OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Festa dos Fachós

La Festa dos Fachós és una festivitat gallega celebrada a Castro Caldelas a la vigília del dia de Sant Sebastià, el dinou de gener. Comença quan es pon el sol i dura tota la nit. És una de les tradicions de culte al foc més representatives de Galícia.

## Descripció

La festa comença amb una processó de torxes (fachós) que surt de l'església del Remei i que fa la volta al castell de Castro Caldelas. Al capdavant hi duen un símil de palla de Sant Sebastià màrtir.
La processó acaba al vestíbul de l'església, on s'apiles les torxes en una gran foguera, que culmina amb el tocar de campanes.

## Galeria d'imatges

* Festa dos Fachós del 2015.
* Processó
* Encesa dels els fachós
* Chourizada

## Referències

* ↑ Artigo "CASTRO CALDELAS" en Gran Enciclopedia Galega Silverio Cañada: "Sobresaen a Festa dos Fachos, o 19 de xaneiro, cos que os homes soben en procesión ata o castelo e logo fan unha cacharela, arredor da que bailan e cantan.
* ↑ "Un año más la fiesta de las antorchas de Castro Caldelas (Ourense) se preguntan por su origen: ¿cristiano o pagano?", no sitio web ~Practicaespañol, 20-1-2014 (castellà)
* ↑ "Castro Caldelas honró a San Sebastián con la Festa dos Fachós", en La Región, 20-1-2008 (castellà)

## Bibliografia

* AAVV: l'Article "CASTRO CALDELAS" a la Gran Enciclopedia Galega Silverio Cañada.
* Sánchez, María Ángeles: Les festes populars: Espanya dia-a-dia. Maëva Ediciones, 1998.
* Sotelo Blanco, Olegario: Antropologia cultural de les Terres de Caldelas, Sotelo Blanco Ed., Santiago, 1992.
* Vázquez, Xosé Manuel. Etnografía da Ribeira Sacra. ISBN 9781326093839.

## Vegeu també

* Candelera
# Fons de garantia salarial

El Fons de Garantia Salarial (FOGASA) és un organisme públic que depèn del Ministeri de Treball i Afers Socials d'Espanya que té com a funció garantir als treballadors la percepció dels salaris, en cas d'insolvència, suspensió de pagaments, fallida o concurs de creditors de l'empresa i amb caràcter subsidiari. Es va crear a la dècada de 1970 i està regulat pel que disposa l'article 33 de l'Estatut dels treballadors.

## Situacions en les que intervé FOGASA

- Fogasa s'encarrega de pagar els salaris deguts i reconeguts als treballadors en una quantia no superior a la quantitat que resulti de multiplicar el doble de l'SMI diària amb prorrateig de pagues extraordinàries, pel nombre de dies pendents de pagament, amb un màxim de 120 dies. [*aquest organisme es finança amb les quotes que mensualment abonen els empresaris (0,20% de la base de contingències professionals de cada treballador)]
Si són indemnitzacions reconegudes: (màxim 1 any)
30 dies per any; Acomiadament disciplinari, improcedent (El doble de l'SMI +1/6).
30dies per any; Extinció per voluntat del treballador amb causa justa (El doble de l'SMI +1/6).
20 dies per any; Acomiadament col·lectiu i objectiu (El doble de l'SMI +1/6).
12 dies per any; Final del temps convingut (excepte en interinitat i formació) (El doble de l'SMI +1/6).
- Pagament directe d'indemnitzacions pel Fogasa (no és necessària la declaració d'insolvència o el concurs de l'empresa) Empreses de menys de 25 treballadors: Quan els contractes indefinits s'extingeixin per causes objectives o acomiadament col·lectiu, el Fogasa rescabalarà l'empresa amb 8 dies d'indemnització abonada al treballador. Expedients de regulació d'ocupació (ERO): Quan l'autoritat laboral, constant l'existència de força major, acordi que tota la indemnització o una part sigui satisfeta directament pel Fogasa, sense perjudici del dret d'aquest últim a rescabalar-se de l'empresa.
<<referències: Sèrie Evoluciona, Formació i Orientació Laboral,editorial MACMILLAN Professional>>
# Farfantepenaeus

Farfantepenaeus és un antic gènere de crustacis decàpodes de la família Penaeidae. El gènere va ser creat per acollir 8 espècies que anteriorment estaven incloses dins el gènere Penaeus. Va ser publicat el 1972 per Rudolf N. Burukovsky, però sense la necessària designació d'una espècie tipus. Això ho va corregir el mateix autor l'any 1997. El nom de Farfantepenaeus commemora la carcinòloga cubana Isabel Pérez Farfante.
Posteriorment, el gènere Farfantepenaeus va ser descartat i les seves espècies pertanyen de nou al gènere Penaeus.

## Taxonomia

* Farfantepenaeus aztecus
* Farfantepenaeus brasiliensis
* Farfantepenaeus brevirostris
* Farfantepenaeus californiensis
* Farfantepenaeus duorarum
* Farfantepenaeus notialis
* Farfantepenaeus paulensis – Gamba de São Paulo
* Farfantepenaeus subtilis

## Referències

* ↑ World Register of Marine Species - Sammy De Grave. «Farfantepenaeus Burukovsky, 1997» (en anglès). WoRMS, 2012. [Consulta: 7 novembre 2012].
* 1 2 Rudolf N. Burukovsky «Selection of a type species for Farfantepenaeus Burukovsky (Crustacea: Decapoda: Penaeidae)». Proceedings of the Biological Society of Washington, 110, 1, 1997, pàg. 154.
* ↑ Sammy De Grave, N. Dean Pentcheff, Shane T. Ahyong; etal «A classification of living and fossil genera of decapod crustaceans» (PDF). Raffles Bulletin of Zoology, Suppl. 21, 2009, pàg. 1–109. Arxivat de l'original el 2011-06-06 [Consulta: 18 novembre 2015].
* ↑ Yu Shanshan, Kong Xiaoyu, Li Yulong & Xu Hui «The complete sequence of mitochondrial COII gene of Fenneropenaeus chinensis and its applicability as a marker for phylogenetic analysis». Journal of Ocean University of China (English Edition), 6, 2, 2007, pàg. 187–192. DOI: 10.1007/s11802-007-0187-2.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Farfantepenaeus Burukovsky, 1997». [Consulta: 10 setembre 2021].
# Fares (Beòcia)

Fares (en grec antic Φαραί) era una antiga ciutat de Beòcia, a Grècia. Estava situada a poca distància de Tanagra i pertanyia al seu territori, segons Estrabó, juntament amb les ciutats de Micalessos, Harma i Eleó.
Les seves ruïnes es troben en un turó a uns 7 km de les ruïnes de l'antiga Tanagra.

## Referències

* ↑ Estrabó. Geografia, IX, 2, 14-16
# Font de Sant Antolí

La Font de Sant Antolí és una obra del poble de Sant Antolí i Vilanova, al municipi de Ribera d'Ondara (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Mina d'aigua situada a l'esquerra del riu Ondara i que aprofita el desnivell del terreny per aprovisionar-se d'aigua, en un recer del marge esquerre respecte al camí d'accés. L'estructura és de planta rectangular i la façana presenta un atalussament de pedra als murs laterals amb una porta d'accés d'arc rebaixat fet amb totxanes. Aquesta façana queda per sota nivell del camí de terra que el voreja, així doncs, cal baixar tres escales per poder accedir al seu interior. La coberta interior és a partir d una volta de canó realitzada amb pedra. La canella per on surt l'aigua està situada a la part baixa esquerra i cau directa dins duna estructura quadrada retallada a la cinglera que fa les funcions de pica.

## Referències

* ↑ «Font de Sant Antolí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Font de Sant Clem

La Font de Sant Clem és una font del terme municipal de Salàs de Pallars, al Pallars Jussà. Està situada al nord-oest de Salàs de Pallars, a prop i a sota del lloc on hi hagué la capella de Sant Clem (forma local de Sant Climent).
Està situada a 651 m d'altitud, a la partida de les Oliverades, al peu de la pista que mena a la capella, en ruïnes, de Sant Clem. Aquesta pista arrenca del costat mateix de la font de Capdevila.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Federació de Futbol de Tanzània

La Federació de Futbol de Tanzània (TFF) —en swahili Shirikisho la Mpira wa Miguu Tanzania—, anteriorment Associació de Futbol de Tanzània, és la institució que regeix el futbol a Tanzània. Agrupa tots els clubs de futbol del país i es fa càrrec de l'organització de la Lliga tanzana de futbol i la Copa. També és titular de la Selecció de futbol de Tanzània absoluta i les de les altres categories.
Va ser formada el 1945.
* Afiliació a la FIFA: 1964
* Afiliació a la CAF: 1965

## Presidents

* Mr. Ali Chambuso 1967-1974
* Hon. Said El Maamry 1974-1987
* Mr. Mohamed Mussa 1987-1992
* Alhaji. Muhidn Ndolanga 1992-2004
* Mr. Leodgar Tenga 2004-2013
* Mr.Jamal E Malinzi 2013-2017
* Mr. Wallace Karia 2017–present

## Referències

* ↑ Muga, Emmanuel. «Jamal Malinzi elected Tanzania FA president». Bbc.co.uk. [Consulta: 22 gener 2014].
* ↑ Tanzania Arxivat 2018-08-05 a Wayback Machine. at fifa.com
* ↑ Tanzania at CAF Online
* ↑ CAF and FIFA, 50 years of African football - the DVD, 2009
* ↑ East African Standard. 20 November 1965.

## Enllaços externs

* Federació de Futbol de Tanzània - Lloc web oficial
# Barraca de Culip

La Barraca de Culip és una barraca del municipi de Cadaqués (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada a la Cala Culip, al sector occidental. Barraca de planta rectangular de dimensions considerables, amb teulada a una sola vessant. La porta, rectangular, s'obre al mur meridional i només hi ha una minúscula finestra a llevant. L'aparell constructiu és fet a base de rebliment lligat amb morter, tot encalcinat, tant a l'interior com a l'exterior. A l'interior, hi ha un únic espai amb un banc corregut, una llar, fogons i terrabastall de fusteria.

## Història

La cala Culip era una de les cales considerades reials o majors de les que es sortejaven la comunitat de pescadors de Cadaqués (sorteig que es feia inicialment a cala Jugadora de la qual cosa deriva aquest nom de lloc). Culip és la primera cala gran que es troba a "la Mar d'Amunt", és a dir, al nord de Cap de Creus.
La cala Culip ja s'esmenta en un document de l'any 1030, venda que feren els comtes Hug d'Empúries i Gaufred del Rosselló a l'abadia de Sant Pere de Rodes, un extens alou que incloïa terrenys conreats i erms, pasturatges, i les pesqueres i ports des de la punta dels tres Frares, al nord. A la cala Jònculs, al sud; és a dir, el litoral de d'actual terme de Cadaqués:
| « | (...)Port-long, et alium quem vocant Chulib, aliumque qui vocatur Caput crucis, et Port ligad, et alium quem dicunt Kadachers, usue ad terminum de Port Iunguis(...) | » |
| — text transcrit per P. De Marca, "Marca Hispanica sive limes hispanicus...", Paris, 1688,cs. 1042-1044)1030 |||
La barraca va ser construïda entre els segles xviii i xix i va ser reformada a finals dels anys setanta o principis dels vuitanta.
El 1930 Luis Buñuel va filmar la pel·lícula L'Age d'or dins d'aquesta barraca i al proper Pla de Tudela.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Barraca de Culip». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
* ↑ «El paisatge dalinià del Paratge de Tudela». El Temps de les Arts, 18-08-2021.
# Varvàrovka (Krasnodar)

* Per a altres significats, vegeu «Varvàrovka».
Varvàrovka - Варваровка (rus) és un poble del krai de Krasnodar, a Rússia. És a 6 km al sud-est d'Anapa i a 128 km a l'oest de Krasnodar.
Pertany al possiólok de Supsekh.
# Vatinia de provinciis

Vatinia de provinciis va ser una llei romana, proposada pel tribú de la plebs Publi Vatini, l'any 59 aC quan eren cònsols Gai Juli Cèsar i Marc Calpurni Bíbul. Encarregava el govern de la Gàl·lia Transalpina i de l'Il·líria a Juli Cèsar durant cinc anys, sense necessitat de decret del senat romà, i es proveïen els recursos i personal necessari posant a la seva disposició els diners de l'erari.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 165-166 [Consulta: 16 abril 2022].
# Vatnsnes

Vatnsnes és una península que s'endinsa a la badia de Húnaflói a la regió de Norðurland vestra, al nord d'Islàndia. Està envoltada per les aigües del Miðfjörður a l'oest i Húnafjörður a l'est. És l'hàbitat d'una de les colònies de foques més gran d'Islàndia, entre d'altres a Hindisvík i Gosar. Les foques s'han protegit durant molts anys a Hindisvík. Es va construir una cabana de pedra a Gosar en el costat oriental de la península per a l'observació de pinnípedes.
# Universitat de Cergy-Pontoise

La Universitat de Cergy-Pontoise (en francès: Université de Cergy-Pontoise, també anomenada UCP) és una universitat francesa localitzada en la Mancomunitat de Cergy-Pontoise, al departament de Val d'Oise.
El president de la universitat és actualment i des de l'any 2012, el professor François Germinet.

## Facultats

* Dret
* Economia i Administració
* Llengües i Estudis Internacionals
* Humanitats
* Ciència i Tecnologia
* Institut d'Estudis Polítics de Saint-Germain-en-Laye.

## Presidents

* François Germinet (des de 2012)
* Françoise Moulin Civil (2008-2012)
* Thierry Coulhon (2004-2008)
* René Lasserre (1999-2004)
* Bernard Raoult (1991-1999)

## Doctors honoris causa

* Duncan Haldane, físic anglo-americà

## Referències

* ↑ «L'université de Cergy-Pontoise vise le top mondial». Arxivat de l'original el 2017-03-14. [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ Le dixième Sciences Po ouvre ses portes à Saint-Germain-en-Laye
# Uribarri Dibiña

Uribarri Dibiña/Ullíbarri-Viña és un poble i concejo pertanyent al municipi de Vitòria. Tenia 38 habitants en (2007). Forma part de la Zona Rural Nord-oest de Vitòria. Es troba a uns 549 msnm. Durant l'edat mitjana formà part del del districte de Divina, i està documentat com a Hurivari a la Reixa de San Millán. Després formà part del municipi de Foronda fins que el 1975 fou incorporat a Vitòria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 29 | 33 | 37 | 35 | 31 | 38 | 38 | 38 |

## Referències

* ↑ Divina a l'Enciclopèdia Auñamendi
# Video Display Controller

Un Video Display Controller (Controlador de pantalla de vídeo) o VCD és un circuit integrat que és l'element principal d'un generador de senyal de vídeo, un dispositiu encarregat de la producció d'un senyal de vídeo en un televisor o sistema de videojoc. Alguns VCDs també generen un senyal de so, però en aquest cas no és la seva funció principal.
VCDs s'utilitzaven més sovint als antics ordinadors domèstics dels anys 80, però també en alguns dels primers sistemes de videojocs.
El VDC sempre és el principal component de la lògica de generadors de senyal de vídeo, però a vegades també hi ha altres xips que van donar suport, com RAM per a guardar les dades dels píxels, ROM per mantenir les fonts de caràcters, o una mica de lògica discreta, com registres de desplaçament van ser necessaris per construir un sistema complet. En qualsevol cas, és responsabilitat del VDC generar el ritme dels senyals de vídeo necessaris, com els senyals de sincronització horitzontal i vertical, i el senyal d'interval de supressió.
Més sovint, el xip VDC està completament integrat en la lògica del sistema informàtic principal, (la seva RAM de vídeo apareix al mapa de memòria de la CPU principal), però de vegades funciona com un coprocessador que pot manipular el contingut de la RAM de vídeo de forma independent.

## Referències

* ↑ «Video Display Chip» (en anglès). [Consulta: 9 abril 2011].

## Enllaços externs

* Using the MC6847 Video Controller Arxivat 2010-01-17 a Wayback Machine.(anglès)
* Tablas comparativas de Chip de Graficos, Colores y Resoluciones(castellà)
# Dominique Bozzi

Dominique Bozzi (Ajaccio, Còrsega, 3 de juliol de 1971) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1995 i 1997. Com amateur va guanyar una medalla de plata al Campionat del Món en contrarellotge per equips de 1994.

## Palmarès

* 1993
** 1r al Tour de Bretanya
** Vencedor d'una etapa al Tour de Loir i Cher
* 1994
** Medalla de plata al Campionat del món en Contrarellotge per equips (amb Jean-François Anti, Pascal Derame i Christophe Moreau)
* 2001
** 1r al Tour de Còrsega

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Diòcesi d'Ourense

La diòcesi d'Ourense (en llatí Dioecesis Auriensis) està situada a Galícia i és una seu sufragània de l'arxidiòcesi de Santiago de Compostel·la.

## Jurisdicció

La diòcesi comprèn la província d'Ourense, excepte la comarca de Valdeorras que pertany a la diòcesi d'Astorga. La seu està a la ciutat d'Ourense, on està la Catedral de San Martiño.
La diòcesi compta amb 735 parròquies, agrupades en 28 arxiprestats.

## Història

La data de creació de la diòcesi és incerta. Tradicionalment es diu que va ser en 433, any en el qual un bisbe d'Ourense va ser consagrat a Lugo. En 572 es troba la primera notícia certa, quan el bisbe Witimir participa en el Concili de Braga. En aquesta data, Ourense apareix com sufragànea de Lugo.
Els àrabs conquisten Ourense en el 716 i la seu va ser suprimida. Es va restablir en 881, però des de l'any 986 no se sap res dels seus bisbes, fins que la diòcesi va ser restablida per segona vegada el 31 de juliol de 1071, amb el bisbe Edoroni, i com sufragània de l'arxidiòcesi de Braga.
El 27 de febrer de 1120 va passar a formar part de la província eclesiàstica de l'arxidiòcesi de Santiago de Compostel·la. La catedral es va consagrar el 4 de juliol de 1120 i en 1804 es va fundar el seminari diocesà sota l'advocació del Mestre Diví.
A l'octubre de 1954 es van modificar els límits de la diòcesi per fer-los coincidir aproximadament amb els de la província administrativa.

## Llista de Bisbes

El seu bisbe actual és José Leonardo Lemos Montanet.
* Llista de bisbes d'Ourense

## Estadístiques

A la fi del 2004 en la diòcesi hi havia 314.107 batejats, sobre una població de 315.407 persones, la qual cosa suposa un 99,6% del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diaques | religiosos | religiosos | parròquies |
| any | batejats | total | % | total | clergue secular | clergue regular | batejats por sacerdote | diaques | homes | dones | |
| 1950 | 408.565 | 410.260 | 99,6 | 572 | 520 | 52 | 714 | | 85 | 263 | 684 |
| 1970 | 380.335 | 381.061 | 99,8 | 634 | 560 | 74 | 599 | | 109 | 504 | 656 |
| 1980 | 385.200 | 386.000 | 99,8 | 558 | 480 | 78 | 690 | | 124 | 351 | 734 |
| 1990 | 316.513 | 317.628 | 99,6 | 482 | 427 | 55 | 656 | | 89 | 315 | 737 |
| 1999 | 311.715 | 312.450 | 99,8 | 420 | 379 | 41 | 742 | | 109 | 358 | 735 |
| 2000 | 311.670 | 312.400 | 99,8 | 412 | 372 | 40 | 756 | | 117 | 354 | 735 |
| 2001 | 310.795 | 311.530 | 99,8 | 404 | 366 | 38 | 769 | | 101 | 349 | 735 |
| 2002 | 311.652 | 312.400 | 99,8 | 396 | 359 | 37 | 787 | | 97 | 346 | 735 |
| 2003 | 314.107 | 315.407 | 99,6 | 396 | 360 | 36 | 793 | | 97 | 357 | 735 |
| 2004 | 314.107 | 315.407 | 99,6 | 393 | 358 | 35 | 799 | | 79 | 352 | 735 |

## Fonts

* Web oficial de la diòcesi
* España Sagrada, Tomo XVII, Madrid 1763, p. 40 e sgg.
* Lois: Conté dades biogràfiques de Francisco Rodríguez Castañón
* Biografia d'Alonso de San Vítores y Fransarcén
# Domin Sport

L'equip Domin Sport (codi UCI: DSP) és un equip ciclista professional polonès amb categoria continental.

## Principals resultats

* Cursa de Solidarność i els Atletes Olímpics: Kamil Zieliński (2014)
* Memorial Andrzej Trochanowski: Mateusz Nowak (2015)
* Korona Kocich Gór: Mateusz Komar (2016)
* Visegrad 4 Bicycle Race-GP Kerékpárverseny: Kamil Zieliński (2017)
* East Bohemia Tour: Kamil Zieliński (2017)
* Visegrad 4 Bicycle Race-GP Polski: Kamil Zieliński (2017)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

L'equip participa en els Circuits continentals de ciclisme. La taula presenta les classificacions de l'equip al circuit, així com el millor ciclista individual.
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2013 | 85è | Kamil Zieliński (359è) |
| 2014 | 50è | Kamil Zieliński (75è) |
| 2015 | 68è | Mateusz Nowak (195è) |
| 2016 | 76è | Artur Detko (580è) |
| 2017 | 48è | Kamil Zieliński (135è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Fuentes Calientes

Fonts Calentes (català), Fuents Calients (aragonès) o Fuentes Calientes (castellà) és un municipi d'Aragó situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca de la Comunitat de Terol.
# Alâeddin Ali Bey

Alâeddin Ali Bey (Ala al-Din Ali Beg) fou amir o beg (bey) de la dinastia dels Karaman-oğhlu o Karamanoğulları, sovint anomenada també karamànida o dels karamànides. Era fill de l'emir Ala al-Din Beg i quan el seu pare fou executat el 1397 i el principat annexionat per Baiazet I, fou empresonat a Brusa junt amb el seu germà Sultanzâde Nâsıreddin II Mehmed Bey.
El sultà egipci reclamava Tars, ocupada per Mehmed Beg, i va enviar el seu fill Ibrahim al front d'un fort exèrcit i Mehmed va haver de retirar-se per no arriscar la batalla i va buscar refugi en les muntanyes. Les tropes egípcies van ocupar el país; Kayseri fou cedida a Dhu l-Kadr i la resta de l'estat karamànida fou confiada a Alâeddin Ali Bey. Quan l'exèrcit egipci va abandonar la zona, Mehmed va baixar de les muntanyes i va començar a recuperar territori; la major part dels seus antics dominis van tornar al seu poder però quan va atacar Kayseri fou derrotat per l'emir Nasir al-Din Muhammad, i fou fet presoner i enviat al Caire.
Ali Beg va intentar restaurar el seu domini sobre el principat amb l'ajut dels mamelucs, però no ho va aconseguir. Konya va resistir el seu atac, defensada amb energia per Sunghur, un oficial que romania lleial a Mehmed; un altre fill d'aquest, Tadj al-Din Ibrahim, va atacar Ali Beg, i finalment aquest va retornar a la seva capital, Nigde. A la mort del sultà egipci el 1421, Mehmed fou alliberat i va retornar al seu país on fou reconegut sense cap dificultat a la major part dels llocs.
Mehmed va morir en combat a Antalya el 1423, i llavors Ali Beg de Nigbe fou reconegut per molts amirs, però no va poder resistir gaire temps al seu nebot Tadj al-Din Ibrahim, que tenia el suport otomà Murat II al que estava aliat per matrimoni. Ibrahim es va retirar altre cop a Nigbe (1424), on va poder viure i governar sense ser molestat. A la seva mort, en data desconeguda (després de 1424) el seu nebot va annexionar també el territori.

## Bibliografia

* Claude Cahen, Pre-Ottoman Turkey: a general survey of the material and spiritual culture and history c. 1071-1330, traducció de J. Jones-Williams (Nova York: Taplinger, 1968), 281-2.
Beilicats d'Anatòlia :