OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Capitell de Ca la Pauleta

El Capitell de Ca la Pauleta és una obra de la Cellera de Ter (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquest capitell, fet amb pedra calcària de Girona, està inserit en una cantonada de la casa del número 4 del carrer d'Amer amb la travessera estreta número 2-4, a l'altura del primer pis.
A primera vista el capitell costa de veure, ja que està en un lloc poc comú i envoltat de varis cables i estructures de l'enllumenat.
El capitell mostra tres de les seves quatre cares esculpides. A la part inferior presenta decoracions vegetals i a la part superior, motllures. Als angles hi ha volutes i, com a figuració central, hi ha tres caps infantils de notable factura. Són cares ben treballades de l'arquetipus iconogràfic dels angelots.

## Història

Es tracta d'un capitell del segle xiii-XIV aparentment descontextualitzat i reaprofitat. Fou canviat de lloc en època indeterminada.
Com a hipòtesi, podríem parlar d'alguna resta de la propera església de Santa Maria de Sales, encara que seria potser més possible que fos una compra antiga.
Fou descobert per l'historiador i erudit local Lluís Llagostera durant els anys 70.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Capitell de Ca la Pauleta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2017].
# Clitel·lats

Els clitel·lats (Clitellata) són una classe d'anèl·lids caracteritzada per tenir un clitel, una zona glandular amb segments més inflats que la resta que forma un capoll reproductiu durant part del seu cicle vital. Es considera un grup monofilètic. Es coneixen unes 8.000 espècies.
Al contrari que la classe Polychaeta, el clitel·lats no tenen parapodis, tenen el cap menys desenvolupat, i les quetes, quan estan presents, són molt petites. La majoria viuen en la terra (èdafon), en aigua dolça i secundàriament els oceans.

## Reproducció

Tots els clitel·lats són hermafrodites. Durant la reproducció, el clitel secreta una capa que s'endureix. El cuc diposita ja sia un zigot fertilitzat o dos òvuls i esperma en la capa que després s'empaqueta en un capoll. Els zigots no passen estadis larvaris, mecanisme que es considera una novetat evolutiva (apomorfia) en comparació amb els poliquets que produeixen larves trocòfores.

## Subclasses

La classe Clitellata inclou dues subclasses i set ordres:

### Subclasse Hirudinea

* Infraclasse Acanthobdellidea
* Infraclasse Euhirudinea
** Ordre Arhynchobdellida
** Ordre Rhynchobdellida

### Subclasse Oligochaeta

   * Ordre Capilloventrida
   * Ordre Crassiclitellata
   * Ordre Enchytraeida
   * Ordre Haplotaxida
   * Ordre Lumbriculida

## Referències

* ↑ Reichardt, A. K. 2006. Systematische Zoologie.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Oligochaeta». [Consulta: 5 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Brief description
* A Series of Searchable Texts on Earthworm Biodiversity, Ecology and Systematics from Various Regions of the World Arxivat 2008-01-05 a Wayback Machine.
# Vestignè

Vestignè és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 40 quilòmetres al nord-est de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 796 habitants.
Vestignè limita amb els següents municipis: Ivrea, Albiano d'Ivrea, Strambino, Caravino, Borgomasino i Vische.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 9 abril 2020].
# Giovanni Maria Bertini

No confondre’l amb el filòsof Giovanni Maria Bertini (1818–1876).
Giovanni Maria Bertini (Barcelona, 2 de novembre de 1900 - Torí, 23 de gener de 1995) fou un romanista i hispanista italià.

## Vida

Nascut a Barcelona, hi visqué fins als 13 anys quan tornà a Itàlia. A Torí estudià filosofia i lletres i s'ordenà sacerdot (1942). La seva tesi doctoral fou sobre l'Arcipreste de Hita (1923). Fou professor de la Universitat Torí de 1938 a 1975; i també a altres universitats norditalianes com Venècia.
El 1946 va fundar la revista Quaderni Ibero-Americani. Publicà estudis sobre literatura catalana, sobretot medieval, però fou especialista en literatura espanyola, que edità i estudià (Sta. Teresa d'Àvila, Juan de la Cruz, Baltasar Gracián, Cervantes, etc.). Es publicaren dos reculls dels seus estudis Studi di ispanistica (1973) i Ensayos de literatura espiritual comparada hispano-italiana. Siglos XV-XVII (1980).
Fou membre corresponent de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona (1942) i de l'Institut d'Estudis Catalans (1966).

## Obra

* Saggio sul “Libro de Buen Amor” dell Arcipreste de Hita. Torí 1927
* (editor) Santa Teresa di Avila, Torí 1928
* (editor) Cervantes, Novelle esemplari, Torí 1931
* La rivoluzione spagnuola, Milà 1933
* La poesia di Raimondo Lull, 1934
* (editor) Tirso de Molina, El Condenado por desconfiado, Torí 1938
* Studi e ricerche ispaniche, Milà 1939
* Fiore di romanze spagnole, Mòdena 1939, 1946
* Contributo a un repertorio bibliografico italiano di letteratura spagnuola 1890-1940, Florència 1941
* Testimonianze di spiritualità italiana in Catalogna, 1942
* (editor) Antologia di poeti spagnoli contemporanei, Torí 1943
* (editor) Poesie spagnole del Seicento, Torí 1946
* (editor i traductor) S. Giovanni della Croce, Poesie, Milà 1952
* (traductor) Ángel Valbuena Prat, Storia della letteratura spagnola, Torí 1961
* (editor) Leo Spitzer, Cinque saggi di ispanistica, Torí 1962
* (editor) P. Fray Gracián de la Madre de Dios, Peregrinación de Anastasio, Barcelona 1966
* (amb C. Acutis) La Romanza spagnola in Italia, Torí 1970
* (editor) Testi rinascimentali di spiritualità spagnoli e italiani, Torí 1970
* (editor) Testi spagnoli del secolo XV, 1950 Torí 1971
* Studi di ispanistica, Torí 1973
* (amb Maria Assunta Pelazza) Ensayos de literatura espiritual comparada hispano-italiana. Siglos XV-XVII, Torí 1980

## Enllaços externs

* «Giovanni Maria Bertini». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Pàgina dels Quaderni Iberoamericani Arxivat 2015-04-12 a Wayback Machine. on explica la història
* Giuliano Soria, The “Quaderni Ibero-Americani Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.”, in: Quaderni Ibero-Americani 100, 2006 [breu nota sobre Bertini, nota 2]
# Potarita

La potarita és un mineral de la classe dels elements natius. Rel el seu nom del riu Potaro (Guyana), la seva localitat tipus.

## Característiques

La potarita és un aliatge de mercuri i pal·ladi, una amalgama de fórmula química PdHg. Cristal·litza en el sistema tetragonal. Es troba en forma de petits grans o palletes, de fins a 1 cm, que mostren punts octaèdrics, i que tenen una estructura fibrosa o lleugerament divergent. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la weishanita pertany a «01.AD - Metalls i aliatges de metalls, família del mercuri i amalgames» juntament amb els següents minerals: mercuri, belendorffita, kolimita, eugenita, luanheïta, moschellandsbergita, paraschachnerita, schachnerita, weishanita, amalgames d'or i altmarkita.

## Formació i jaciments

Sol trobar-se en placers, associada a minerals de platí, juntament també amb or i diamants; també en cromitites i dunites ultramàfiques. Va ser descoberta l'any 1925 a la cascada Kaieteur, al riu Potaro, dins del districte de Kangaruma (Potaro-Siparuni, Guyana).

## Referències

* ↑ «Potarite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 gener 2016].
* 1 2 «Potarite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 7 gener 2016].
# Portella de les Valletes

La Portella de les Valletes és una collada de muntanya, portella, situada a 2.293,2 m alt del terme comunal de Porta, de la comarca de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
És a la zona nord-oest del terme de Porta, al nord-est de l'Esquella, al sud-est de la Portella de Font Negra, al sud-oest dels Pics de Font Negra i a l'est-sud-est del Pic de Font Negra, o de les Valletes.
La Portella de les Valletes és un indret de pas freqüent de les rutes excursionistes dels Pirineus dels entorns del Pic Negre d'Envalira.

## Referències

* ↑ La Portella de les Valletes en els ortofotomapes de l'IGN
# Pour l'étoile S.V.P.

Pour l'étoile S.V.P. va ser un curtmetratge mut francès de 1908 produït per Georges Méliès. La va dirigir Méliès o el seu ajudant, un actor conegut com a Manuel.

## Trama

El ric admirador d'una actriu d'escenari, o "Stage Door Johnnie", porta un ram al teatre i demana a un tracista que el passi al actriu admirada. El tracista, per una broma pràctica, canvia la targeta del ram de manera que sembli destinada a la conserge del teatre. La conserge, acceptant les flors, envia una nota a la porta de l'escenari Johnnie dient-li que es trobi amb ella a la porta de l'escenari. El Stage Door Johnnie, sorprès de veure com s'acosta la conserge, intenta sense èxit escapar de la seva abraçada. Finalment s'escapa, mentre els tramoistes del teatre es riuen de l'èxit de la broma.

## Producció

Fernande Albany va interpretar a la conserge a la pel·lícula. L'escena davant la porta de l'escenari es va rodar a l'aire lliure, a la propietat de Méliès a Montreuil (Sena Saint-Denis), davant de la part restant d'una casa que havia pertangut al seu pare Louis Méliès. (part de la casa havia estat enderrocada durant la construcció del segon i més gran estudi de cinema de Méliès, Studio B.) Georges Méliès havia utilitzat anteriorment la mateixa ubicació per a la seva pel·lícula de 1907 Il y a un dieu pour les ivrognes.
A partir d'una anàlisi dels fragments supervivents de la pel·lícula, una publicació sobre les pel·lícules de Méliès del Centre National du Cinéma va suggerir que Pour l'étoile S.V.P. podria haver estat dirigida no pel mateix Méliès sinó pel seu ajudant de producció, l'actor Manuel.

## Estrena i supervivència

La pel·lícula va ser estrenada per la Star Film Company de Méliès i va ser numerada 1310–1313 als seus catàlegs. La impressió supervivent de la pel·lícula és incompleta, cosa que dificulta el seguiment la continuïtat narrativa. La resta de la pel·lícula es presumeix perduda.

## Referències

* ↑ Com que només sobreviuen fragments de la pel·lícula, aquest resum està adaptat de "Stories of the Films", Moving Picture World 3 (13): 242, 26 December 1908, <https://archive.org/stream/movingor03chal#page/n249/mode/2up>.
* 1 2 3 4 Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, p. 326, ISBN 2903053073
* 1 2 Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 254, ISBN 9782732437323

## Enllaços externs

* Pour l'étoile S.V.P. a YouTube
# Praephostria

Praephostria és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per Hans Georg Amsel el 1956.

## Taxonomia

* Praephostria flavalis Amsel, 1956
* Praephostria sylleptalis Amsel, 1956

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 31 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Praephostria Amsel, 1956» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Predicció

«predicció» té aquests significats:
* Predicció (teoria del senyal), procediment matemàtic que pretén estimar els valors futurs d'una seqüència discreta a través del còmput de la informació actual i anterior d'aquesta seqüència
* Predicció o profecia
* Predicció de gens
* Predicció del temps,
* Predicció de l'estructura de les proteïnes, càlcul numèric de l'estructura tridimensional prevista d'una proteïna a partir de la seva seqüència d'aminoàcids, pot ésser confirmada (o no) per tècniques d'observació directa (p.ex.: difracció de raigs X)
* Horitzó de predicció, límit pràctic i vàlid per a alguna predicció estadística
# Principis de geologia

Principis de geologia - Principles of Geology (anglès) - és un llibre de geòleg anglès Charles Lyell que fou publicat originàriament en anglès. Aquest llibre defèn que les transformacions a la terra es produïren lentament en períodes molt llargs i que no s'ha mantingut inalterable com es pensava fins aquell moment. Fou publicat entre 1830 i 1833 en diversos volums.
Segons la tesi uniformista, ja formulada per James Hutton, la Terra s'hauria format lentament al llarg d'extensos períodes a partir de les mateixes forces físiques que avui regeixen els fenòmens geològics: erosió, terratrèmols, volcans, inundacions, etc. Aquesta idea s'oposa al catastrofisme, tesi que afirma que la Terra hauria estat modelada per una sèrie de grans catàstrofes en un temps relativament curt.
Principis de geologia influí a Charles Darwin i ha estat utilitzat a la geologia per a determinar que la terra té més de 6.000 anys. El llibre descriu els processos, presents i passats, que han succeït a la terra.

## Dimensions de l'obra

* Actualisme: explicació dels fenòmens passats a partir de les mateixes causes que operen en l'actualitat.
* Uniformisme: els fenòmens geològics passats són uniformes, excloent-se qualsevol fenomen catastròfic.
* Equilibri dinàmic: la història de la Terra es regeix per un cicle constant de creació i destrucció.

## Teoria de l'equilibri dinàmic

Lyell formulà la seva teoria de l'equilibri dinàmic en el context geològic, per després aplicar-la al món de l'orgànic: En la història de la Terra, Lyell distingeix dos processos bàsics de la morfogènesi geològica, dos processos que s'haurien produït periòdicament, compensant l'un a l'altre: els fenòmens aquosos (erosió i sedimentació) i els fenòmens ignis (volcànics i sísmics). Paral·lelament, en la història de la vida, Lyell va suposar que s'havien donat períodes successius d'extinció i creació d'espècies: el moviment aleatori dels continents hauria originat profunds canvis climàtics i moltes espècies, en no poder emigrar o competir amb altres grups biològics, s'haurien extingit, sent substituïdes per altres creades mitjançant lleis naturals.

## Referències

* ↑ Lyell, Charles. The Principles of Ecology, London: 1833.
# Prefectura de Tanger-Assilah

La prefectura de Tanger-Assilah (en àrab إقليم طنجة أصيلة, iqlīm Ṭanja Aṣīla; en amazic ⵜủⴰⵏⴻⴱⴹⵉⵜ ⵏ ⵟⴰⵏⴶⴰ ⴰⵚⵉⵍⴰ, tamnbaḍt n Tin Iggi-ʾAzīla) és una de les prefectures del Marroc, fins 2015 part de la regió de Tànger-Tetuan i actualment de la nova regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima. Té una superfície de 891 km² i 1.065.501 habitants censats en 2014. La capital és Tànger.

## Divisió administrativa

La prefectura de Tanger-Assilah consta de 3 municipis i 9 comunes:
| Municipis | 1994 | 2004 | Taxa de creixement |
| Tànger (M) | 494.234 | 669.685 | 35,5 % |
| Asilah (M) | 24.588 | 28.217 | 14,7 % |
| Gueznaia (M) | 1.967 | 3.187 | 62 % |
| Boukhalef | 18.735 | 18.699 | |
| Dades obtingudes dels censos ||||

## Referències

* ↑ Note sur les premiers résultats du Recensement Général de la Population et de l'Habitat 2014
* ↑ «Cens general de població 2004» ( PDF) (en (francès)). Arxivat de l'original el 2010-06-01. [Consulta: 16 juliol 2016].
# Proclamació de l'Estat Català

La Proclamació de l'Estat Català dins la Federació Espanyola es va produir a Barcelona el 9 de març del 1873. Promoguda per Baldomer Lostau, va ser proclamada per la Diputació de Barcelona. L'Estat català incloïa les quatre províncies catalanes i les Illes Balears.
Es tractava d'una proclama federalista republicana, i no pas separatista. El president provisional designat per les quatre diputacions catalanes per a formar un govern provisional que convocaria eleccions per a les Corts catalanes fou Baldomer Lostau i Prats, un dels caps del Partit Republicà Democràtic Federal, amb suport de l'alcalde de Barcelona, el també federalista Miquel González i Sugranyes; del governador civil Miquel Ferrer i Garcés; del president de la Diputació Benet Arabio i Torres, i del diputats Gonçal Serraclara i Costa.
La proclamació es va desconvocar després que el president de la Primera República Espanyola, Estanislau Figueras, i el cap de files del partit federal, Francesc Pi i Margall, prometessin la dissolució de l'exèrcit espanyol a Catalunya, que es transformava en un cos voluntari al servei de la República dirigit per una Junta d'Armament i Defensa, que lluitaria contra els carlins revoltats.

## Referències

* ↑ Hernàndez, F. Xavier. Història Militar de Catalunya, Volum IV. Rafael Dalmau, Editor, p. 334 (referència a la pàgina 161).. ISBN 84-232-0673-4.
* ↑ Duràn i Solà, Lluís. Breu història del catalanisme. vol.1. L'Abadia de Montserrat, 2009, p. 19. ISBN 8498831741.
* ↑ «Els intents de proclamació de l'Estat Català de 1873». Sapiens, 26-01-2012. [Consulta: 15 febrer 2023].

## Vegeu també

* República Catalana
# Província marítima de Mallorca

La província marítima de Mallorca és una de les trenta províncies marítimes amb les quals està dividit el litoral espanyol. Es correspon a les costes de les illes de Mallorca i Menorca i els seus illots adjacents. La seua matrícula és PM.
Es divideix en quatre districtes marítims:
* Palma (PM-1), que va des de la cala de sant Vicenç fins a Capdepera, pel sud, amb les illes de sa Conillera i Cabrera.
* Alcúdia (PM-2), que va des de Capdepera fins fins a la cala de sant Vicenç, pel nord.
* Maó (PM-3), que va des del cap de Cavalleria fins a la platja de son Bou, per l'est.
* Ciutadella (PM-4), que va des de la platja de son Bou fins al cap de Cavalleria, per l'oest.

## Referències

* ↑ Ministerio de Fomento.
# Província marítima d'Eivissa

La província marítima d'Eivissa és una de les trenta províncies marítimes amb les que està dividit el litoral espanyol. Aquesta província es correspon amb el litoral de l'arxipèlag pitiús. Les illes principals que entren dins d'aquesta província són Eivissa, Formentera, es Vedrà, s'Espalmador i Tagomago.
Els districtes marítims de la província marítima són:
* Eivissa (IB-1), que va des del cap d'Albarca fins a la punta de Port Roig, pel sud, i s'hi inclouen tots els illots adjacents.
* Sant Antoni de Portmany (IB-1), que va des de la punta de Port Roig fins al cap d'Albarca, pel nord, incloent-hi també els illots adjacents.
* Formentera (IB-1), que inclou tota l'illa de Formentera, la de s'Espalmador i els illots adjacents.

## Referències

* ↑ Ministerio de Fomento.
# Programari lliure, societat lliure

Programari lliure, societat lliure: Recull d'articles de Richard M. Stallman (Free Software, Free Society: Selected Essays of Richard M. Stallman en versió original) és un llibre que recull escrits de Richard M. Stallman. La primera edició del qual es publicà el 2002 per GNU Press sota llicència GNU Free Documentation License. La segona edició, publicada el 2010, contenia les mateixes versions actualitzades dels assajos originals i alguns assajos nous més.
Els assajos inclosos en aquest llibre tracten sobretot d'ètica, legislació, negoci i la seva aplicació al programari dels ordinadors. La introducció va ser escrita per Lawrence Lessig, professor a Harvard Law School.

## Parts

El llibre està dividit en 7 parts principals:
* The GNU Project and Free Software
* What's in a Name?
* Copyright, Copyleft
* Software Patents: Danger to Programmers
* The Licences
* Traps and Challenges
* An Assessment and a Look Ahead
La traducció al català (presentada el 9 d'abril de 2006) es dugué a terme de la primera edició del 2002, ja que la segona no es publicà fins al 2010. I només són quatre les parts que componen el recull:
* El projecte GNU i el programari lliure
* Copyright, copyleft i patents
* Llibertat, societat i programari
* Les llicències

## Vegeu també

* Programari lliure
* GNU/Linux

## Referències

* ↑ Heckert, Aurélio A. «Un cap de GNU amb més contrast - Free Software Foundation (FSF)». [Consulta: 13 abril 2014].
* ↑ King, Roger; Marginson, Simon; Naidoo, Rajani. Handbook on Globalization and Higher Education. Edward Elgar Publishing, 2011, p. 84. ISBN 978-0-85793-623-3.
* ↑ «Free Software, Free Society» (en anglès). Slashdot, 05-12-2002 [Consulta: 9 maig 2014]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-05-22. [Consulta: 9 maig 2014].
* ↑ «Free Software, Free Society - Selected Essays of Richard M. Stallman, 2nd Edition : Richard Stallman : Free Download & Streaming» (en anglès). Internet Archive. [Consulta: 9 maig 2014].
* ↑ Stallman, Richard M.[prefaci de Lawrence Lessig]. Free software, free society : selected essays of Richard Stallman ( PDF) (en anglès). 2a edició. Boston, MA: Free Software Foundation, 6 de desembre de 2010, p. 278. ISBN 978-0-9831592-0-9 [Consulta: 13 abril 2014].
* ↑ «Es presenta un CD de música catalana sota Creative Commons i la traducció del llibre "Programari lliure, societat lliure"». Softcatalà, 09-04-2006 [Consulta: 9 maig 2014].

## Enllaços externs

* Llibre en descàrrega a la web de GNU.org (anglès)
* Llibre en descàrrega a GNU.org (català)
# Programari maliciós a GNU/Linux

Programari maliciós a GNU/Linux és el conjunt de virus, troians i cucs i d'altres tipus de programari maliciós que efecten al sistema operatiu Linux, Unix i altres derivats. Generalment, aquests sistemes operatius es consideren protegits contra els virus informàtics. Això s'atribuïx en gran part al fet que el malware no aconsegueix els permisos per a realitzar activitats nocives a dins del sistema i a les ràpides actualitzacions davant de vulnerabilitats que s'eliminen diàriament en GNU/Linux, pròpies del model de programari lliure.
Alguns factors addicionals per al reforç de la seguretat en GNU/Linux, són la major cultura informàtica difosa entre els seus usuaris, i la manca d'incentius per a un programador a l'hora d'escriure malware per a aquest sistema, a causa de la seua relativament baixa quota de mercat. A més, un sistema amb GNU/Linux instal·lat, en general, no s'assembla a un altre: diferents versions del nucli Linux, diferent programari instal·lat, opcions de configuració i característiques de seguretat diferents, etcètera. La qual cosa dificulta en gran manera la labor d'un atacant. La quantitat de programari maliciós disponible a GNU/Linux, incloent virus, trojans i altre programari escrit específicament per a GNU/Linux s'ha incrementat en els últims anys, duplicant-se durant 2005 a causa de l'explosió del sistema operatiu en entorns d'usuari final i ingrés al mercat de les computadores d'escriptori.

## Aplicacions anti-virus

Existeixen diferents aplicacions anti-virus per a GNU/Linux de les quals es pot destacar:
* ClamAV (programari lliure)
* Avast! (versió gratuïta i comercial)
* AVG (versió gratuïta i comercial)
* Sophos (comercial)
* Bitdefender (comercial)
* ESET (versions comercials)
* Kaspersky Linux Security (versions comercials)
* Sophos (propietari)

## Referències

* ↑ Granneman, Scott. «Linux vs. Windows Viruses», octubre 2003. [Consulta: 6 març 2008].
* ↑ Yeargin, Ray. «The short life and hard times of a linux virus», juliol 2005. [Consulta: 24 juny 2008].
* ↑ Patrizio, Andy. «Linux Malware On The Rise», 01-04-2006. [Consulta: 8 març 2008].
* ↑ «ESET File Security - Antivirus Protection for Linux, BSD, and Solaris» (en anglès). Eset. Arxivat de l'original el 2008-05-10. [Consulta: 26 octubre 2008].
* ↑ «ESET Mail Security - Linux, BSD, and Solaris mail server protection» (en anglès). Eset. Arxivat de l'original el 2008-05-12. [Consulta: 26 octubre 2008].
* ↑ «ESET NOD32 Antivirus for Linux Gateway® Devices» (en anglès). Eset. Arxivat de l'original el 2008-05-10. [Consulta: 26 octubre 2008].
* ↑ «Kaspersky Linux Security - Gateway, mail and file server, workstation protection for Linux/FreeBSD» (en anglès). Kaspersky Lab. [Consulta: 11 febrer 2009].

## Vegeu també

* Bliss (virus informàtic)

## Enllaços externs

* Virus de Linux en www.viruslibrary.com Arxivat 2007-06-21 a Wayback Machine.
* VX heavens Arxivat 2008-12-04 a Wayback Machine.
# Priekule (Letònia)

Priekule és un poble de Letònia situat al municipi de Priekule (antigament Raion de Liepaja). Es troba a uns 200 km de Riga i de Liepaja a 40 km..

## Història

Priekule s'esmenta per primera vegada com una mansió fortificada el 1483 però només va començar a desenvolupar-se com a ciutat després de 1871 quan la via ferroviària entre Liepaja - Vílnius va ser construïda. El dret de ciutat li van ser concedits el 1928 pel govern de Letònia.

## Vegeu també

* Localitats de Letònia