OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paisatge vitícola del Piemont: Langhe-Roero i Monferrato

El paisatge vitícola del Piemont: Langhe-Roero i Monferrato és el nom oficial d'un lloc triat per la UNESCO com a Patrimoni de la Humanitat. Comprèn «cinc zones vinícoles diferents amb paisatges excepcionals i el castell de Cavour» a la regió de Piemont, Itàlia.
El lloc, que s'estén per les zones muntanyoses de Langhe i Monferrato, és una de les àrees vinícoles més importants d'Itàlia. Està situat al centre de la regió de Piemont, al nord-oest d'Itàlia. Està inscrit com un «paisatge cultural», ja que és el resultat del treball conjunt de la natura i l'ésser humà. Es troba en la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO gràcies al valor excepcional de la cultura del vi, que ha modelat el paisatge durant segles.

## Descripció

Aquest paisatge cultural inclou cinc zones vitivinícoles amb diferents paisatges excel·lents i el castell de Grinzane Cavour, un nom emblemàtic en el desenvolupament dels vinyers i de la història italiana. Està situat a la part sud del Piemont, entre el riu Po i els Apenins de Ligúria. Inclou una àmplia gamma de processos tècnics i econòmics relacionats amb la viticultura i la vinificació que va caracteritzar la regió durant segles. A la zona es va trobar pol·len que data del segle v aC, quan el Piemont era un lloc de trobada i intercanvi entre els etruscs i celtes. De fet, algunes paraules etrusques i celtes relacionades amb el vi encara s'utilitzen en piemontès. Durant l'Imperi Romà Plini el Vell va esmentar la regió com una de les millors per al cultiu de vinyes en l'antiga Itàlia, i Estrabó va escriure sobre els seus barrils.

## Zones

| Núm. identificador | Nom | Superfície (ha) | Superfície intermèdia (ha) | Coordenades |
| 1390-001 | La Langa del barolo | 3.051 | A=59.306 | 44° 36′ 31″ N, 7° 57′ 49″ E﻿ / ﻿44.60861°N,7.96361°E﻿ / 44.60861; 7.96361 |
| 1390-002 | El castell de Grinzane Cavour | 7 | A | 44° 39′ 7″ N, 7° 59′ 39″ E﻿ / ﻿44.65194°N,7.99417°E﻿ / 44.65194; 7.99417 |
| 1390-003 | Els pujols del Barbaresco | 891 | A | 44° 43′ 14″ N, 8° 5′ 15″ E﻿ / ﻿44.72056°N,8.08750°E﻿ / 44.72056; 8.08750 |
| 1390-004 | Nizza Monferrato i el Barbera | 2.307 | A | 44° 47′ 47″ N, 8° 18′ 18″ E﻿ / ﻿44.79639°N,8.30500°E﻿ / 44.79639; 8.30500 |
| 1390-010 | Canelli i l'Asti spumante | 1.971 | A | 44° 44′ 17″ N, 8° 14′ 59″ E﻿ / ﻿44.73806°N,8.24972°E﻿ / 44.73806; 8.24972 |
| 1390-011 | El Monferrato de l'infernòt | 2.561 | B=16.943 | 45° 3′ 3″ N, 8° 23′ 23″ E﻿ / ﻿45.05083°N,8.38972°E﻿ / 45.05083; 8.38972 |
| Total | Total | 10.789 | 76.249 | |

## Referències

* 1 2 World Heritage Centre (UNESCO). «Vineyard Landscape of Piedmont: Langhe-Roero and Monferrato». whc.unesco.org. [Consulta: 29 juny 2014].
* ↑ Associazione per il Patrimonio dei Paesaggi Vitivinicoli di Langhe - Roero e Monferrato. «Vineyard Landscape of Piedmont: Langhe-Roero and Monferrato». [Consulta: 28 novembre 2014].
* ↑ UNESCO. «Nomination file No 1390 rev: Vineyard Landscape of Langhe-Roero and Monferrato (Italy)». World Heritage Centre. [Consulta: 23 abril 2015].

## Enllaços externs

* Associazione per il Patrimonio dei Paesaggi Vitivinicoli di Langhe - Roero e Monferrato (italià) (anglès).
# McIntosh (poma)

El McIntosh o McIntosh Red és una cultivar de poma de color vermell. En climes temperats de l'hemisferi nord, es cull a partir de setembre. És popular als Estats Units, Canadà i Europa oriental. Segons la federació professional US Apple Association és una de les quinze cultivars més populars dels Estats Units.
Va ser descobert per John McIntosh (1777-1845) o el seu fill, a un bosquet a la seva granja, com una plàntula espontània d'una poma de la varietat Snow Apple. Durant el segle xix McIntosh va començar a empeltar i comercialitzar aquesta nova varietat a la qual va donar el seu nom, però només va esdevenir popular des de la primera dècada del segle xx. El 1909 es va erigir una placa commemorativa al lloc on la primera plàntula va ser descoberta per celebrar el centenari, tot i que aquest aniversari no és històric. El 1912 també es va construir un monument a la granja de McIntosh pagat per subscripció popular. Des de 1984 el nom va inspirar la marca d'ordinadors Macintosh.

## Referències

* ↑ Ferree, David Curtis; Warrington, Ian J. Apples: Botany, Production, and Uses (en anglès). Wallingford: CABI Pub., 2003. ISBN 9780851995922.
* ↑ «Apple varieties» (en anglès). US Apple Association.
* 1 2 Fraser, Robert L. «McIntosh, John». A: Dictionary of Canadian Biography (en anglès). vol. VII. University of Toronto/Université Laval, 1988.
* ↑ Linzmayer, Owen W. «The Making of the Macintosh». A: Apple Confidential 2.0: The Definitive History of the World's Most Colorful Company (en anglès). San Francisco: No Starch Press, 2004, p. 87. ISBN 9781593270100.

## Enllaços externs

* «Apples» (en anglès). The Cook's Thesaurus.
# Clàssica de Sant Sebastià 1997

La Clàssica de Sant Sebastià 1997, 17a edició de la Clàssica de Sant Sebastià, és una cursa ciclista que es va disputar el 9 d'agost de 1997 sobre un recorregut de 234 km. La cursa formà part de la Copa del món de ciclisme
Van prendre la sortida 187 corredors, dels quals 95 finalitzaren la cursa.
El vencedor final fou l'italià Davide Rebellin, de l'equip La Française des Jeux, que s'imposà a l'esprint al rus Alexander Gontxenkov (Roslotto-ZG Mobili) i l'italià Stefano Colagé (Refin-Mobilvetta), que finalitzaren segon i tercer respectivament.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Davide Rebellin | La Française des Jeux | 5h 47' 22" |
| 2 | Alexander Gontxenkov | Roslotto-ZG Mobili | m.t |
| 3 | Stefano Colagé | Refin-Mobilvetta | m.t |
| 4 | Maurizio Fondriest | Cofidis | m.t |
| 5 | Gianluca Bortolami | Festina-Lotus | m.t |
| 6 | Rolf Sørensen | Rabobank | m.t |
| 7 | Beat Zberg | Mercatone Uno-Wega | m.t |
| 8 | Jens Heppner | Team Deutsche Telekom | m.t |
| 9 | Richard Virenque | Festina-Lotus | m.t |
| 10 | Giuseppe Tartaggia | Batik-Del Monte | m.t |

## Enllaços externs

* Web de la cursa Arxivat 2005-12-20 a Wayback Machine.
* Resultats a cyclingbase.com Arxivat 2017-02-25 a Wayback Machine.
* Resultats a les-sports.info
# Apogon limenus

Apogon limenus és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud-est d'Austràlia.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J. E. & D. F. Hoese. 1988. Apogon limenus, a new species of cardinalfish (Perciformes: Apogonidae) from New South Wales. Rec. Aust. Mus. v. 40: 359-364.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Guils

«Guils» té aquests significats:
# Eptesicus lobatus

Eptesicus lobatus és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic de l'est d'Ucraïna. Anteriorment se'l considerava part de l'espècie E. serotinus, però en fou separat basant-se en característiques del lòbul postcalcar (una estructura cutània present en alguns ratpenats). Nia en construccions humanes. Els seus ultrasons tenen una freqüència de 25–29 kHz.

## Referències

* ↑ Zahorodniuk, Í «Morfolòhia epiblemi u kajaniv ta i minlívist u Eptesicus "serotinus" (Mammalia)» (PDF) (en ucraïnès). Vísnik Lvív. Un.-Tu., Sèria Biolohítxna, 51, 2009, pàg. 157-175.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Ardabur (fill d'Aspar)

Ardabur (en llatí: Flavius Ardaburius, en grec antic: Αρδαβούρ) va ser magister militum de l'Exèrcit romà d'Orient. Era de l'ètnia dels alans.
Era fill del general Aspar, un influent militar del temps de Teodosi II. Va ser nomenat cònsol l'any 447, i magister militum per Orientem l'any 453, càrrec que va mantenir fins al 465 o 466. Sembla que va acompanyar al seu pare en moltes de les seves campanyes.
Va ser destituït del seu càrrec potser l'any 466, quan va ser acusat de prendre part en un complot on hi va tenir a veure l'Imperi Sassànida, acusació probablement organitzada pels enemics polítics del seu pare. Tant Ardabur com Aspar van morir assassinats l'any 471 per mandat de l'emperador Lleó I.

## Referències

* ↑ Alemany, Agustí. Sources on the Alans: a critical compilation. Leiden: Brill, 2000, p. 112. ISBN 9789004114425.
* ↑ Pauly, August; Georg Wissowa. Paulys Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft [Reihe 1] Bd. 1 Aal - Apollokrates. Stuttgard: Metzler, 1894, p. 1038.
* ↑ Nicholson, Oliver (ed.). The Oxford dictionary of late Antiquity. Oxford: Oxford University Press, 2018, p. 122. ISBN 9780191744457.
# Joc d'estirar la corda als Jocs Olímpics

El joc d'estirar la corda és un esport que formà part del programa olímpic en cinc edicions consecutives, iniciant la seva aparició als Jocs Olímpics d'Estiu de 1900 celebrats a París (França) i finalitzant la seva etapa com a esport olímpic en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1920 a Anvers (Bèlgica).
Els grans dominadors d'aquest esport foren el Regne Unit i els Estats Units.

## Medallistes

| Edició | Or | Argent | Bronze |
| 1900 París | Equip mixt | França | No es concedí |
| 1904 St. Louis | Estats Units | Estats Units | Estats Units |
| 1908 Londres | Regne Unit | Regne Unit | Regne Unit |
| 1912 Estocolm | Suècia | Regne Unit | No es concedí |
| 1920 Anvers | Regne Unit | Països Baixos | Bèlgica |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Regne Unit | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 2 | Estats Units | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 | Equip mixt | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Suècia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | França | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Països Baixos | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Bèlgica | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Medallistes més guardonats

| Jugador | CON | | | | Total |
| Frederick Humphreys | Regne Unit | 2 | 1 | 0 | 3 |
| James Shepherd | Regne Unit | 2 | 1 | 0 | 3 |
| Edwin Mills | Regne Unit | 2 | 1 | 0 | 3 |
| John Sewell | Regne Unit | 1 | 1 | 0 | 2 |
| Joseph Dowler | Regne Unit | 0 | 1 | 1 | 2 |
# Castell de Titaigües

El Castell de Titaigües és un bé d'interès cultural situat a el municipi del seu nom, a la comarca dels Serrans, a la província de València. Té el codi BIC 46.10.241-005 per declaració genèrica, entant es tracta d'un castell.

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/detalles_bics.asp?IdInmueble=2976
# Lek (riu)

El Lek (pronunciació: lɛk) és un riu situat a la part occidental dels Països Baixos d'uns 60 km de llargada. És la continuació del Nederrijn després que el Kromme Rijn se separi a la ciutat de Wijk bij Duurstede. El ramal principal, a partir d'aquest punt, es coneix com a riu Lek. El Nederrijn, al seu torn, és un canal distribuidor del Rin.
El nom "Lek" deriva de les paraules neerlandeses "lake" i "leek", que volen dir "curs d'aigua".
Algunes parts del riu formen les línies divisòries entre les províncies d'Utrecht i Gelderland, així com entre Utrecht i Holanda Meridional.
En l'època romana, el Nederrijn fluïa cap al Kromme Rijn, essent aquest la principal sortida cap al mar d'aigua del Rin. Quan el Kromme Rijn va començar a sedimentar, durant l'època medieval, el Lek es va convertir en el ramal principal. Poc després de passar el municipi de Wijk bij Duurstede, el riu es creua amb el canal Amsterdam-Rin, que segueix cap al sud fins al Waal. Una branca d'aquest canal, el Lekkanaal (canal del Lek) es connecta amb el riu a la ciutat de Nieuwegein.
A més de les esmentades anteriorment, les altres ciutats principals per on passa el Lek són Culemborg, Vianen, Schoonhoven, Nieuw-Lekkerland i Lekkerkerk. El llit del riu es troba una mica més amunt en relació a les terres que l'envolten, motiu pel qual els dics són essencials per contenir el Lek. Al poble de Kinderdijk el Lek conflueix amb el Noord, i la combinació de les dues corrents passa a anomenar-se Nieuwe Maas en el seu recorregut cap al Mar del Nord.

## Referències

* ↑ Plaatsengids.nl Lekkerkerk

## Enllaços externs

* Imatges del riu Lek
# Vincenzo Borgarello

Vincenzo Borgarello (Cambiano, Piemont, 9 de maig de 1884 – Torí, 6 de juny de 1969) és un ciclista italià que fou professional entre 1910 i 1914.
Va córrer als equips Peugeot, Legnano i l'Atala. El 1912 fou escollit pels aficionats italians com el ciclista més famós del moment en una enquesta promoguda pel diari la Gazzetta dello Sport després d'haver guanyat etapes a Giro i Tour.

## Palmarès

* 1910
** 1r al Giro del Piemont
* 1911
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1912
** Vencedor de 2 etapes al Tour de França
** Vencedor de 3 etapes al Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1911. Vencedor d'una etapa
* 1912. Vencedor de tres etapes

### Resultats al Tour de França

* 1912. 13è a la classificació general i vencedor de dues etapes. 1 dia com a líder de la cursa

## Referències

* 1 2 3 «Vincenzo Borgarello» (en italià). [Consulta: 14 agost 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès i biografia de Vincenzo Borgarello (italià)
# Eptesicus nasutus

Eptesicus nasutus és una espècie de ratpenat que viu a l'Afganistan, l'Iran, l'Iraq, Oman, el Pakistan, Aràbia Saudita i el Iemen.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Chiroptera Specialist Group 1996. Eptesicus nasutus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. 30 d'abril del 2008.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Neasarta

Neasarta és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Neasarta nyctichroalis, que es troba a Sri Lanka.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 25 desembre 2018].
* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; Robinson, G.; Pitkin, B.; Hine, A.; Lyal, C., eds. (2003). "Neasarta nyctichroalis". The Global Lepidoptera Names Index. Natural History Museum
# Marion (Ohio)

Marion és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2008 tenia 35.841 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marion tenia 35.318 habitants, 13.551 habitatges, i 8.821 famílies. La densitat de població era de 1.201,4 habitants per km².
Dels 13.551 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,3% hi vivien parelles casades, en un 14,1% dones solteres, i en un 34,9% no eren unitats familiars. En el 29,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.124 $ i la renda mediana per família de 40.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.126 $ mentre que les dones 22.211 $. La renda per capita de la població era de 16.247 $. Aproximadament el 10,9% de les famílies i el 13,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marion». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marion». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
Viccionari
# Rocky Ford

«Rocky Ford» té aquests significats:
* Rocky Ford (Colorado), població dels Estats Units a l'estat de Colorado.
* Rocky Ford (Geòrgia), població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia.
* Rocky Ford (Oklahoma), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma.
# Champ-Laurent

Champ-Laurent és un municipi francès situat al departament de la Savoia i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 29 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Champ-Laurent era de 29 persones. Hi havia 16 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles) i 12 parelles sense fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 65 habitatges, 16 eren l'habitatge principal de la família, 47 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 59 eren cases i 6 eren apartaments. Dels 16 habitatges principals, 14 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 3 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 2 en tenien cinc o més. 8 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 16 persones, 14 eren actives i 2 eren inactives. De les 14 persones actives 13 estaven ocupades (5 homes i 8 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 2 persones inactives 1 estava jubilada i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Champ-Laurent a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Champ-Laurent a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Chase (cançó)

Chase és el senzill nº12 de la cantant japonesa Kumi Koda, llançat originalment el 28 de juliol del 2004.

## Informació

El senzill va ser llançat després del gran èxit del seu antecessor LOVE & HONEY, i assolí debutar dins del Top 20 d'Oricon dins de la seua primera setmana, venent poc més de 21 mil còpies.
La cançó escrita per Kumi i Kazuhiro Hara presenta un estil una mica americà, similar a cançons de Pop/R&B dels anys noranta, i dins de la cançó també hi ha algunes frases en anglès a part d'en japonès, alguna cosa ja comú dins de les cançons de l'artista. La cançó que acompanya al senzill té més influències exòtiques, combinades amb Hip-Hop, reflectit també per la participació de MEGARYU.
El vídeo musical de la cançó tracta sobre dues històries dins d'una mateixa situació: la primera és d'una minyona bastant entremaliada, que netejant una de les habitacions de l'hotel on treballa, troba una joia, de la qual s'apodera. La segona és d'una sensual dona que està posada en el seu llit durant quasi tot el vídeo, fins que en el final la policia arriba a cercar-la a ella creient que és la lladre, deixant lliure a la real culpable, la minyona, que acaba desapareixent dins d'un ascensor.

## Llista de temes

* Chase
* Heat feat. MEGARYU
* Chase (Instrumental)
* Heat feat. MEGARYU (Instrumental)

## Rànquing històric

Posició Peak: #18

### Vendes

Estimació de la primera setmana: 11,764 Estimació total: 21,690

## Referències

* Avex Network (2005), Lloc Web Oficial de Koda Kumi Arxivat 2005-05-19 a Wayback Machine.
* Oricon Style (2005), Rànquing – Oricon Style
Viccionari
# Leka (Noruega)

Leka és un municipi situat al comtat de Trøndelag, Noruega. Té 589 habitants i té una superfície de 109.48 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Leknes.
Leka és un municipi illa que abasta l'illa principal homònima, la part occidental de l'illa d'Austra, i moltes altres petites illes a l'àrea circumdant. El municipi limita amb els municipis de Vikna i Nærøy al sud i amb Bindal (al comtat de Nordland) al nord.
L'economia del municipi es basa majoritàriament en la pesca i l'agricultura. Leka és el municipi més septentrional de Trøndelag. L'illa en què es troba ha estat habitada des de fa almenys 10.000 anys, com ho demostren les pintures de la cova Solsem a l'interior de l'illa.

## Referències

* ↑ «Personnemningar til stadnamn i Noreg» (en noruec). Språkrådet.
# Vincenzo Battista

Vincenzo Battista (Nàpols, 1823 - 1873) fou un compositor italià.
Posà en música adaptant-lo a la tessitura de soprano, el Cant V de l'Inferno, de Dante, i escriví algunes òperes, acollides amb entusiasme moderat pels seus compatriotes. Cap de les seves creacions van deixar traces en la història del melodrama, malgrat que van ser realitzades als teatres més importants d'Itàlia. Va morir amb cinquanta anys en unes estretors ratllades en la misèria.

## Òperes destacades

* Anna la Prie (1844)
* Margherita d'Aragona (1845)
* Rosvina de la Forest (1845)
* Emo (1846)
* Eleonora Dori
* Il Corsaro della Guadalupe, (1853)
* Irene (1853),
* Giovanna di Castiglia, (1863)
* Ermenilda, (1863)
* Alba d'Oro

## Referències

* 1 2 «Battista,Vincenzo». A: Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. volum 7: B - Bell. Madrid: Espasa-Calpe, 1975, p.1189. ISBN 84-239-4507-3.
* ↑ Plenizio, Gianfranco. Lo core sperduto : la tradizione musicale napoletana e la canzone (en italià). Napoli: Guida, 2009, p. 55. ISBN 978-88-6042-703-8.
* 1 2 Ambiveri, Corrado. Operisti minori dell'Ottocento italiano (en italià). Roma: Gremese Editore, 1998, p. 17 (Piccola biblioteca delle arti). ISBN 88-7742-263-7.
* ↑ R. «Rosvina de la Forest, Tragedia Lirica in tre atti di Giambattista Cely Colajanni, Musica espressamente scritta dal maestro Vincenzo Battist&» (en italià). Il Pirata giornale artistico, letterario, teatrale, X, 63, 28-01-1845, pàg. 250-251.

## Enllaços externs

* «Col·lecció digitalitzada de correspondència amb el seu editor Giovanni Ricordi» (en italià). Casa Ricordi, 1844-1861.
* Retrat del compositor: Linzi, Luigia. Ritratto di Vincenzo Battista, compositore, 1877. Arxivat 2019-09-30 a Wayback Machine.