OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Orotz-Betelu

Orotz-Betelu (en basc, cooficialment en castellà Oroz-Betelu) és un municipi de Navarra, a la comarca d'Auñamendi, dins la merindad de Sangüesa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 232 | 231 | 228 | 221 | 221 | 219 | 206 | 199 | 201 | 205 | 190 |
| Fonts: Orotz-Betelu i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Creu commemorativa (Jorba)

La creu commemorativa és una creu de terme de Jorba (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Es tracta d'una creu sobre columna i basament. Columna i basament estan inscrites i recorden l'aplec que es va celebrar el mes d'agost de 1910 amb motiu de la visita de l'arxipreste.

## Referències

* ↑ «Creu commemorativa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Creu commemorativa a Vilamalla

La Creu commemorativa a Vilamalla és una obra de Vilamalla (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu treballada amb doble cordó de ferro que ressegueix el perfil d'una creu llatina de braços acabats amb formes lobulades. L'interior és buit, retallat. A l'extrem inferior del braç longitudinal hi ha un rètol amb la data 1958, treballat amb el mateix sistema de la creu. La creu està incrustada en un pilar de base quadrada disposada damunt un sòcol de pedra.

## Referències

* ↑ «Creu commemorativa a Vilamalla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].
# Arvidsjaur

Arvidsjaur (en sami septentrional: Árviesjávrrie) és una localitat i centre administratiu del Municipi d'Arvidsjaur, al Comtat de Norrbotten, província de la Lapònia, Suècia, amb 4.683 habitants el 2017.
Arvidsjaur és un centre per a la indústria europea de l'automòbil. Durant els mesos d'hivern, els principals fabricants d'automòbils realitzen proves àrtiques al municipi d'Arvidsjaur. La ciutat també fomenta el turisme oferint excursions en moto de neu, senderisme, esquí, pesca i passejades amb trineus de gossos. Si les coses van segons és previst, Arvidsjaur serà la ubicació de les potes davanteres de l'ant més gran del món - Stoorn - una atracció turística que es construirà des d'Arvidsjaur fins a Skellefteå a Västerbotten. El club de futbol de la ciutat és l'IFK Arvidsjaur.

## Transport

Arvidsjaur ha establert xarxes ferroviàries i de carreteres, i també té un aeroport, amb vols diaris a Estocolm i de temporada a destinacions d'Alemanya. La línia de ferrocarril Inlandsbanan només funciona amb trens turístics a l'estiu. Hi ha autobusos cap a Gällivare, Östersund, Skellefteå, Piteå, Luleå i altres llocs propers.

## Clima

Arvidsjaur té un clima subàctic dominat pels hiverns llargs i que és breument interromput per uns estius moderadament càlids però molt lluminosos a causa de la seva latitud septentrional.
Dades climàtiques a Arvidsjaur (temperatures 2002-2015; precipitació 1961-1990) :
| Mes | gen | febr | març | abr | maig | juny | jul | ag | set | oct | nov | des | anual |
| Màxima mitjana °C (°F) | −6.9 (19.6) | −5.4 (22.3) | −0.7 (30.7) | 4.9 (40.8) | 11.4 (52.5) | 16.4 (61.5) | 19.8 (67.6) | 17.8 (64) | 11.8 (53.2) | 3.9 (39) | −1.8 (28.8) | −4.6 (23.7) | 5.5 (41.9) |
| Mitjana diària °C (°F) | −11.3 (11.7) | −9.9 (14.2) | −5.7 (21.7) | 0.3 (32.5) | 6.4 (43.5) | 11.6 (52.9) | 15.5 (59.9) | 13.1 (55.6) | 7.8 (46) | 0.9 (33.6) | −5.1 (22.8) | −8.6 (16.5) | 1.2 (34.2) |
| Mínima mitjana °C (°F) | −15.3 (4.5) | −14.5 (5.9) | −10.7 (12.7) | −4.2 (24.4) | 1.4 (34.5) | 6.7 (44.1) | 10.2 (50.4) | 8.4 (47.1) | 3.9 (39) | −2.1 (28.2) | −8.4 (16.9) | −12.6 (9.3) | −3.1 (26.4) |
| Precipitació mitjana mm (polzades) | 35 (1.38) | 26 (1.02) | 27 (1.06) | 27 (1.06) | 38 (1.5) | 49 (1.93) | 80 (3.15) | 76 (2.99) | 55 (2.17) | 42 (1.65) | 43 (1.69) | 36 (1.42) | 534 (21.02) |
| Mitjana de dies de precipitació | 18 | 15 | 14 | 12 | 11 | 13 | 16 | 16 | 16 | 16 | 17 | 18 | 182 |
| Font #1: ||||||||||||||
| Font #2: ||||||||||||||

## Referències

* ↑ «Tätorter 2015; befolkning 2010-2017, landareal, andel som överlappas av fritidshusområden» (en suec). Oficina Central d'Estadístiques de Suècia.
* ↑ «Arvidsjaur Climate Guide» (en anglès). [Consulta: 27 juny 2013].
* ↑ «Monthly & Yearly Statistics (2002-2015)» (en anglès). SMHI. Arxivat de l'original el 2018-12-25. [Consulta: 25 març 2016].

## Enllaços externs

* Arvidsjaur - Lloc web oficial (suec)
* Arvidsjaur.eu Arxivat 2013-02-08 a Wayback Machine. - Informació sobre Arvidsjaur (suec)
# Ostanes

Ostanes (en grec Ὀστάνης), o també Hostanes va ser un sacerdot, teòleg i mag persa que va acompanyar al rei Xerxes en la campanya contra els grecs a la segona guerra mèdica. Se'l considerava un fanàtic religiós i a ell s'atribueix la crema de l'Acròpoli d'Atenes i la introducció a Grècia de l'ocultisme persa. Era seguidor de Zaratustra i mobad o sacerdot del culte oficial.
Plini diu que era magister magorum omnium, el mestre de tots els mags, i que va "infectar" el món amb aquest "art monstruós". Apuleu el cita com a mag de gran prestigi, juntament amb Carmendes, un altre mag persa. Altres autors ressalten les seves qualitats de filòsof, tal com recull la Suda.
Només es coneix un títol de les seves obres, Octateuc, encara que és possible que sigui un escrit tardà que se li va atribuir. Coneixem el seu contingut per alguns fragments, que parlen de la descripció d'un déu superior, dels dimonis i de pràctiques màgiques. Amb el seu nom van circular diversos tractats d'astronomia i un sobre la força amagada en els animals, les plantes i les pedres. Per això se li atribueix una Λιθίκά, o tractat sobre les pedres. Existeixen fragments sobre receptes de la simpatia i antipatia de les plantes i animals a l'estil de Bolos de Mendes, que s'atribueixen a Ostanes. Alguns autors diuen que va ser mestre de Bolos.
Un altre Ostanes va ser fill de Darios II de Pèrsia.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 231-232. ISBN 8481641618.
# Ostapovka

Ostapovka - Остаповка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 100 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Paco Mutlló i Noguera

Francesc Mutlló i Noguera, anomenat familiarment Paco (Sabadell, 7 de febrer de 1873 - Sabadell, 20 de novembre de 1936), fou un industrial, banquer i polític de Sabadell.
Era fill d'en Francisco Mutlló i Puiggrós i de Rita Noguera, cardadors de llana igualadins establerts a Sabadell a la dècada de 1850. Era el petit de tres germans: en Manel, l'Anna i el Francesc. Començà a treballar de jove amb el seu pare, que tenia una petita indústria dedicada a la fabricació de cintes de carda per al tèxtil. Continuà, amplià i modernitzà el negoci familiar i fins arribà a exportar bona part de la producció.
Va ser regidor de l'Ajuntament de Sabadell i diputat provincial durant la dictadura de Primo de Rivera. El 1926 fou nomenat director del Banc de Sabadell, del qual va ser membre de la junta de govern des de 1923 fins que va morir el 1936.
Des del 1939 Sabadell li té dedicat un carrer, el carrer de Paco Mutlló, al barri de la Creu Alta.

## Referències

* 1 2 3 Nomenclàtor. «Carrer de Paco Mutlló». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 25 maig 2014].
# Pada

«Pada» té aquests significats:
# Padalí

Padalí (en rus: Падали) és un poble del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2012 tenia 365 habitants.

## Referències

* ↑ Оценка численности постоянного населения Хабаровского края на начало 2011 года по муниципальным образованиям Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine.
# Dalton (cràter)

Dalton és un cràter d'impacte que es troba a prop de l'extremitat occidental de la cara visible de la Lluna. S'insereix en la vora oriental del cràter Einstein, amb el cràter Balboa al nord i amb Vasco da Gama cap al sud.
* Fotografia de la missió Lunar Orbiter 4
* Fotografia de la missió Lunar Reconnaissance Orbiter
La vora d'aquest cràter no està molt erosionat, i les seves parets interiors presenten terrasses. El sòl interior presenta un sistema d'esquerdes superficials que són generalment concèntriques amb la paret interior. Es localitza un petit cràter a prop de la banda sud de la paret interior, i un altre a la cara nord del petit pic central.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Pahlevi

Dinastia Pahlevi o Pahlavi (arabitzat Pahlawī) fou el nom adoptat per la nissaga persa fundada el 1925 per Rida Shah (1925-1941) i continuada per Muhammad Rida Shah (Mohammad Reza Pahlevi, 1945-1979). El 1979 fou enderrocada per una revolta islamista que tenia com a cap espiritual a l'aiatol·là Ruhollah Khomeini, i es va proclamar la república Islàmica de l'Iran.

## Referències

* ↑ «Pahlevi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Daniel Wilson

Sir Daniel Wilson (Edimburg, 5 de gener de 1816 – Toronto, 6 d'agost de 1892) va ser un artista, professor universitari, arqueòleg i etnòleg canadenc d'origen escocès.
Daniel Wilson va néixer i va rebre l'educació a Edimburg, i hi va actuar com a secretari de la Societat d'antiquaris. Marxà a Toronto per exercir de professor d'història i literatura anglesa del University College. Del 1880 al 1892 va ser president del College i entre els anys 1889 i 1892 fou el rector de la Universitat de Toronto.
En la seva obra The Archeology and Pre-historic Annals of Scotland (1851) va aparèixer per primera vegada el terme prehistòria en llengua anglesa, (en francès es feia servir des de 1830 per part de Paul Tournal). Altres llibres que va publicar van ser Memorials of Edinburgh in the Olden Time (1848, amb nombroses il·lustracions del mateix Wilson), Prehistoric man: researches into the origin of civilisation in the Old and the New World (1862), Chatterton: a biographical study (1869) i Caliban, the Missing Link (1873).

## Enllaços externs

* Llarg article biogràfic de Carl Berger (anglès)
# Pare Temps

El Pare Temps és la personificació del temps en la cultura popular. El temps es representa com un home vell que dur atributs com un rellotge de sorra, una dalla, calendaris o fulles que cauen de les seves robes. Pot estar acompanyat de símbols de la mort, per recordar que el pas de la vida porta inexorablement a la seva fi (memento mori).
El Pare Temps pot aparèixer en quadres i al·legories sobre el temps, en representacions del nou any, essent aleshores un símbol del 31 de desembre en oposició al nadó que simbolitza l'any nou o bé en faules on el caràcter deriva del Cronos grec, una figura mitològica present en diverdes obres clàssiques.
# Pare de la neu

El Pare de la neu és un personatge de la mitologia catalana, considerat com la causa de nevades des de la fi de novembre.
A la Garrotxa se li diu "Andreu, Pare de la Neu". El 30 de novembre a la festa de Sant Andreu —en altres fonts pels volts del mes de febrer– organitza una gran festassa amb molts banquets, danses i xerinola a la qual són convidats una gran multitud d'éssers fantàstics d'una i altra banda dels Pirineus. Uns mesos abans, els seus servidors plomen grans quantitats d'oques, —segons Marcel Casellas i Navinés són gallines— que són el principal component dels tiberis. Aquestes plomes cauen a terra i així és com queda tot nevat.
| « | Diu que al cel hi ha un personatge, que és El Pare de la Neu, que governa les nevades i diuen que es diu Andreu. | » |
| — Jaume Arnella i París |||

## Referències

* ↑ Busquets i Molas, Esteve «El sant de la neu» (pdf). Catalunya Cristiana, 04-12-1988, pàg. 23.
* 1 2 Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any. Barcelona: Salvat, 1984, p. 747. ISBN 8434536730 [Consulta: 23 abril 2019].
* 1 2 Casademont, Emili «Sagàs, el primer poble català». Diari de Girona, 29-11-2009.
* ↑ Sánchez, Manuel Martín. «Andreu». A: Seres míticos y personajes fantásticos españoles (en castellà). Madrid: EDAF, 2002, p. 303. ISBN 9788441410534.
* ↑ Casellas, Marcel. «L'aloja». Discmedi, 2016. [Consulta: 23 abril 2019]. «Qui la ballarà, l'Aloja? El Pare de la Neu plomant gallines?»
* ↑ Amrnella, Jaume «El Pare de la Neu». Vallesos, 4, 2012.
# Askari

«Askari» té aquests significats:
* Àscari, tipus de soldats
* Askari (Fortuny), quadre pintat per Marià Fortuny
* Askari, Jono Baraka, personatge de Marvel Comics
# Aulonocara guentheri

Aulonocara guentheri és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 «Aulonocara guentheri» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Eccles, D. H. & E. Trewavas. 1989. Malawian cichlid fishes. The classification of some Haplochromine genera. Lake Fish Movies, H. W. Dieckhoff, Alemanya Occidental. Malawian cichlid fishes: 1-334.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C., 1991. Aulonocara. p. 11-17. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# August Kuentzmann Damm

August Kuentzmann Damm (Sélestat, 1843 - Barcelona, 1877) fou un cerveser alsacià. Va emigrar a Barcelona el 1871 amb la seva esposa Melanie per causa de la guerra francoprussiana i el tractat de Frankfurt.
El 1872, va fundar amb el seu soci català, Francesc Xavier Camps i Puigmartí, la fàbrica de cervesa i gel Camps i Kuentzmann, al carrer Curtidors del municipi de Sant Martí de Provençals, contigu a la ciutat de Barcelona. Camps era el soci capitalista i Kuentzmann era el soci industrial. La fàbrica produïa cervesa de baixa fermentació utilitzant fred artificial, el que suposava un producte menys alcohòlic i més suau i refrescant. Disposava d'una caldera de 2.400 litres, quantitat elevada per a l'època en comparació amb la resta de fabricants de la ciutat de Barcelona. També el 1872, va obrir la cerveseria Gambrinus, a la fi de les Rambles, on se servia cervesa amb la denominació alemanya Strasbourger produïda a la fàbrica de Sant Martí de Provençals. El 1874 la cervesa de Camps i Kuentzmann va adquirir una gran reputació en el mercat barceloní. El 1875 es va separar del seu soci Camps.
El 1876, va establir pel seu compte fàbrica i cerveseria a Barcelona, en un local al carrer Viladomat 27, incorporant el seu cosí Joseph Damm com a mestre cerveser. En aquesta fàbrica produïa amb una caldera de 2.400 litres de capacitat, la segona més gran a Barcelona per darrere de la fàbrica de Louis Moritz, de 4.000 litres. El 1877, August Kuentzmann va morir i la fàbrica va passar el 1880 a mans d'Adolphe Leinbacher, suís establert a Barcelona, qui, el 1881, es va associar amb Joseph Damm, mitjançant la constitució de la societat regular col·lectiva Leinbacher i Damm.

## Referències

* ↑ Francesc Cabana. Fàbriques i empresaris: Arts gràfiques, Paper, Ciment, Materials per la construcció, Alimentació, Suro, Pell. Diputació de Barcelona, Xarxa de Municipis, 2001.
* ↑ Garrett Oliver. The Oxford Companion to Beer. Oxford University Press, USA, 2012, p. 749–. ISBN 978-0-19-536713-3.
* ↑ Cortijo, Dani. «La torre de les aigües del Besòs». Nació Digital, 25-05-2019. [Consulta: 31 maig 2020].
* 1 2 Xavier García Barber. La cerveza en España: Orígenes e implantación de la industria cervecera. LID Editorial, 24 novembre 2014, p. 82–. ISBN 978-84-8356-957-3.
* ↑ Garcia Barber, Xavier. «Modernización tecnológica y cambio empresarial en la industria cervecera barcelonesa, 1870-1913. Un enfoque chandleriano» p. 74. Revista de Historia Industrial, 2017.
* ↑ Obiols, Isabel «125 años de cerveza Damm» (en castellà). El País [Madrid], 19-07-2001. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Escur, Nùria. «La última señora Damm. La nieta del fundador de la cervecera rememora los 125 años de historia de la empresa» (en castellà). La Vanguardia, 10-09-2001. [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ Edel, Philippe. «Ces Alsaciens qui firent le Monde» (en francès) p. num.39. Union Internationale des Alsaciens, 2012. [Consulta: 31 maig 2020].
# Danijel Šarić

* No s'ha de confondre amb Daniel Šarić.
Danijel Šarić (Doboj, Bòsnia i Hercegovina, 27 de juny de 1977) és un jugador d'handbol de Bòsnia. Juga a la posició de porter i mesura 1,94 m. Actualment juga al FC Barcelona.
La temporada 2013-2014, va guanyar cinc títols amb el FC Barcelona, en un gran any en què l'equip només no va poder guanyar la Copa d'Europa, i a la Lliga ASOBAL va guanyar tots 30 partits disputats, amb un nou rècord de gols, 1146.

## Referències

* ↑ http://www.fcbarcelona.cat/web/catala/handbol/temporada_09-10/plantilla/jugadors/saric.html Arxivat 2009-07-17 a Wayback Machine.
* ↑ «Ple de triomfs històric per al Barça d'handbol». Lloc web del FC Barcelona, 23-05-2014. [Consulta: 1r juny 2014].
# Cuixític central

El cuixític central (que també rep el nom d'agaw) és una branca de la família de les llengües cuixítiques conformada per un reduït nombre de llengües parlades a Etiòpia i a Eritrea.
La més recent classificació de les llengües cuixítiques centrals (Appleyard 2006) distingeix els següents grups:
   * Nord-central:
      * Del nord:
         * Bilin - parlat per uns 70.000 individus dels voltants del poble de Keren (Eritrea).
      * Central:
         * Khamtanga (també dit khamir, khamta) - uns 143,000 parlants al nord de la Regió Amhara.
   * Occidental:
      * Qimant - proper a l'extinció, llengua dels Qemant a la Zona Semien Gondar. Les dues varietats geogràfiques més diferenciades són el qwara i el kayla. El qwara, en perill d'extinció, el parlen per membres de Beta Israel, que visqueren a Qwara i ara resideixen a Israel. El kayla és la varietat de la petita part de la comunitat esmentada que es va quedar a Qwara.
   * Awngi - amb la quantitat més gran de parlants (més de 350.000), parlat al sud-est del llac Tana. Amb la seva varietat més particular, el kunfal, parlat a l'oest del llac Tana per unes 2.000 persones.

## Bibliografia

* Appleyard, David L. (2006) A Comparative Dictionary of the Agaw Languages (Kuschitische Sprachstudien — Cushitic Language Studies Band 24). Köln: Rüdiger Köppe Verlag.
* Hetzron, Robert (1976) "The Agaw Languages", Afroasiatic Linguistics 3,3, p. 31-37.
# Cuixític oriental de les Terres Altes

El cuixític oriental de les Terres Altes és una subdivisió de les llengües cuixítiques que comprèn set idiomes parlats a Etiòpia (i, en el cas del burji, una petita comunitat a Kenya): l'alaba-k'abeena, el burji, el gedeo, el hadiyya, el kambaata, el libido i el sidamo.
Aquestes llengües cuixítiques orientals de les Terres Baixes són sovint incloses, ensems amb el cuixític oriental de les Terres Altes, el yaaku i el dullay, dins un hipotètic i poc definit cuixític central que no ha aconseguit l'acceptació unànime dels especialistes.

## Bibliografia

* Hudson, Grover (1981) "The Highland East Cushitic family vine", Sprache und Geschichte in Afrika 3: 97-124.
* Hudson, Grover (1988) "The Highland Cushitic hypothesis", Proceedings of the Eighth International Conference of Ethiopian Studies (Addis Ababa, 1984), Taddese Beyene (ed.), 693-696. Birmingham: Elm Press.
* Hudson, Grover (1989) Highland East Cushitic Dictionary, Kuschitische Sprachstudien 7. Hamburg: Buske.
* Hudson, Grover (2005) "Highland East Cushitic languages", Encyclopedia of Language and Linguistics, 2a ed., Keith Brown (ed.), 294-298. Elsevier: Oxford.
* Hudson, Grover (2007a) "Highland East Cushitic morphology", Morphologies of Asian and African Languages, vol. 1, Alan S. Kaye, ed., 529-545. Winona Lake: Eisenbrauns.
* Wedekind, Klaus (1980) "Sidamo, Gedeo (Derasa), Burji: Phonological differences and likenesses", Journal of Ethiopian Studies 14: 131-76.
* Wedekind, Klaus (1990) Generating narratives: interrelations of knowledge, text variants, and Cushitic focus strategies. Trends in Linguistics. Studies and Monographs, 52. Berlín: Mouton de Gruyter.

## Enllaços externs

* Entrada Highland East Cushitic a l'Ethnologue
# Paraliparis albeolus

Paraliparis albeolus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 33 i 1.200 m de fondària (normalment, entre 260 i 375).

## Distribució geogràfica

Es troba al mar d'Okhotsk.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Schmidt, P. Yu, 1950. Fishes of the Sea of Okhotsk [= Ryby Okhotskogo morya]. Transactions of the Pacific Committee Acad. Sci. U.S.S.R. v. 6: 1-370, Pls. 1-20.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 «Paraliparis albeolus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Fedorov, V.V., I.A. Chereshnev, M.V. Nazarkin, A.V. Shestakov i V.V. Volobuev, 2003. Catalog of marine and freswater fishes of the northern part of the Sea of Okhotsk. Vladivostok: Dalnauka, 2003. 204 p.
* ↑ Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* ↑ Quast, J.C. i E.L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.

## Enllaços externs

* AQUATAB