OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Daniele Ratto

Daniele Ratto (Colzate, Bèrgam, Llombardia, 5 d'octubre de 1989) és un ciclista italià, professional des del 2010 fins al 2016. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa a la Volta a Espanya de 2013 amb final al santuari de la Mare de Déu de Canòlic, Andorra.

## Palmarès

* 2006 (júnior)
** 1r al Tour del País de Vaud i vencedor de 2 etapes
** 1r al Giro della Lunigiana i vencedor d'una etapa
* 2007 (júnior)
** Vencedor d'una etapa al Giro della Lunigiana
* 2008
** 1r al Piccolo Giro di Lombardia
* 2009
** 1r al Trofeu Sportivi di Briga
* 2010
** 1r al Gran Premi de la indústria i l'artesanat de Larciano
* 2013
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2012. Abandona (12a etapa)
* 2013. 95è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2014. 126è de la classificació general

## Referències

* ↑ López-Egea, Sergi «La Vuelta viu un dia de gossos a Andorra». El Periódico de Catalunya, 07-09-2013 [Consulta: 16 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Festa di sant'Agata

La festa de santa Àgata (en italià, festa di sant'Agata) és el festival religiós més important de Catània. Se celebra en honor de la patrona de la ciutat, i és una de les festes religioses catòliques més seguides en nombre de persones involucrades i que atrau. Es duu a terme cada any del 3 al 5 de febrer, el 12 de febrer i el 17 d'agost. L'aniversari de febrer està lligat al martiri de santa Àgata, mentre que la data d'agost recorda el retorn a Catània de les seves despulles, després que fossin robades i portades a Constantinoble pel general romà d'Orient Jordi Maniaces com a botí de guerra i on van romandre 86 anys. Del 3 al 5 de febrer, més d'un milió de fidels i turistes arriben a Catània.

## Referències

* ↑ «La festa di S. Agata, Bianco: «Ho proposto di riaprire, dopo le festività, il sacello» – Ultima TV». [Consulta: 5 febrer 2017].
* ↑ «S. Agata minuto per minuto». www.lasiciliaweb.it. Arxivat de l'original el 6 de febrer 2017. [Consulta: 5 febrer 2017].
* ↑ «Sant'Agata, il programma della Festa e delle processioni dal 3 al 5 febbraio - QdS.it». qds.it. Arxivat de l'original el 2017-02-05. [Consulta: 5 febrer 2017].
* ↑ Pitrè i 1900, p. XXXII.
* ↑ Pitrè i 1990, p. 217.
* ↑ «La lunga processione di Sant'Agata: in mattinata il rientro in Cattedrale». Arxivat de l'original el 2018-07-13. [Consulta: 5 febrer 2017].

## Bibliografia

* Pitrè, Giuseppe. Carlo Clausen. Feste patronali in Sicilia, 1900.
# Aplastodiscus perviridis

Aplastodiscus perviridis és una espècie de granota que viu a l'Argentina, el Brasil i, possiblement també, al Paraguai.

## Referències

* Eterovick, P.C., Kwet, A., Lavilla, E. & Baldo, D. 2004. Aplastodiscus perviridis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Nombre de Graetz

El nombre de Graetz $(Gz)$ és un nombre adimensional utilitzat en la transferència tèrmica. Proporciona la relació entre la capacitat tèrmica d'un fluid i la calor transmesa per conducció.
Aquest nombre porta el nom del físic alemany Leo Graetz.

## Càlcul

Es defineix de la manera següent:
    $Gz={\frac {Q_{m}c_{p}}{\lambda L_{c}}}$
on:
* $\lambda$ = conductivitat tèrmica.
* $L_{c}$ = longitud característica (sovint es defineix com el diàmetre de la canonada, o el diàmetre hidràulic, per on flueix el fluid).
* $c_{p}$ = capacitat tèrmica.
* $Q_{m}$ = dèbit màssic.
El nombre de Graetz també es pot definir com:
    $\mathrm {Gz} ={D_{H} \over L}\mathrm {Re} \,\mathrm {Pr}$
on
* $D_{H}$ = diàmetre en tubs rodons o diàmetre hidràulic en conductes transversals arbitraris.
* $L$ = longitud.
* $Re$ = nombre de Reynolds.
* $Pr$ = nombre de Prandtl.
Quan s'utilitza en càlculs de transferència de massa, el nombre de Prandtl es substitueix pel nombre de Schmidt $(Sc)$, que expressa el quocient entre la difusivitat de la quantitat de moviment i la difusivitat de la massa.
    $\mathrm {Gz} ={D_{H} \over L}\mathrm {Re} \,\mathrm {Sc}$

## Límits

Per a materials d'alta temperatura, aquest nombre encara s'aplica a la lava volcànica, però els models i els experiments fets per preparar la construcció de recuperadors de corium han demostrat que no és vàlid per al cas del corium que pugui formar-se al nucli del reactor en cas de pèrdua accidental de les capacitats de refrigeració.

## Referències

* ↑ Hall, Carl W. Laws and Models: Science, Engineering and Technology (en anglès). Boca Raton: CRC Press, 2000. ISBN 8449320186.
* ↑ Stanford Massey, Bernard. Measures in science and engineering: their expression, relation and interpretation (en anglès). Ellis Horwood Limited, 1986 (Mathematics and its Applications). ISBN 0853126070.
* ↑ Shah, R. K; Sekulic, D. P.. Fundamentals of Heat Exchanger Design (en anglès). John Wiley and Sons, 2003.
* ↑ Nellis, G; Klein, S. Heat Transfer (en anglès), 2009.
* ↑ Christophe Journeau, enginyer d'art i fabricació, expert sènior a la Comissió d'Energia Atòmica (2006), L'étalement du corium : Hydrodynamique, rhéologie et solidification d'un bain d'oxydes à haute température. Tesi doctoral en mecànica i energètica, recolzada el 21 de juny de 2006 (Vegeu la conclusió de la tesi a les pàgines 167/172) - PubliCEA (francès)

## Vegeu també

* Nombre de Cameron
# Forest Park (Oklahoma)

Forest Park és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 1.066 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Forest Park tenia 1.066 habitants, 433 habitatges, i 325 famílies. La densitat de població era de 194,1 habitants per km².
Dels 433 habitatges en un 19,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,3% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 24,9% no eren unitats familiars. En el 21,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,9% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 18,5% entre 25 i 44, un 33,9% de 45 a 60 i un 22,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.536 $ i la renda mediana per família de 60.163 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.000 $ mentre que les dones 28.250 $. La renda per capita de la població era de 25.300 $. Entorn del 4,7% de les famílies i el 5,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Forest Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Forest Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Sotalia

Sotalia és un gènere de cetacis que inclou dues espècies, el tucuxi (S. fluviatilis) i S. guianensis. Aquests delfínids viuen en hàbitats fluvials de la conca de l'Amazones i a les costes de la meitat septentrional de Sud-amèrica. Fins fa pocs anys, es pensava que era un gènere monotípic (amb una sola espècie), però anàlisis moleculars demostraren que hi havia dues espècies diferents.

## Referències

* ↑ Cunha, H. A.; V. M. F. da Silva, J. Lailson-Brito Jr.; M. C. O. Santos, P. A. C. Flores, A. R. Martin, A. F. Azevedo, A. B. L. Fragoso, R. C. Zanelatto i A. M. Solé-Cava «Riverine and marine ecotypes of Sotalia dolphins are different species». Marine Biology, 148, 2005, pàg. 449-457. DOI: 10.1007/s00227-005-0078-2.
Espècies vivents de cetacis :
Regne Animalia  · Embrancament Chordata  · Classe Mammalia  · Infraclasse Eutheria  · Superordre Laurasiatheria  · (sense categoria) Artiodactyla  · (sense categoria) Whippomorpha :
Subordre Mysticeti :
Subordre Odontoceti (continua més avall) :
Subordre Odontoceti (contina més amunt) :
# Teuleria de Piolet

La Teuleria de Piolet és una fàbrica de teules a Salàs de Pallars (el Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Actualment en resten parts de l'edifici, bastit amb pedra escairada i morter. L'entrada, actualment tapiada, consisteix en un arc rebaixat bastit amb pedres disposades a sardinell. Es conserva part del forn, construcció cilíndrica feta amb paret de maons.

## Notes

* 1 2 «Teuleria de Piolet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].Informació extreta sobre la base de la fitxa model F30 emplenada pels Agents Rurals (2014). Donada d'alta per l'IPAC a juliol de 2014.
# Dolley Madison

Dolley Payne Todd Madison (20 de maig de 1768 – 12 de juliol de 1849) va ser l'esposa del quart president dels Estats Units, James Madison, i Primera Dama dels EUA des de 1809 fins a 1817. També, a vegades va actuar com a Primera Dama durant l'administració de Thomas Jefferson, en compliment de les funcions cerimonials més comunament associades amb l'esposa del president, ja que Jefferson era vidu.

## Referències

* ↑ Catherine Allgor, A Perfect Union: Dolley Madison and the Creation of the American Nation (Nova York: Henry Holy & Co., 2006), 43
# Farfa

El Farfa és un riu, afluent esquerra del Tíber a la regió de Sabínia a Itàlia. té un llargada de 25 quilòmetres. Neix a Ponte Buida, un llogaret del municipi de Frasso Sabino per l'aiguabarreig del Fosso della Mola i del Fosso delle Mole.
El cabal a la confluència de circa 5 m³/s, quasi totalment es capta per proporcionar aigua potable a la ciutat de Roma. Aquesra sobreexplotació amenaça la vitalitat i la biodiversitat cap a avall. Grups d'acció per a la renaturalització i la protecció dels biòtops riberencs van obtenir que des de la primavera de 2019 s'augmentés el cabal de 0,2m³/s. Encara no n'hi ha prou, però és la primera vegada que els concessionaris comercials cedeixin a demandes de natura mediambiental.
En l'antiguitat era conegut com a Favaris esmentat per Virgili, i que segons Servius seria el mateix riu que el Farfarus esmentat per Ovidi.
La cèlebre Abadia de Farfa, fundada el 681, va prendre el nom del riu, i fou durant l'edat mitjana un dels principals monestirs d'Itàlia.

## Referències

* ↑ «Fiume Farfa sorgenti delle Capore» (en italià). Unione Comuni Alta Sabina.
* ↑ Redacció «Il fiume Farfa potrà contare su 200 litri di acqua in più al secondo» (en italià). La mia città News, 17-04-2019. Arxivat de l'original el 2021-12-06 [Consulta: 18 juny 2019].
* ↑ Bunbury, Edward Herbert. «Fa'baris». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Olympe Pélissier

Olympe Pélissier (1797-1878) va ser una model per a artistes i la segona esposa del celebèrrim compositor italià Gioachino Rossini. La parella es va casar el 16 d'agost de 1846.

## Biografia

Sota la Restauració francesa, Pélissier va ser una figura notable en la societat de París, admirada pel Comte de Girardin, encarregant-se de salons atesos pel Baron Schikler, i el 1830 mantenint un romanç amb Honoré de Balzac. Ella i Rossini es van conèixer al voltant de 1830, després de la separació d'ell amb la seva primera esposa, la cantant d'origen espanyol Isabella Colbran, i Olympe va començar a cuinar per a ell i a portar els seus assumptes de negocis, encara que no es van casar fins després de la mort d'Isabella el 1845. Ella va viure amb ell a la seva nova casa en el suburbi de Passy, i va continuar fent-ho fins a la seva mort.
Alguns crítics afirmen que Honoré de Balzac es va inspirar en Olympe Pélissier per al personatge de la Dona sense cor o Feodora en la novel·la de 1831 La Peau de chagrin. Altres crítics sostenen que es tracta de tot un grup de dones en la vida de Balzac, entre elles Pélissier.
En ficció, apareix en el film francès de 1974 Eugène Sue, interpretada per Claudine Coster.

## Referències

* ↑ «De La Littérature : Biographie de Honoré de Balzac». Arxivat de l'original el 2008-06-22. [Consulta: 12 abril 2015].
* ↑ Balzac : Monde et demi monde dans La Comédie humaine - Le blog de Med Médiène
* ↑ Ficha IMDB de Eugène Sue de 1974

## Enllaços externs

* Rossini i la seva vídua The New York Times, 28 d'abril de 1878
# Sota terra (peça de teatre)

Sota terra és un drama en tres actes i en vers, original de Frederic Soler, estrenat al teatre Romea de Barcelona, la nit del 29 de gener de 1885.
L'acció té lloc a les muntanyes del terme de Valls. Època del regnat de Felip V. El text havia estat guardonat amb una corona de plata al Certamen Literari del Círcol Espanyol de Valls, l'any 1882.

## Repartiment de l'estrena

Actors de repartiment.
* Núria, 18 anys: Carme Parreño.
* Sorda, 80 anys: Caterina Mirambell.
* Josep, 50 anys: Teodor Bonaplata.
* Fura, 60 anys: Lleó Fontova.
* Robert, 30 anys: Iscle Soler.
* Narcís, 30 anys: Joan Isern.
* Veciana, 60 anys: Jaume Virgili.
* Coronel, 40 anys: Joaquim Pinós.
* Mus, 20 anys: Hermenegild Goula.
* Met, 18 anys: Frederic Fuentes.
* Rafel, 40 anys: Ramon Valls.
* Minyons d'en Veciana, soldats de Felip V, soldats de l'Arxiduc, homes del poble.

## Referències

* 1 2 «Sota terra». Arxiu digital històric dels espectacles del Teatre Romea. [Consulta: 24 abril 2022].
# Fosforescència

La fosforescència és el fenomen en el qual certes substàncies tenen la propietat d'absorbir energia i emmagatzemar-la, per emetre-la posteriorment en forma de llum. El mecanisme físic que regeix aquest comportament és el mateix que per a la fluorescència; no obstant això, la principal diferència amb aquesta és que hi ha un retard temporal entre l'absorció i la reemissió dels fotons d'energia. El retard pot durar des de menys d'un segon a diversos dies.
En la fosforescència, les substàncies continuen emetent llum durant un temps molt més perllongat, encara després del tall de l'estímul que la provoca, ja que l'energia absorbida s'allibera lentament (fins i tot moltes hores després) i contínua. Aquest fenomen és aprofitat en aplicacions tals com la pintura de les busques dels rellotges, o en determinades joguines que s'il·luminen en la foscor. Igual que en el cas de la fluorescència, existeixen certs minerals que també tenen propietats fosforescents.
Aquests són minerals molt estranys i rars de trobar, però molt espectaculars, ja que tenir fosforescència implica que també tenen fluorescència. La seva luminescència ve donada, en general, per la presència de ions d'elements de les terres rares en la seva estructura. Cal destacar-ne, per exemple, la wil·lemita, la fosforescència de la qual és verda i ve donada per la presència d'arsènic en la seva estructura. La presència d'arsènic és molt petita i això fa que es consideri com una impuresa. No obstant això, no totes les wil·lemites tenen fosforescència, depenent si la zona de formació és rica en arsènic o no.

## Referències

* ↑ «Phosphorescence» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 octubre 2014].
* ↑ «Fosforescència». Diccionari de Geologia (IEC). [Consulta: 1r maig 2016].
# Bennane-Bodher

Bennane-Bodher o Bennene-Bodheur o Benen-Bodher (àrab: بنان بوضر, Bannān Būḍur) és una municipalitat de la governació de Monastir, a Tunísia. Està formada per la ciutat de Bennane i el poble de Bodher, ambdós llocs dins de la delegació de Ksibet El Médiouni. Tenia 14218 habitants el 2014.

## Administració

Forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 32 36 (ISO 3166-2:TN-12).
Al mateix temps, la ciutat de Bennane constitueix dos sectors o imades, Bennane Sud (32 62 53) i Bennane Nord (32 62 54), i el poble de Bodher un altre sector o imada (32 62 55), tots tres dins de la delegació o mutamadiyya de Ksibet El Médiouni (32 62).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 148-150. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 82-85. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# José María Esteban Celorrio

José María Esteban Celorrio (Lleida, Catalunya 1954) és un piragüista català, ja retirat, guanyador d'una medalla olímpica.

## Biografia

Va néixer el 27 de maig de 1954 a la ciutat de Lleida.

## Carrera esportiva

Va participar, als 18 anys, als Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental), on finalitzà quart en la semifinal de la prova masculina del K-2 1000 metres i quart en la repesca de la prova del K-4 1000 metres. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà), on aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova de K-4 1000 metres al costat d'Herminio Menéndez, José Ramón López i Luis Gregorio Ramos.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat quatre medalles en el Campionat del Món de piragüisme: una medalla d'or, una medalla de plata i dues medalles de bronze.
# Olympia

«Olympia» té aquests significats:
* Edificis:
** Edifici Olympia de València.
** Olympia (París), teatre musical de París
* Saló Olímpia va ser un teatre de Barcelona, situat al Paral·lel i que va funcionar entre 1900 i 1909.
* Toponímia: Olympia (Washington), capital de l'Estat de Washington (EUA)
* Obres:
** Olympia (Manet), quadre de Manet
** Olympia (pel·lícula), pel·lícula alemanya.
** 'Olympia', òpera del compositor Adalbert Spiller (1846-1904).

## Vegeu també

* Olímpia (desambiguació)
# Nissan Stadium (Nashville)

El Nissan Stadium és un estadi d'usos múltiples situat a la ciutat de Nashville, Tennessee, Estats Units. S'utilitza principalment per al futbol americà i és la casa dels Tennessee Titans de l'NFL i els Tennessee State Tigers de la Universitat Estatal de Tennessee.
L'Estadi Nissan està situat a la riba est del riu Cumberland, i posseeix un aforament de 69.143 seients. El seu primer esdeveniment va ser un partit de pretemporada entre els Titans i els Atlanta Falcons el 27 d'agost de 1999. Des de la seva obertura el 1999, s'ha conegut per diversos noms, entre ells Adelphia Coliseum 1999-2002, The Coliseum 2002-2006, i LP Field 2006-2015.

## Vegeu també

* Tennessee Titans

## Enllaços externs

* Nissan Stadium – Tennessee Titans
# Formigueret d'espatlles vermelles

El formigueret d'espatlles vermelles (Euchrepomis humeralis) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Viu a la selva pluvial de leserres baixes, per l'est dels Andes, a l'est d'Equador, est de Perú, nord de Bolívia i oest amazònic del Brasil.

## Referències

* ↑ «Formigueret d'espatlles vermelles». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Bernat II del Congo

Bernardo II Nimi a Nkanga va ser manikongo (Mwene Kongo), o rei del regne del Congo, del 12 d'agost de 1614 fins a agost de 1615. Era fill del rei Álvaro I i mig germà del rei Álvaro II. Nascut d'una esposa serva del rei, va assolir al tron el setembre de 1614 en detriment de l'hereu Álvaro III designat pel duc de Mbamba, Antonio da Silva.
Aquest mateix duc de Mbamba, al cap d'un any, es revoltà contra ell, el destituí i proclamà rei Álvaro III, qui va matar Bernat II l'agost de 1615.

## Referències

* ↑ Battell, Andrew and Samuel Purchas: The Strange Adventures of Andrew Battell of Leigh, in Angola and the Adjoining Regions", page 137. The Hakluyt Society, 1901
* ↑ (anglès) Anne Hilton The Kingdom of Kongo Clarendon Press 1985 Fig 1 p.86 & p.87.
# Filandre cendrós

El filandre cendrós (Philander canus) és una espècie de marsupial de l'ordre dels didelfimorfs. Viu al centre i oest del Brasil, el nord de l'Argentina, l'est de Bolívia, l'est del Perú, el nord-est de Colòmbia i Veneçuela. El seu pelatge dorsal és curt i de color gris uniforme, mentre que el ventral és de color blanc o crema. És força més petit que el filandre d'Allen (P. opossum).

## Referències

* ↑ Voss, Robert S.; Díaz-Nieto, Juan F.; Jansa, Sharon A. «A Revision of Philander (Marsupialia: Didelphidae), Part 1: P. quica, P. canus, and a New Species from Amazonia» (en anglès). American Museum Novitates, vol. 3891, 3.891, 2018, pàg. 1–70. DOI: 10.1206/3891.1. ISSN: 0003-0082.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# José Torres Hurtado

José Torres Hurtado (Píñar, Granada, 15 d'octubre de 1946) és batle de Granada (Espanya) des de 2003, quan el Partit Popular va guanyar les eleccions municipals en aquesta ciutat per majoria absoluta i va succeir al govern tripartit de l'anterior legislatura. En les eleccions de 2007 va ampliar el seu avantatge en dos regidors amb un 53,33% dels vots, aconseguint els millors resultats de la història del PP a Granada i convertint-se en el primer batle democràtic a aconseguir dues majories absolutes consecutives en la ciutat.
Casat i amb dues filles, José Torres Hurtado és enginyer tècnic agrícola, i va ser membre del Consell d'Administració de la RTVA. Altres càrrecs polítics electes que va ocupar abans de l'Ajuntament de Granada van ser (cronològicament): diputat nacional per Aliança Popular en 1982, senador electe per Granada en la tercera legislatura (1986), diputat autonòmic per Granada des de 1990, diputat per Granada en el Parlament d'Andalusia al març de 1996 i delegat del Govern a Andalusia fins a la presentació de la seva candidatura a l'Ajuntament de Granada.

## Gestió com a batle

De la seva legislatura com a batle entre 2003 i 2007 en destaquen les obres escomeses en la ciutat, com la reforma completa de dues de les principals vies de la ciutat (la Gran Via i l'Avinguda de la Constitució) i la construcció de tres passos subterranis en zones de tràfic molt dens, així com la reconstrucció integral del barri d'infrahabitatge de Santa Adela. Sota el seu segon mandat van començar també les obres del Metro de Granada, que planeja donar servei a la capital, així com diversos pobles de la zona metropolitana. Des de l'Ajuntament de Granada s'ha mostrat sempre com la mà dreta del president del PP granadí i tinent de batle de l'ajuntament, Sebastián Pérez.