OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 1189 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1189 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 13 d'agost de 1998. Després d'expressar la seva profunda pertorbació pels atemptats a Nairobi (Kenya) i Dar es Salaam (Tanzània), el 7 d'agost de 1998, el Consell va condemnar enèrgicament els atacs terroristes i va demanar als països que adoptessin mesures per evitar nous incidents.

## Antecedents

El 7 d'agost de 1998, centenars de persones van morir en explosions simultànies de camions bomba a les ambaixades a les principals ciutats de l'Àfrica oriental de Dar es Salaam (Tanzània) i Nairobi (Kenya). Els atacs, lligats als membres locals del Gihad Islàmic egipci, van posar l'atenció per primera vegada a Osama bin Laden i Ayman al-Zawahiri als Estats Units, i van provocar que el FBI col·loqués Bin Laden en la seva llista dels deu més buscats.

## Resolució

El Consell de Seguretat va quedar sorprès pels atacs que afectaven negativament a les relacions internacionals i estava convençut que la supressió dels actes de terrorisme era essencial per a la pau i la seguretat internacionals. Va subratllar que tots els estats membres de les Nacions Unides haurien d'abstenir-se d'organitzar, fomentar o participar en actes terroristes en altres països. A més, calia reforçar la cooperació internacional entre els estats per prendre mesures per prevenir i combatre el terrorisme.
Els bombardejos a Nairobi i Dar es Salaam van ser fortament condemnats, i es van expressar condolences a les famílies de les víctimes. Es va instar a tots els països i institucions internacionals a prestar assistència a les investigacions realitzades a Kenya, Tanzània i els Estats Units per detectar els responsables i facilitar la reconstrucció d'infraestructures en ambdós països. Finalment, es va instar a tots els països a adoptar, d'acord amb el dret internacional, mesures de seguretat i cooperació per prevenir actes ulteriors i per a la persecució i el càstig dels autors de terrorisme.

## Referències

* ↑ «Security Council strongly condemns terrorist bomb attacks in Nairobi and Dar es Salaam on 7 August». United Nations, 13-08-1998.
* ↑ Schweigman, David. The authority of the Security Council under Chapter VII of the UN Charter: legal limits and the role of the International Court of Justice. Martinus Nijhoff Publishers, 2001, p. 147. ISBN 978-90-411-1641-3.
* ↑ van den Wyngaert, Christine; Stessens, Guy; Janssens, Liesbeth. International criminal law: a collection of international and European instruments. 3rd. Martinus Nijhoff Publishers, 2005, p. 657. ISBN 978-90-04-14232-9.
* ↑ Flynn, E. J. «The Security Council's Counter-Terrorism Committee and Human Rights». Human Rights Law Review, 7, 2, 2007, pàg. 371–384. DOI: 10.1093/hrlr/ngm009.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1101 a la 1200 (1997 - 1998)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Jost Haller

Jost Haller (Estrasburg, segle XV - 1485 $^{(Gregorià)}$) va ser un pintor gòtic d’Alsàcia del segle xv, actiu els anys 1440–1470, establert primer a Estrasburg, després a Metz i a Saarbrücken. També se l'anomena El pintor dels cavallers (francès: Le peintre des chevaliers).
El nom de Haller es va oblidar fins al 1980, quan l'historiador de l'art Charles Sterling el va redescobrir i el va posar en una sèrie de pintures i manuscrits il·luminats que fins ara s'atribuïen a mestres anònims, el més famós entre ells el Retaule de Tempelhof (ca. 1445) de Bergheim, Alt- Rhin (que no s'ha de confondre amb el districte de Tempelhof de Berlín!), una pintura a l'oli sobre taula que es conserva actualment al Museu Unterlinden de Colmar. També es creu que Haller és l'autor del fresc de Sant Miquel derrotant Satanàs, 800 cm alt i 420 cm d'ample, de l'església de Sant Tomàs, Estrasburg.
Un pont d'Estrasburg, construït el 2006, porta el nom de Jost Haller.

## Referències

* 1 2 Legaré, Anne-Marie. «Philippe Lorentz, Jost Haller, le peintre des chevaliers et l'art en Alsace au XVe siècle. Colmar, musée d'Unterlinden, Paris, Les Quatre Coins Editions, 2001». persee.fr, 2004. Arxivat de l'original el 16 de juny 2022. [Consulta: 2 febrer 2017].
* ↑ Hali, Souad. «Jost Haller: le peintre inconnu a enfin un nom». artaujourdhui.info, 19-09-2001. Arxivat de l'original el 2 de febrer 2017. [Consulta: 2 febrer 2017].
* ↑ «Jost Haller Bridge». structurae.net. Arxivat de l'original el 19 d’abril 2015. [Consulta: 2 febrer 2017].
# LVCMOS

El semiconductor d'òxid metàl·lic complementari de baixa tensió (amb acrònim anglès LVCMOS) és una classe de baixa tensió de circuits integrats digitals de tecnologia CMOS.

## Visió general

Per obtenir un millor rendiment i menors costos, els fabricants de semiconductors redueixen les geometries dels dispositius dels circuits integrats. Amb cada reducció també s'ha de reduir la tensió de funcionament associada per tal de mantenir les mateixes característiques operatives bàsiques dels transistors. A mesura que la tecnologia dels semiconductors ha avançat, el Joint Electron Device Engineering Council (JEDEC) ha definit els estàndards de tensió d'alimentació i interfície LVCMOS per a nivells de lògica digital inferiors a 5 volts.
| Lògica Volts | Tolerància Volts | Tolerància Per cent | Referències i Notes |
| 5,0 V | +/-0,5 V | +/-10,0% | Lògica TTL, no LVCMOS |
| 3,3 V | +/-0,3 V | +/-9,09% | JESD8C.01 |
| 2,5 V | +/-0,2 V | +/-8,00% | JESD8-5A.01 JESD80 |
| 1,8 V | +/-0,15 V | +/-8,33% | JESD8-7A JESD76 |
| 1,5 V | +/-0,1 V | +/-8,33% | JESD8-11A.01 JESD76-3 |
| 1,2 V | +/-0,1 V | +/-8,33% | JESD8-12A.01 JESD76-2 |
| 1,0 V | +/-0,1 V | +/-8,33% | JESD8-14A.01 |
| 0,9 V | +/-0,045 V | +/-5,00% | |
| 0,8 V | +/-0,04 V | +/-5,00% | |
| 0,7 V | +/-0,05 V | +/-7,14% | |

## Referències

* ↑ «What's the difference between LVCMOS, LVTTL and LVDS?» (en anglès). https://www.edaboard.com,+03-11-2008.+[Consulta: 15 juliol 2023].
* ↑ «CMOS vs HCMOS vs LVCMOS-Difference between CMOS HCMOS LVCMOS» (en anglès). https://www.rfwireless-world.com.+[Consulta: 15 juliol 2023].
* ↑ Technologies, Bliley. «CMOS vs. LVCMOS: Which is the Best Output Signal for Your Application?» (en anglès). https://blog.bliley.com.+[Consulta: 15 juliol 2023].
* ↑ «Low-Voltage CMOS (LVC) | Renesas» (en anglès). https://www.renesas.com.+[Consulta: 15 juliol 2023].
# Secanella

* Per a altres significats, vegeu «Secanella (Llobera)».
Secanella és un mas al terme municipal de Veciana (Anoia) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Conjunt arquitectònic format per dos grans edificis de planta rectangular i coberta de dos aiguavessos, amb algú afegitó que els desfigura. Sembla que el pati davant de la casa s'ha destinat a magatzem de cotxes vells. L'antiga quadra de Sant Cristòfol de Secanella fou donada al monestir de Sant Llorenç del Munt abans del 1187. El 1201 Bernat de Miralles renuncià a favor del monestir tots els drets que hi tenia. L'antiga església de Sant Cristòfol es troba totalment arruïnada, i amb prou feines s'endevina el setial.

## Notes

* 1 2 «Mas Secanella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].
# Pas de Llevata

El Pas de Llevata és un coll a 2.435,6 m d'altitud situat en el límit dels termes municipals de Sarroca de Bellera (antic terme de Benés) i de la Vall de Boí (antic terme de Barruera).
Està situat al sud del Bony del Montanyó i al nord de la Pica de Cerví, al nord-est del Port d'Erta. Hi passava el camí de bast que unia Manyanet amb Taüll i, per tant, les valls del riu de Manyanet i de la Noguera de Tor.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Resolució 842 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 842 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 18 de juny de 1993. Després de reafirmar Resolució 743 (1992) referent a la Força de Protecció de les Nacions Unides (UNPROFOR) i la Resolució 795 (1992), que autoritza la seva presència a la República de Macedònia, el Consell va acollir favorablement l'augment en el nombre de cascs blaus al país.
La resolució va celebrar l'anunci dels Estats Units de desplegar 300 soldats addicionals a Macedònia per juliol de 1993, al costat dels gairebé 700 soldats escandinaus al país.

## Referències

* ↑ Ackermann, Alice; Pala, Antonio «From peacekeeping to preventive deployment: A study of the United Nations in the former Yugoslav republic of Macedonia». European Security, 5, 1, 1996, pàg. 83–97. DOI: 10.1080/09662839608407255.
* ↑ Lukic, Rénéo; Lynch, Allen. Europe from the Balkans to the Urals: the disintegration of Yugoslavia and the Soviet Union. Oxford University Press, 1996, p. 291. ISBN 978-0-19-829200-5.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Força de Desplegament Preventiu de les Nacions Unides

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Kathryn Gardner

Kathryn Ann Gardner (Sterling, Kansas, 1956) és una jutgessa americana, que forma part del Tribunal d'Apel·lació de Kansas.
Gardner es va llicenciar en art al Geneva College de Beaver Falls, Pennsilvània. Va ser professora d'anglès i francès a la Washburn Rural High School durant dos anys abans d'assistir a la Facultat de Dret de la Universitat de Kansas.
L'any 1983, després de doctorar-se en dret, Gardner va començar la seva carrera jurídica com a advocada investigadora del jutge Joe Haley Swinehart del Tribunal d'Apel·lació de Kansas. Va exercir un temps de fiscal general adjunta a Topeka i després es va traslladar a Wichita on va ocupar el càrrec de secretària judicial del jutge Sam A. Crow al Tribunal de Districte dels Estats Units a Kansas.
L'any 1988 es va incorporar com a col·laboradora al despatx d'advocats de Martin & Pringle i va marxar com a sòcia l'any 2000 després de dotze anys de litigis de discriminació laboral per tribunals estatals i federals. Quan Gardner va tornar a Topeka l'any 2000, va exercir novament com a secretària judicial del jutge Crow.
Durant els anys d'exercici de l'advocacia, Gardner va ser molt activa en activitats professionals, cíviques i comunitàries. Va presentar cursos d'educació jurídica a advocats i líders empresarials i, com a professora adjunta, va impartir classes a la facultat de dret de la Universitat Washburn sobre redacció per a la pràctica del dret i la defensa intensiva de la prova.
El 29 de gener de 2015, Gardner va ser nomenada jutge del Tribunal d'Apel·lació pel governador Sam Brownback i l'11 de març de 2015 va ser confirmat el seu nomenant en substitució de Caleb Stegall que va ser promocionat al Tribunal Suprem de Kansas.
L'any 2016 va guanyar la reelecció en el càrrec per a quatre anys més; entre gener de 2017 i gener de 2021. Kathryn Ann i el seu marit, Timothy Gardner, fa més de trenta-cinc anys que són casats i tenen tres filles grans i dues netes.

## Referències

* ↑ «Kathryn Ann Gardner» (en anglès). Bloomberg. [Consulta: 16 octubre 2019].
* 1 2 3 4 5 «Honorable Kathryn A. Gardner Judge of the Court of Appeals 2015 -» (en anglès). Kansas Judicial Branch. Arxivat de l'original el 15 d’octubre 2019. [Consulta: 16 octubre 2019].
* ↑ Koranda, Stephen. «State Senator Asks Tough Questions Of Kansas Appeals Court Nominee» (en anglès). Kmuw, 04-03-2015. [Consulta: 16 octubre 2019].
* ↑ Lawry, Bryan. «Senate confirms Kathryn Gardner to Kansas Court of Appeals» (en anglès). The Wichita Eagle, 11-03-2015. [Consulta: 16 octubre 2019].
# LVG

LVG té els següents significats:
* Louis van Gaal, jugador i entrenador de futbol neerlandès
* Luftverkehrsgesellschaft, empresa aeronàutica històrica d'Alemanya
* LVG també és l'abreviatura de La Vanguardia, diari publicat a Barcelona
* LVG també és l'abreviatura de Gran Premi de Las Vegas, prova històrica de Fórmula 1 disputada al circuït de Las Vegas, als Estats Units
* LVG també és el codi OACI de Livingston Energy Flight, aerolínia històrica d'Itàlia
# Furutobeïta

La furutobeïta és un mineral de la classe dels sulfurs. Nom atorgat en honor de la localitat tipus.

## Classificació

La furutobeïta es troba classificada en el grup 2.BE.10 segons la classificació de Nickel-Strunz (2 per a Sulfurs i sulfosals (sulfurs, selenurs, tel·lururs; arsenurs, antimonurs, bismuturs; sulfarsenits, sulfantimonits, sulfbismutits, etc.); B per a "els sulfurs de metall, M:S>1:1 (principalment 2:1)" i E per "amb Pb (Bi)"; el nombre 10 correspon a la posició del mineral dins del grup). En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 2.16.12.1 (2 per a Sulfurs i 16 per variat; 12 i 1 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

La furutobeïta és un sulfur de fórmula química (Cu,Ag)₆PbS₄. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.

## Formació i jaciments

S'ha descrit a Europa, Àsia i a l'Àfrica. En petites vetes de stromeyerita que tallen bornita a la zona de Kuroko en un dipòsit de sulfur massiu.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Furutobeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 Web Mineral.com (anglès)

## Bibliografia

* American Mineralogist: 67: 1075.
# Diògenes Enomau

Diògenes Enomau（en llatí Diogenes Oenomaus, en grec antic Διογένης ο Οινόμαος) fou un poeta tràgic del que es diu que va començar a representar a Atenes les seves obres cap al 404 aC.
De les seves tragèdies només es conserven algun títols, i Suides en fa una llista: Θυέστης (Tiestes), Ἀχιλλεύς (Aquil·les), Ἑλένη (Hèlena de Troia), Ἡρακλῆς (Hèracles), Μήδεια (Medea), Οίδίπους (Èdip), Χρύσιππος (Crisip) i Σεμέλη (Sèmele). Aquestos títols han estat atribuïts a Diògenes de Sinope per Diògenes Laerci. Altres autors els atribueixen a Filisc d'Egina i a Pasifon. Melanti menciona un Diògenes poeta tràgic i es queixa de la seva obscuritat, però sembla que no es tractaria de la mateixa persona. Claudi Elià també parla d'un Diògenes, que tampoc seria aquest ni Diògenes de Sinope.

## Referències

* ↑ Diogenes Oenomaus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1023
# Resolució 844 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 844 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 18 de juny de 1993. Després de reafirmar la Resolució 713 (1991) i les resolucions posteriors, el Consell va observar el deteriorament de la situació a Bòsnia i Hercegovina i va autoritzar un reforç de la Força de Protecció de les Nacions Unides (UNPROFOR).
Actuant sota el dret internacional humanitari, es van enviar uns altres 7.600 efectius per completar la UNPROFOR d'acord amb un informe del Secretari General Boutros Boutros-Ghali de conformitat amb la resolució 836 (1993). També es van fer crides demanant més personal addicional als estats membres, així com equips i suport logístic.
Es va reafirmar la decisió d'utilitzar la força aèria a la rodalia de la zones segures de Tuzla, Žepa, Bihać, Goražde, Sarajevo i Srebrenica per tal de proporcionar assistència a la UNPROFOR, instant els Estats membres a cooperar amb el secretari general sobre la qüestió.

## Referències

* ↑ Woodward, Susan L. Balkan tragedy: chaos and dissolution after the Cold War. Brookings Institution Press, 1995, p. 415. ISBN 978-0-8157-9513-1.
* ↑ Lowe, Vaughan; Roberts, Adam; Welsh, Jennifer. The United Nations Security Council and war: the evolution of thought and practice since 1945. Oxford University Press US, 2008, p. 237–238. ISBN 978-0-19-953343-5.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Guerra de Bòsnia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# José Emilio Roldán Pascual

José Emilio Roldán Pascual (Segòvia, 19 d'agost de 1949) és un militar espanyol, Tinent General al comandament de la Unitat Militar d'Emergències des de 2008. El 26 de setembre de 2012, va cessar com a Cap de la Unitat Militar d'Emergències (UME), passant a la situació militar de "reserva".
Va ingressar en l'exèrcit al juliol de 1967. Va estar destinat al Sàhara Espanyol. Ha estat destinat a l'Estat Major de la Defensa i en la Guàrdia Reial, i va ser Director del Gabinet Tècnic del Cap de l'Estat Major de la Defensa, coronel Cap del Regiment d'Artilleria Antiaèria número 72, Cap Interí i Cap del Gabinet del Cap de l'Estat Major de l'Exèrcit de Terra i des de juliol de 2005 fins a juliol de 2008 va ser Comandant general de Balears.
En juliol de 2008 fou ascendit a tinent general i nomenat cap de la Unitat Militar d'Emergències en substitució de Fulgenci Coll Bucher, nomenat alhora Cap de l'Estat Major de l'Exèrcit de Terra. Durant el seu mandat es va integrar la Unitat en el Sistema Nacional de Protecció Civil i va col·laborar en el control de l'incendi que va assolar l'illa de La Palma l'agost de 2009. En 2014 fou condecorat amb la Medalla al Mèrit de la Protecció Civil per l'aleshores ministre de l'interior Jorge Fernández Díaz.

## Referències

* ↑ El teniente general Roldán Pascual se despide como Jefe de la Unidad Militar de Emergencias Arxivat 2018-07-18 a Wayback Machine., Ministeri de Defensa, 26 de setembre de 2014
* ↑ Roldán Pascual dará «continuidad» a la reorganización del Ejército en Balears, Periódico de Ibiza, 4 de maig de 2005
* ↑ El comandante general de Baleares asegura que deja las islas con 'tristeza', El Mundo, 26 de juliol de 2008
* ↑ El Teniente General José Emilio Roldán, nuevo Jefe de la Unidad Militar de Emergencias, Europa Press, 24 de juliol de 2008
* ↑ José Emilio Roldán quiere impulsar la Unidad Militar de Emergencias, Diari de Mallorca, 30 de juliol de 2008
* ↑ José Emilio Roldán Pascual, Teniente General de la Unidad Militar de Emergencias que ha conseguido controlar el incendio de La Palma, El Confidencial Autonómico, 5 d'agost de 2009
* ↑ Interior condecora al ex responsable de la Unidad Militar de Emergencias José Emilio Roldán Pascual, El Economista, 10 d'abril de 2014

## Enllaços externs

* Entrevista a la Revista Dintel
# La Immaculada d'Estagell

La Immaculada d'Estagell, o la Immaculada Concepció de Maria és la Capella del convent de les Germanes dels Sants Àngels, de la vila i terme comunal d'Estagell, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
Està situada a la zona de ponent del nucli urbà d'Estagell, al carrer de Lafayette, número 3.
La capella antiga, del convent de les Germanes Franciscanes, era al pis superior de l'edifici del convent. Actualment, amb la comunitat de les Germanes dels Sants Àngels, s'ha traslladat a la planta baixa, al costat mateix de l'entrada al convent.

## Bibliografia

* Gavín, Josep M. «Ros 112. La Immaculada d'Estagell». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.

## Referències

* ↑ La capella de la Immaculada d'Estagell en els ortofotomape s de l'IGN
# Félix Susaeta y Mardones

Félix Susaeta y Mardones (? - Vitòria, 1948) fou un metge i polític basc. Era propietari rural d'Elburgo, conseller de dues societats elèctriques que proporcionaven electricitat a l'ajuntament de Vitòria, i un dels fundadors el desembre de 1929 del Partit Republicà Radical Socialista a Vitòria. A les eleccions generals espanyoles de 1931 fou elegit diputat per Àlaba amb 8.513 vots. El 19 de juliol de 1932 participà en l'assemblea celebrada pels ajuntaments basco-navarresos per a la discussió i aprovació de l'Estatut d'Estella.
A les eleccions generals espanyoles de 1933 es presenta com candidat del Partit Republicà Radical Socialista Independent però no fou elegit diputat en obtenir 4.856 vots. Posteriorment fou un dels fundadors d'Izquierda Republicana.

## Enllaços externs

* Sobre les propietats de Susaeta
* Fitxa al Congrés dels Diputats
# Crocidura batesi

Crocidura batesi és una espècie de mamífer pertanyent a la família de les musaranyes (Soricidae). Fou anomenada en honor de l'ornitòleg i botànic estatunidenc George Latimer Bates.

## Distribució geogràfica

Es troba al Camerun, el Gabon i, possiblement, la República Centreafricana, la República del Congo i Guinea Equatorial.

## Estat de conservació

No afronta grans amenaces pel que fa a la seva conservació, llevat de la desforestació a nivell local.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 31. ISBN 978-0801893049.
* 1 2 Hutterer, R. (2016). "Crocidura batesi." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 6 abril 2023]

## Bibliografia

* Brosset, A., 1988. Le peuplement de mammifères insectivores des forêts du nord-est du Gabon. Revue d'Ecologie (La Terre et La Vie) 43: 23–46.
* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* Hutterer, R., 1993. Order Insectivora. A: Wilson, D.E. i Reeder, D.M. (editors) Mammal Species of the World. Segona edició. Smithsonian Institution Press, Washington DC i Londres: 69-130.
* Hutterer, R., 2005. «Order Soricomorpha». A: D. E. Wilson i D. M. Reeder (editors), Mammal Species of the World, p. 220-311. Johns Hopkins University Press, Baltimore, Maryland (Estats Units).
* Schlitter, D. A., Hutterer, R., Maddalena, T. i Robbins, L. W., 1999. New karyotypes of shrews (Mammalia: Soricidae) from Cameroon and Somalia. Annals of Carnegie Museum 68: 1–13.
* Wilson D. E.; Reeder D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 3a edició. Washington: Smithsonian Institution Press, 2005. ISBN 978-0801882210.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Ribeira de Calhau

Ribeira de Calhau és una vila a l'est de l'illa de São Vicente a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada 3 kilòmetres al sud-oest de Mindelo. La seva població en 2010 era de 1.177 habitants. Pren el seu nom del riu Ribeira do Calhau, i comprèn les viles de Madeiral, Chã de Madeiral, Madeiral do Norte (km 11), Bairro Branco, Calhau Interior (km 13), Ribeira de Calhau i Calhau, tots situats prop del riu, altres inclouen Santa Luzia, un assentament abandonat a l'illa de Santa Luzia, l'àrea també inclou Ilhéu Branco iIlhéu Raso. A 3 km al sud de Calhau hi ha el cràter volcànic extint Viana.
L'Observatori Atmosfèric de Cap Verd "Humberto Duarte Fonseca" es troba a 1 km al nord de Calhau. Forma part d'una iniciativa germano-britànica per fer observacions subterrànies i a llarg termini en l'oceà a la regió tropical del nord-est de l'Oceà Atlàntic.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd

## Referències

* ↑ Cape Verde Atmospheric Observatory
# Parlament del Canadà

El Parlament del Canadà (en anglès Parliament of Canada en francès Parlament du Canadà) és la branca legislativa del govern canadenc amb seu al Parliament Hill d'Ottawa, Ontario. Formalment, està integrada pel Senat i la Cambra dels Comuns.
El Sobirà (monarca) hi és representat pel governador general del Canadà, el qual designa els 105 membres de la cambra alta, el Senat, sota la recomanació del primer ministre del Canadà. Els 308 membres de la cambra baixa, la Cambra dels Comuns són elegits directament pel poble; un membre representa un districte electoral.
La Cambra dels Comuns és la branca dominant del Parlament. El Senat rarament s'oposa a la voluntat de la Cambra dels Comuns. Les responsabilitats del sobirà i el governador general són merament cerimonials, tot i que, tècnicament tenen "poders de reserva" per mitjà dels quals poden destituir el gabinet i convocar a eleccions. El primer ministre i el gabinet han de retenir el suport de la majoria dels membres de la Cambra dels Comuns per a governar.

## Referències

* ↑ «Liberals, NDP agree to confidence deal seeing Trudeau government maintain power until 2025», 22-03-2022.