OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nafza

Nafza és el nom d'una tribu amaziga i del país que habiten a Tunísia. El gentilici és nafzi. Pertanyien al gran grup Butr.
Grups nafzis apareixen a l'edat mitjana entre Fes i Tunísia inclòs el Magreb central i el Rif. Un grup va arribar a la península Ibèrica i es va establir a la vall del Guadiana, més amunt de Mèrida on van tenir una fortalesa anomenada Hisn Umm Jàfar; un petit nombre es va establir als Països Catalans, a Xàtiva. Els nafzis foren partidaris de l'omeia Abd-ar-Rahman I, la mare del qual era una presonera de la tribu; abans d'arribar a l'Àndalus l'omeia va romandre un temps a Nakur al Rif, on també s'havia establert un grup nafzi.
El grup principal es va establir a Ifríqiya a l'est de la Krumíria. La ciutat de Nazfa o Nefza que agafa el nom de la tribu, està situada a 150 km a l'oest de Tunis.

## Referències

* ↑ Ed.. "Nafza." a: ''Encyclopaedia of Islam, Second Edition''. Editada: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2014.  primera ed: isbn: 9789004161214, 1960-2007.
* Ibn Khaldun, Histoire des Berbères et des dynasties musulmanes de l'Afrique septentrionale, 1852-1856, traducció de William Mac Guckin de Slane, Imprimerie du Gouvernement, Alger, volums I, II i III, en línia a Google Llibres, aquí i aquí
# Myelobia

Myelobia és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Myelobia atrosparsellus (Walker, 1863)
* Myelobia bimaculata (Box, 1931)
* Myelobia biumbrata (Schaus, 1922)
* Myelobia castrellus (Schaus, 1922)
* Myelobia decolorata Herrich-Schäffer, [1854]
* Myelobia dorsipunctellus (Schaus, 1922)
* Myelobia endothermalis (Hampson, 1919)
* Myelobia heinrichi (Box, 1931)
* Myelobia incanella (Hampson, 1896)
* Myelobia lanceolatus (Zeller, 1881)
* Myelobia nabalalis (Schaus, 1934)
* Myelobia nigristigmellus (Hampson, 1896)
* Myelobia parnahyba (Schaus, 1934)
* Myelobia smerintha (Hübner, 1821)
* Myelobia spectabilis (C. Felder, R. Felder & Rogenhofer, 1875)
* Myelobia squamata (Hampson, 1919)
* Myelobia systrapegus (Dyar, 1913)
* Myelobia vinasella (Schaus, 1913)
* Myelobia xanthotherma (Hampson, 1919)
* Myelobia zeuzeroides Walker, 1865

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 30 gener 2019].
# Myeon

Myeon és una unitat administrativa utilitzada a Corea del Sud que agrupa diversos ri i equival al que es coneix com a districte.
Abans de l'1 d'octubre de 1961 tenia un govern de baix nivell. Amb la Llei de mesures provisionals sobre autonomia local es convertí en una àrea administrativa simple.

## Referències

* 1 2 «면 面». Doopedia. [Consulta: 9 novembre 2017].
* ↑ Oficina Económica y Comercial de España en Seúl. Corea del Sur. Govern d'Espanya, Ministeri d'Economia i Indústria, 2008, p. 8. Arxivat 2016-09-10 a Wayback Machine.
# Naveta de Biniac Oriental

La naveta de Biniac Oriental és una naveta d'enterrament o funerària on es van realitzar inhumacions col·lectives durant l'edat del bronze. S'hi accedeix des de la carretera general de Maó a Ciutadella de Menorca. Al punt quilomètric 8,1 hi ha un desviament a l'esquerra que condueix a la zona coneguda com l'Argentina. Just a l'entrada es troba la naveta de Biniac oriental, dins de les instal·lacions del Lloc de Menorca.

## Característiques

La naveta de Biniac Oriental és de planta circular, amb exterior en talús, construït amb grans blocs desbastats col·locats horitzontalment: el que es coneix com a tècnica o construcció ciclòpia, que trobem a molts altres edificis de la prehistòria de Menorca. La porta s'obre al sud del monument. En època desconeguda (recentment, segons escriu Hernández Sanz a principi de segle xx) s'hi va adossar a la zona sud un mur de pedra seca que cobreix i oculta el parament sud.
Un corredor llarg dona accés a la càmera ovalada, construïda amb un parament irregular d'aproximació de filades i coberta amb lloses horitzontals.
Les dimensions que té són: longitud exterior 11,10 m; amplària exterior 10,70 m; longitud interior 3,90 m; amplària interior 2,30 m.
S'ha plantejat que les navetes amb aquestes característiques, anomenades navetes de tipus intermedi, estarien a mig camí entre els sepulcres megalítics i les navetes de planta allargada, que serien de cronologies més avançades.
L'arqueòloga María Luisa Serra Belabre, en la dècada dels anys seixanta del segle xx, va fer una petita excavació a la part superior, sense resultats. En la càmera tampoc s'han pogut recuperar restes arqueològiques, ja que es va reutilitzar des d'antic com a refugi per al bestiar i es va buidar tot el seu sediment. No obstant això, a través d'excavacions realitzades en altres navetes sabem que aquests edificis servien per sebollir els membres d'una família o una petita comunitat a mesura que anaven morint. Els cossos s'acompanyaven generalment d'una sèrie d'objectes, relacionats amb les creences en la vida després de la mort.
Període cronològic: Aproximadament 1500-1000 a.C. (edat del bronze).

## Referències

* ↑ Naveta de Biniac Oriental en http://www.menorcatalayotica.info/Contingut.aspx?

## Vegeu també

* Període pretalaiòtic a Menorca

## Bibliografia

* Gornés S., S. La naveta de Biniac L'Argentina Oriental. In AA.DD., Historia de las Islas Baleares. (en castellà). Volum 16: Patrimonio histórico y artístico. El Mundo-El Dia de Baleares / Edicions de Turisme Cultural, 2006.
* Plantalamor, L.; López, A. La naveta occidental de Biniac-Argentina, (Alayor-Menorca). (en castellà). Noticiario Arqueológico Hispánico, 1983.
* Serra M.L., M.L.. La naveta oriental de Biniac (Alayor-Menorca) (en castellà). Pyrenae, 1965.
# Navezuelas

Navezuelas és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya). El 2023 tenia 648 habitants.

## Referències

* ↑ «Extremadura (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 14 juliol 2024].
# Naveta (laboratori)

Una naveta de laboratori és un gresol petit, que té forma allargada semblant a la d'una barca, de material refractari, platí, níquel, etc. que s'empra per escalfar-hi o cremar-hi compostos orgànics dins d'un tub de combustió.

## Referències

* ↑ Alegret, S. Diccionari de l'utillatge químic. Institut d'Estudis Catalans, 1977. ISBN 9788472830134.
Equipament de laboratori de química :
Viccionari
# No em porto malament

No em porto malament (títol original en anglès: Ain't Misbehavin') és una comèdia musical estatunidenca dirigida i escrita per Edward Buzzell, estrenada el 1955 amb Rory Calhoun. Ha estat doblada al català.

## Argument

Una noia entra en l'alta societat quan un vell home ric s'enamora d'ella.

## Producció

La pel·lícula, dirigida per Edward Buzzell amb un guió del mateix Buzzell i de Devery Freeman i Philip Rapp sobre l'obra de Robert Carson, va ser produïda per Samuel Marx de la Universal International Pictures.

## Banda sonora

* «Ain't Misbehavin'» - música de Fats Waller, lletra d'Andy Razaf
* «A little Love Can Go a Long Way» – lletra de Paul Francis Webster, música de Sammy Fain
* «The Dixie Mambo» - música de Charles Henderson i Sonny Burke
* «I Love that Rickey Ricke Tickey Tickey» - lletra de Sammy Cahn, música de Johnnie Scott

## Critica

Segons Il Morandini la pel·lícula és «a mig camí entre el musical i el bon humor», però no aconsegueix entra en l'espectador per la mediocritat del fons i els personatges no es van desenvolupar correctament. Segons Leonard Maltin el film és un «plaer musical, pur entreteniment».

## Repartiment

* Rory Calhoun
* Piper Laurie
* Jack Carson
* Mamie Van Doren
* Reginald Gardiner
* Barbara Britton
* Dani Crayne
* Carl Post
* Roger Etienne
* Harris Brown
* George Givot
* Peter Mamakos

## Referències

* ↑ esadir.cat. No em porto malament. esadir.cat.
* ↑ «Ain't Misbehavin'». The New York Times.
* ↑ «Non è peccato - IMDb - Cast e crediti completi» (en anglès).
* ↑ «Non è peccato - IMDb - Crediti per le compagnie» (en anglès).
* ↑ «Non è peccato - MYmovies».
* ↑ Leonard Maltin. Dalai editore. Guida ai film 2009, 2008, p. 1412. ISBN ISBN 8860181631.
# Nara Kōtsu

Nara Kōtsu (奈良交通), sovint abreujat com a Na-Ko (奈交, Nakō) i que es pot traduir al català com a Trànsit de Nara, és una companyia japonesa privada de transport en autocar que presta servei local a la prefectura de Nara, al sud de la prefectura de Kyoto, al sud-est de la prefectura de Wakayama i a la part central de la prefectura d'Osaka, al Japó.
L'empresa també presta els serveis de bus turístic a tota la prefectura de Nara, de bus d'aeroport des de Nara fins als aeroports internacional de Kansai i d'Itami, així com a autocars de llarga distància amb destinació a Chiba, Nagoya, Tòquio i Yokohama. La companyia també ofereix servicis d'autobusos charter, per a tours i demés serveis privats d'autobús sota demanda i contracte.

## Història

La història de la companyia té el seu origen el 20 de gener de 1921, quan es fundà la companyia de transports predecessora de l'actual, Automòbils Nara (奈良自動車, Nara Jidōsha), estaberta formalment a la ciutat de Nara, capital prefectural. La companyia es va mantindre independent fins que l'1 de juliol de 1943 es va haver de fusionar amb altres petites empreses locals del sector. Actualment, Nara Kôtsu pertany al grup Kintetsu, propietàri del ferrocarril Kintetsu i de la Kintetsu Bus, a més, és la companyia d'autocars de bandera de la prefectura de Nara.

## Parc mòbil

* Hino Poncho
* Hino Rainbow
* Hino Liesse
* Hino
* Isuzu
* Isuzu
* Hino S'elega
* Mitsubishi Fusō Aero King

## Referències

* ↑ https://www.narastation.com/nara-city-bus/
* ↑ https://www.visitnara.jp/getting-around-nara/
* ↑ https://www.japanvisitor.com/japan-transport/nara-buses
# Nairi

Nairi era un país situat entorn del llac Van que va formar el nucli del que després seria el regne d'Urartu, i que cap al 1300 aC era una confederació governada per molts petits reis o prínceps. El nom del país podria derivar de Nihriya un regne que existia al segle xviii aC a la part occidental de l'alt Tigris, amb capital a Nihriya, situada a l'entorn de la moderna Diyarbekir.
Amb el rei d'Assíria Tukultininurta I (1255 aC-1218 aC) els assiris derrotaren a una coalició de reis de Nairi a la regió del llac Van, però no van ocupar el país. Amb Teglatfalassar I (1116 aC-1090 aC) el 1114 aC l'exèrcit assiri va travessar les muntanyes i l'Eufrates Oriental i va derrotar a 23 reis del Nairi. En altres ocasions el nombre de reis esmentat és encara més gran. Teglatfalasar I diu que va arribar a la Mar de Nairi que se suposa és el llac Van. Però els assiris després de rebre jurament de lleialtat i promesa de tribut es van retirar i van tardar bastant de temps a poder tornar. En aquest moment 22 reis s'haurien sotmès al rei d'Assíria, i un d'ells, Sini de Dayaini que exercia una certa hegemonia sobre els 23 reis, va resistir fins al final però va ser capturat i portat a Assur on també es va acabar sotmetent. Va poder retornar al seu regne. Els 23 regnes eren:
* Dayaini, situat al nord del riu Arzànies, governat per Sini.
* Nimmi, que tocava al llac Van
* Tunubi, a les fonts de l'Eufrates
* Tuali
* Kindari
* Uzula
* Unzamuni
* Andiabi
* Pilankini
* Aturguiri
* Kulibarzini
* Shinibirni
* Jimua
* Patiri o Paitiri (prop de l'Arzànies o Palu)
* Uiram
* Shururia
* Abaini o Abahuni (al nord del llac Van)
* Adaimi
* Kirini (després província armènia de Karin, o sigui Erzurum)
* Albaya
* Uguira
* Nazabia
* Abarsiuri
Cap a l'any 880 aC aquests petits principats ja estaven unificats sota el rei de Biaini (és a dir del llac Van) que les fonts assíries denominen Rei d'Urartu. En les seves inscripcions els reis d'Urartu del segle viii aC i posteriors es titulen reis de Nairi quan escriuen en assiri i reis de Biaini i senyors de Tushpa si ho fan en urartià, però no reis d'Urartu, nom que només els aplicaven els assiris.

## Referències

* ↑ Redgate, A. E. The Armenians. Malden (USA): B. Blackwell, 2002, p. 27-28. ISBN 9780631143727.
# Northport (Alabama)

City of Northport és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2008 tenia 23.442 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Northport tenia 19.435 habitants, 7.844 habitatges, i 5.255 famílies. La densitat de població era de 512,9 habitants/km².
Dels 7.844 habitatges en un 32,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,3% hi vivien parelles casades, en un 15,7% dones solteres, i en un 33% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones hi havia 83,9 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.206 $ i la renda mediana per família de 48.673 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.008 $ mentre que les dones 26.340 $. La renda per capita de la població era de 20.163 $. Aproximadament l'11,6% de les famílies i el 13,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Code of Alabama 1975, Title 11, Chapter 40, Section 11-40-1». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 1r juliol 2010].
* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Northport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 1r juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Northport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 1r juliol 2010].
# Anna d'Àustria

Anna d'Àustria és el nom dels següents personatges:
* Anna d'Habsburg (1280-1327), filla gran de l'emperador Albert I d'Àustria (Habsburg)
* Anna d'Àustria (1318–1343), filla de Frederic I d'Habsburg, casada amb Enric XV de Baviera
* Anna d'Àustria (duquessa de Baviera) o Anna d'Habsburg-Jagellón (1528–1590), duquessa d'Àustria, filla de l'emperador Ferran I i d'Anna d'Hongria
* Anna d'Àustria (reina d'Espanya) (Cigales, Espanya, 1549 - Badajoz, 1580), princesa imperial, arxiduquessa d'Àustria, princesa d'Hongria i de Bohèmia, reina consort de Castella i Aragó (1570-1580) i de Portugal (1580)
* Maria Anna de Baviera (arxiduquessa d'Àustria) o Maria Anna de Wittelsbach-Habsburg. filla d'Albert V de Baviera i d'Anna d'Àustria (1528-1590) i neta de Ferran I d'Habsburg.
* Anna d'Habsburg (reina de Polònia i Suècia) (1573-1598), esposa de Segimon III Vasa.
* Anna d'Àustria (emperadriu) o Anna d'Habsburg-Gonzaga o Anna del Tirol (Insbruck, 4 d'octubre de 1585 – Viena, 14/15 de desembre de 1618), filla de Ferran II d'Habsburg casada amb el seu cosí Maties I (1585-1618), arxiduquessa d'Àustria i emperadriu.
* Anna d'Àustria i Àustria-Estíria o Anna d'Espanya (Valladolid, 1601 - París, 1666), infanta de la corona dels regnes d'Espanya i reina consort i regent (1643 - 1651) de França, germana de Felip IV d'Espanya, esposa de Lluís XIII i mare de Lluís XIV.
* Maria Anna d'Àustria i Àustria-Estíria, o Marianna d'Espanya (1606-1646), esposa de l'emperador Ferran III d'Habsburg i filla del rei Felip III d'Espanya.
* Maria Anna d'Habsburg (1610-1665), filla de Ferran II d'Habsburg.
* Maria Anna d'Àustria (muller de Felip IV) (1634-1696), reina d'Espanya, consort de Felip IV i mare de Carles II.
# Touiref

Touiref (àrab: الطويرف aṭ-Ṭwīraf) és una ciutat del nord-oest de Tunísia, a la governació del Kef. Forma una municipalitat amb 2.718 habitants el 2014.

## Economia

És essencialment agrícola, amb producció de cereals, carn, llet i recursos forestals com ara fusta de pi blanc.

## Administració

És el centre de la municipalitat o baladiyya homònima, amb codi geogràfic 23 13 (ISO 3166-2:TN-12).
Al mateix temps, forma un sector o imada, amb codi 23 53 57, dins de la delegació o mutamadiyya de Nebeur (23 53).

## Referències

* ↑ «Régions-Municipales 2018 : installation des nouveaux Conseils municipaux» (en francès), 28-06-2018. [Consulta: 9 juliol 2018].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 144. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 69-72. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Soule (rugbi)

La soule era un joc de pilota que es practicava a la França de l'antic règim i que actualment es torna a practicar en algunes regions de França.

## Descripció del joc

És un joc que s'ha considerat l'antecessor del rugbi. En ell, dos equips repartits en un terreny, han de col·locar la pilota de cuir, tela o fusta (denominada soule o choule) que és llançada per un àrbitre, a un lloc prèviament indicat. Es jugava a l'aire lliure. Els jugadors o "souleurs" partien d'un lloc fix (el cementiri, un prat, un castell...) i havien d'arribar a un lloc indicat per posar-hi la pilota. El lloc d'arribada podia ser qualsevol, la llar d'una casa, per exemple. L'equip no era d'un nombre definit de persones; podia estar format per tots els homes sans de dos o més pobles, pels casats que jugaven contra els solters, etc. El joc, bàsicament consistia en una cursa que era interrompuda per baralles (melés) més o menys acarnissades. Les regles eren fluctuants i normalment les autoritats estaven en contra de la pràctica d'aquest esport, ja que no era estrany que diversos jugadors patissin fractures importants.

## Història

Un dels documents més antics que menciona la soule és una ordenança de Carles V de França del 3 d'abril de 1365, en la qual es diu "que no pot figurar entre els jocs que serveixen per a l'exercici del cos". El 1440, el bisbe de Tréguier amenaçà als jugadors amb l'excomunió i una multa de 100 sous. Va ser molt jugat fins a l'època de la Revolució Francesa quan la seva afició va quedar reduïda a l'àrea de Morbihan.

## Referències

* ↑ «Regles actuals de la soule» (en francès). [Consulta: 15 novembre 2014].
* 1 2 «Regles de joc clàssiques de la soule» (en francès). [Consulta: 15 novembre 2014].
# ISO 3166-2:CI

ISO 3166-2:CI és el subconjunt per a Costa d'Ivori de l'estàndard ISO 3166-2, publicat per l'Organització Internacional per Estandardització (ISO) que defineix els codis de les principals subdivisions administratives.
Actualment per a Costa d'Ivori l'estàndard ISO 3166-2 està format per 19 regions.
Cada codi es compon de dues parts, separades per un guió. La primera part és CI, el codi ISO 3166-1 alfa-2 per a Costa d'Ivori. La segona part són dos digits:
* 01–16: Les regions creades el 1997
* 17–19: Les regions creades el 2000
El 2011 Costa d'Ivori va ser reorganitzada i ara està subdividida en catorze districtes, dos dels quals són districtes autònoms (Abidjan i Yamoussoukro). Els dotze districtes restants són subdividits en 31 regions. Aquests canvis encara no han estat reflectits a l'estàndard ISO 3166-2.

## Codis actuals

Els noms de les subdivisions estan llistades segons l'ISO 3166-2 publicat per la "ISO 3166 Maintenance Agency" (ISO 3166/MA).
| Codi | Nom de la subdivisió (fr) | Nom de la subdivisió (ca) |
| CI-06 | 18 Montagnes (Région des) | Dix-Huit Montagnes |
| CI-16 | Agnébi (Région de l') | Agnébi |
| CI-17 | Bafing (Région du) | Bafing |
| CI-09 | Bas-Sassandra (Région du) | Bas-Sassandra |
| CI-10 | Denguélé (Région du) | Denguélé |
| CI-18 | Fromager (Région du) | Fromager |
| CI-02 | Haut-Sassandra (Région du) | Haut-Sassandra |
| CI-07 | Lacs (Région des) | Lacs |
| CI-01 | Lagunes (Région des) | Lagunes |
| CI-12 | Marahoué (Région de la) | Marahoué |
| CI-19 | Moyen-Cavally (Région du) | Moyen-Cavally |
| CI-05 | Moyen-Comoé (Région du) | Moyen-Comoé |
| CI-11 | Nzi-Comoé (Région) | Nzi-Comoé |
| CI-03 | Savanes (Région des) | Savanes |
| CI-15 | Sud-Bandama (Région du) | Sud-Bandama |
| CI-13 | Sud-Comoé (Région du) | Sud-Comoé |
| CI-04 | Vallée du Bandama (Région de la) | Vallée du Bandama |
| CI-14 | Worodougou (Région du) | Worodougou |
| CI-08 | Zanzan (Région du) | Zanzan |

### Notes

* ↑ Nom en català no inclòs a l'estàndard ISO 3166-2.

## Enllaços externs

* ISO Online Browsing Platform: CI (Plataforma Online d'Exploració ISO: CI) (anglès)
* Regions de la Côte d'Ivoire (Costa d'Ivori), Statoids.com (anglès)
# Pere Aguilar

Pere Aguilar (Vic ?, segle XIV) fou un mestre d'obres català. Treballà en la construcció de l'església de la Mercè de Vic. Hi construí arcs de diafragma i hi deixà esculpits els escuts d'Aguilar i de Molina.

## Bibliografia

* Miquel S. Salarich i Torrents, Miquel S. Ylla-Català i Genís «Vigatans Il·lustres». Publicacions del Patronat d'Estudis Ausonencs Vic. Núm. 5-6
# Descolonització portuguesa d'Àfrica

La independència de les colònies portugueses a Àfrica començà al 1973 amb la declaració unilateral de la República de Guinea Bissau, que fou reconeguda per la comunitat internacional, però no per la potència colonitzadora. Les altres colònies portugueses aconseguiren la independència al 1975, en el context de la Revolució dels Clavells, i s'acabà així l'Imperi portugués.(1)(2)
La descolonització va generar un moviment migratori que encabí a Portugal prop de 700.000 persones designades com "retornades".(3)(4)(5)

## Referències

* (1)Davila, Jerry. Hotel Trópico - Brasil i o desafio da descolonização Africana, 1950-1980. Ed. Paz & Terra, 2011. ISBN 9788577531790.
* (2)Franz-Wilhelm Heimer, Doni Entwicklungskonflikt in Angola. (alemany) Munique: Weltforum Verlag, 1979; versió abreujada en portugués: O processo de descolonização em Angola: ensaio de sociologia política, Lisboa: A Regra do Jogo, 1980
* (3)Mário António Fernandes d'Olivera (org.), A descolonização portuguesa: Aproximaçâo a um estudo. Lisboa: Institut Democràcia i Llibertat, 1979
* (4)Norrie MacQueen, The Decolonisation of Portuguese Africa. (anglès) Londres & Nova York: Longman, 1997
* (5)Stewart Lloyd-Jones & António Costa Pinto, The Last Empire: Thrity years of Portuguese decolonisation. (anglès) Bristol & Portland, Oregon: Intellect Books, 2003

## Vegeu també

* Colonialisme
* Descolonització
* Colonització d'Àfrica
* Cursa per l'Àfrica

## Enllaços externs

* La descolonização, prioridade do MFA, Dicionário de Abril - Lletra D, per António Reis/ Maria Inácia Rezola/ Paula Borges, Braveant/ RTP, 2012.
* Descolonização: Os 500 dias da fim do Império, Descolonização portuguesa, per Rosário Lira, RTP, 2018.
* ONU contra colonialismo portuguâs, A vida dos Sons - 1960 (Extrato de Programa), per Ana Aranya / Iolanda Ferreira, RDP, 2012.