Arxivat de l'original el 1 febrer 2010.
* ↑ (francès) Mehdi Cerbah statistics - dzfootball
* ↑ «Manic ink Algerian 'keeper». The Montreal Gazette, 18-01-1983, p. D-8 [Consulta: 17 novembre 2016].
* ↑ «Cerbah : "Chaouchi-Gaouaoui, y a pas de numéro 1 "» (en francès). Competition.dz, 09-12-2009. Arxivat de l'original el 2012-03-02. [Consulta: 12 juliol 2019].
* ↑ «The Montreal Gazette - Google News Archive Search». news.google.com. [Consulta: 27 febrer 2015].
* ↑ NASL stats
# Serra de Canalda

* Aquest article tracta sobre la serra del municipi d'Odèn (Solsonès). Vegeu-ne altres significats a «Canalda».
La Serra de Canalda és una serra situada al municipi d'Odèn (Solsonès), amb una elevació màxima de 1.211,8 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Inversor

«Inversor» té aquests significats:
* Qui realitza una inversió en una empresa bé com soci capitalista, com accionista o amb algun altre tipus de participació.
* Porta NOT
* amplificador inversor
* Aparell productor de combustible microcarburat per la producció o creació d'energia. Aquest procés té una ultracombinació d'elements propulsats per la calor produïda per un reactor ocular.
# Recent Songs

Recent Songs és el setè àlbum, sisè d'estudi, del cantautor canadenc Leonard Cohen aparegut el 1979. Va ser produït per Henry Lewy i per Cohen mateix, va suposar un retorn a l'acústica folk després de l'experiència de Phil Spector i el disc Death of a Ladies' Man, tot i que va incorporar sonoritats jazz i orientals.
En aquest àlbum hi va col·laborar el violinista gitano Raffi Hakopian, l'armeni John Bilezikjian que toca el llaüt i un grup mariatxi mexicà. També s'hi pot trobar Jennifer Warnes, col·laboradora habitual de Cohen. Els membres del grup Passenger que Cohen que va retrobar gràcies a Joni Mitchell que col·laboren en quatre cançons. També van acompanyar Cohen durant la gira del 1979. Mitchell va presentar també a Cohen l'ingenier de so Henry Lewy, que va produir el disc. Garth Hudson del grup The Band també és present en una de les cançons.

## Peces destacades

Came so far for Beauty és una peça rescatada del disc inacabat Songs for Rebecca del 1975, tot i que en va canviar la sonoritat amb corns.
Ballad of the Absent Mare té una lletra metafòrica basada en un text del xinès del segle xx anomenat Els deu toros del mestre Ka-Kuan. La peça ha estat versionada per diversos artistes.

## Llista de temes

* The Guests
* Humbled In Love
* The Window
* Came So Far For Beauty (Leonard Cohen/John Lissauer)
* Un Canadien Errant (The Lost Canadian, Antoine Gérin-Lajoie)
* The Traitor
* Our Lady Of Solitude
* The Gypsy's Wife
* The Smokey Life
* Ballad Of The Absent Mare
# Miguel Ángel Santoro

Miguel Ángel Santoro (27 de febrer de 1942) és un exfutbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1974.

## Referències

* ↑ player profile on the Independiente website (castellà)
* ↑ Miguel Ángel Santoro a BDFutbol
# Rauma (Finlàndia)

* Aquest article és sobre el municipi finès. Per a altres usos, vegeu Rauma (desambiguació).
Rauma (en suec Raumo) és un municipi de Finlàndia, situat a la província de Finlàndia Occidental i a la regió de Satakunta. La localitat és coneguda per l'Antiga Rauma, una concentració d'edificis de fusta de gran interès i bon estat que ha merescut ser Patrimoni de la Humanitat per part de la UNESCO.
# Josep Planella i Coromina

Josep Planella i Coromina (Barcelona, 1804 - 1890) fou un escenògraf català, fill i deixeble de Bonaventura Planella i Conxello.

## Biografia

Alumne de l'escola de la Llotja, va començar la seva formació al costat de son pare, amb qui va treballar per al Teatre de la Santa Creu de Barcelona des de 1820. El 1837 el van nomenar escenògraf titular del Teatre de Montsió, i posteriorment, el 1840, seria nomenat escenògraf titular del teatre de la Santa Creu. Fou un dels teòrics de l'escenografia catalana, escrivint obres com Exposición completa y elemental de Arte de la perspectiva y aplicación de ella al palco escénico, que va publicar el 1840 i que es va fer servir com a manual d'escenografia durant molts anys.
Més endavant va col·laborar amb altres teatres com el Teatre Principal de Palma (Mallorca), el d'Alacant o el Teatre del Circ, el Teatre Romea i el Teatre de Jovellanos de Barcelona. També va publicar una autobiografia i un manual amb comentaris sobre els propis treballs.
Els seus escenaris es caracteritzaven per la rigorositat acadèmica amb què els feia, respectant al màxim la perspectiva. Va crear els escenaris per a les obres d'òperes de Verdi, entre molts d'altres.
Es va retirar el 1881 després de més de 60 anys dedicats a l'escenografia, deixant aquesta feina a Francesc Soler i Rovirosa. Va morir a Barcelona el 1890.
Al fons del Museu Nacional d'Art de Catalunya es conserva un esbós seu, titulat Vestíbul d'un palau oriental obert al jardí, provinent de la col·lecció de Raimon Casellas.

## Bibliografia

* DDAA. La col·lecció Raimon Casellas. Publicacions del Mnac/ Museo del Prado, 1992. ISBN 84-87317-21-9. «Catàleg de l'exposició del mateix títol que es va dur a terme al Palau Nacional de Montjuïc entre el 28 de juliol i el 20 de setembre de 1992»
# Torre i Molí de l'Oli (Cervera del Maestrat)

La torre i el Molí d'oli de Cervera del Maestrat és un conjunt arquitectònic catalogat com Bé d'Interès Cultural amb codi identificatiu: 12.03.044-001, segons disposició del 28 de setembre de 2007; amb anotació ministerial nombre: R-I-51-0012166 i publicació en el BOE amb data 24 de gener de 2008.
El conjunt arquitectònic del Molí d'oli situat en el terme municipal de Cervera del Maestrat (Província de Castelló, Espanya) en el quilòmetre 14 de la carretera de Benicarló a Sant Mateu, es compon de dos edificis, una torre o casa agrícola, inici del conjunt, i el molí pròpiament dit.
La torre és de planta quadrangular, consta de tres plantes, En la planta baixa es disposen el vestíbul, l'escala i els dos aljubs als quals es té accés des de l'entresòl. La planta primera consta d'una sala principal i altres dues de menors dimensions. El paviment és ceràmic de finals del segle xvi o principis del xvii. La façana consta de portada de mig punt amb dovelles de carreu. En la planta principal hi ha dues finestres simètriques sobre les quals s'adverteixen les restes d'una lladronera. La coberta actual és a dues aigües amb teula àrab, les restes de "canecillos" remeten a una coberta anterior plana. En la part superior es conserva un rellotge de sol i una inscripció amb la data 1726, probablement d'una reforma.
El molí consta de dos elements principals, la sala de moles que comptava amb un molí i la sala de premses o de 'ginys' juntament amb altres secundàries. La sala de premses de planta rectangular dividida en dues per pilars de maçoneria, en aquesta nau es troben les dues premses. La premsa més antiga conserva la data de 1606. La nau de molins està dividida en dues parts mitjançant dos arcs rebaixats de carreu sobre pilars.
Altres elements que completen el molí amb la sala de les gerres, l'estable, una altra dependència utilitzada com a habitatge, i al nord la senia per a l'obtenció d'aigua que serveixi en el procés d'extracció de l'oli.
El complex, cedit a la Generalitat per un particular, va ser restaurat en 1986 seguint el projecte de l'equip d'arquitectes D. Jaime Prior i Llombart i D. Fernando Zaragoza Beltrán

## Referències

* Aquest article és una obra derivada de la disposició relativa al procés de declaració o incoació d'un Bé d'Interès Cultural publicada en el DOGV Núm 5614 el 5 d'octubre de 2007 (text), que està lliure de restriccions conegudes sota la llei del dret d'autor de conformitat amb el que disposa l'article 13 de la Llei de Propietat Intel·lectual espanyola.
* ↑ URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2309.
* ↑ «Ficha BIC». [Consulta: 29 maig 2016].
# Chazeuil (Nièvre)

Chazeuil és un municipi francès, situat al departament del Nièvre i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 69 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Chazeuil era de 69 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 56 habitatges, 25 eren l'habitatge principal de la família, 30 eren segones residències i 1 estava desocupat. 54 eren cases i 1 era un apartament. Dels 25 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 18 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Chazeuil el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 42 persones, 23 eren actives i 19 eren inactives. De les 23 persones actives 21 estaven ocupades (13 homes i 8 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1dona). De les 19 persones inactives 9 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un electricista.
L'any 2000 a Chazeuil hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Chazeuil a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Chazeuil a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Ramon Folc de Cardona (beat)

Ramon Folc de Cardona (Arbeca?, les Garrigues segle xv - Saragossa, 1519) fou, segons el santoral de l'Orde de la Mercè, un frare mercedari, venerat com a beat al si de l'orde.

## Hagiografia

Segons aquestes fonts, era fill de Joan Ramon Folc IV de Cardona, primer duc de Cardona, estava destinat a la vida a la cort, però va voler ser religiós i es va fer frare de l'Orde de la Mercè al convent de Barcelona. Humil i virtuós, per la seva fama de santedat, fou conseller dels Reis Catòlics i fou elegit, en 1504, bisbe de Conca. Ramon, però, hi refusà per humilitat i continuà fent vida de frare, fins a morir al Reial Convent de Sant Llàtzer dels mercedaris de Saragossa en 1519.

## Historicitat

No obstant les dades hagiogràfiques, sabem del cert que cap dels fills del primer duc de Cardona es digué Ramon, ni cap membre del casal dels Cardona morí en 1519, ni cap bisbe de Conca inicià el seu bisbat en 1504 o morí poc abans. Si, segons el santoral, morí al convent de Saragossa (llavors el de San Lázaro), es trobaria ressenyat a Gloriosa fecundidad de Maria en el campo de la Catolica Iglesia: descripcion de las excelencias è ilustres hijos del Real Convento de San Lázaro de la ciudad de Zaragoça ..., crònica del convent escrita per Francisco de Neyla al final del segle xvii i on esmenta un considerable nombre de frares mercedaris vinculats a la fundació fins a mitjan segle xvii. A l'obra no surt citat cap Ramon de Cardona, ni cap membre d'aquesta família i ni tan sols cap frare destacat mort en 1519 o que fou designat bisbe.
Sembla, doncs, que aquest Ramon de Cardona no hagi existit realment i, potser, es tracta d'una llegenda pietosa sense fonament històric, tal vegada basada en la vida d'algun altre membre dels Cardona sense identificar. Així, alguns dels pretesos germans del llegendari Ramon sí que foren bisbes: Enric de Cardona i Enríquez, fill del primer duc, ho fou de Barcelona i el seu germà Lluís, de Tarragona.

## Enllaços externs

* Arbre genealògic de la Casa de Cardona.
* Santi, beati e testimoni. "Beato Raimondo Folch Vescovo".
* Gaietà Cornet i Mas. Guía del viajero en Manresa y Cardona: descripción de todo lo notable en ambas poblaciones. Barcelona : Imp. de Vicente Magriñá, 1860, p. 277.
* Dades dels Països Catalans. 128, "Cardona, Ramon Folc de". Arxivat 2012-11-17 a Wayback Machine.
* Francisco de Neyla. Gloriosa fecundidad de Maria en el campo de la Catolica Iglesia: descripcion de las excelencias è ilustres hijos del Real Convento de San Lazaro de la ciudad de Zaragoça del Real y Militar Orden de Nuestra Señora de la Merced Redencion de Cautivos. Barcelona: Rafael Figuerò, 1698.
# Miguel Ángel Uzquiza González

Miguel Ángel Uzquiza González (Burgos, 1951) és un polític i pedagog basc d'origen castellà. Professor d'Ensenyament Mitjà, és funcionari docent en serveis especials del Parlament Basc. Ha estat Cap de Serveis Territorials de l'Alta Inspecció d'Educació al País Basc (1986-1991) i Director General d'Administració Educativa del Govern Basc (1991-1994). Militant del PSE-EE, ha estat diputat al Parlament Basc el 2002-2004, regidor de l'ajuntament de Villabuena de Álava el 2003-2007 i senador per Àlaba a les eleccions generals espanyoles de 2004 i 2008.

## Enllaços externs

* Fitxa al Senat Espanyol.