OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quítxua de Cajamarca–Cañaris

Quítxua de Cajamarca–Cañaris (localment anomenat Kichwa o Runashimi, com altres varietats quítxues) és una branca del quítxua que es parla al nord del Perú, format principalment pel quítxua de Cajamarca (Kashamarka, també conegut com Linwa), i el quítxua de Lambayeque (també conegut com Ferreñafe, quítxua Inkawasi-Kañaris), a prop de les ciutats de Cajamarca i Cañaris a les regions Cajamarca i Lambayeque. El quítxua de Cajamarca i Lambayeque té un 94% de semblança lèxica i són mútuament intel·ligibles. Adelaar (2004) inclou el dialecte del districte de Lincha, molt al sud, a la frontera de les regions de Lima i Huancavelica.
El quítxua de Cajamarca–Cañaris és divergent d'altres varietats; encara que tradicionalment es classifica com a membre de quítxua II -A, alguns (Adelaar) creuen que és una branca principal del quítxua II, i d'altres (Landerman, Taylor, Heggarty) creuen que és una branca principal del quítxua, o la inclouen al quítxua I. Félix Quesada va publicar la primera gramàtica i diccionari el 1976.

## Referències

* ↑ Cajamarca Quechua a Ethnologue
* ↑ Alfredo Torero Fernández de Córdova: Los dialectos quechuas. Anales Científicos de la Universidad Agraria, 2, pp. 446–478. Lima, 1964.

## Bibliografia

* Félix Quesada C. (1976): Diccionario Quechua de Cajamarca-Cañaris [– Castellano y vice versa]. Ministerio de educación del Perú
* David Coombs et al. (2003): Rimashun kichwapi: Hablemos en quechua
* Marco A. Arana Zegarra (2002): Resolución de Conflictos Medioambientales en la Microcuenca del Río Porcón, Cajamarca 1993-2002. Thesis 2002, Pontífica Universidad Católica del Perú.
* Ronel Groenewald et al. (2002): Shumaq liyinawan yaĉakushun – Aprendamos con los cuentos bonitos

## Enllaços externs

* Pulla purishun: Academia Regional del Idioma kichwa variedad Cajamarca, ARIQC (German web server)
* Mushuq Tistamintu: The New Testament in Cajamarca Quechua (PDF)
* Mishki Rimay (Dulce Idioma): Dolores Ayay Chilón on Quechua and indigenous culture in the community of Porcón (in Quechua, Spanish subtitles)
# Ratolí marsupial de Kakadu

El ratolí marsupial de Kakadu (Sminthopsis bindi) és un ratolí marsupial que fou descrit el 1994, sent el parent més proper del ratolí marsupial de Butler. La mida corporal típica és de 50-85 mm de llarg, amb una cua de 60-105 mm, fent un total de 110-190 mm i un pes de 10-25 grams que situa aquesta espècie com a espècie mitjana de Sminthopsis. És de color gris, amb potes blanques.

## Referències

* ↑ Menkhorst, Peter W. Mammals of Victoria. Oxford Press, 1995, p. 70. ISBN 0-19-553733-5.
Espècies vivents de dasiüromorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Família Dasyuridae, subfamília Dasyurinae :
Família Dasyuridae, subfamília Sminthopsinae :
Família Myrmecobiidae :
# Ratka

Ratka és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1929.
# Raffel Pagès

Raffel Pagès (Barcelona, 7 de setembre de 1942 - Barcelona, 9 de maig de 2021) fou un empresari, estilista i perruquer català.
Nascut en una família de perruquers, Raffel Pages va ser el fundador i director de la cadena de perruqueries que porta el seu nom, i es va convertir en un referent dins del sector. Posseïa una biblioteca amb 3.000 llibres sobre perruqueria, la seva passió, com molts altres camps de la creativitat. La seva col·lecció privada, ubicada al Museu de la Història de la Perruqueria Raffel Pagès que ell mateix va impulsar, inclou des de cabells dels Beatles, de Marilyn Monroe i de Napoleó fins a un floc de Salvador Dalí que li va regalar Llongueras a canvi d'unes fotos.
Per Pagès, la perruqueria era molt més que un ofici. L'empresa familiar va passar a mans de les seves filles, Carolina i Quiònia, que han respectat l'essència amb la qual s'establiren els vuitanta salons, que donen feina a més de 300 persones. Inspirat per l'estil parisenc, el 1975 va obrir el seu primer saló a Barcelona. El 1992, any olímpic a Barcelona, va obrir l'Institut de Perfeccionament, un centre de formació i un dels seus grans projectes professionals.

## Referències

* 1 2 «Mor el perruquer i empresari Raffel Pagès L'estilista va fundar la cadena de 80 perruqueries Raffel Pagès, una empresa familiar que ara està en mans de les filles». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 09-05-2021 [Consulta: 10 maig 2021].
* 1 2 «Fallece en Barcelona el estilista Raffel Pages. Tenía 78 años y era todo un referente en el sector de la peluquería». El Periódico, 09-05-2021 [Consulta: 10 maig 2021].
* 1 2 «Muere el empresario y peluquero Raffel Pagès a los 78 años. El catalán fue todo un referente en el sector de la belleza». La Vanguardia, 09-05-2021 [Consulta: 10 maig 2021].
# Ratpenat d'espatlles grogues de Bogotà

El ratpenat d'espatlles grogues de Bogotà (Sturnira bogotensis) és una espècie de ratpenat que es troba a l'Argentina, Bolívia, Colòmbia, l'Equador, el Perú i Veneçuela.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Refugi de Comes de Rubió

El refugi de Comes de Rubió és un refugi de muntanya dins el terme de Rubió, al municipi de Soriguera (Pallars Sobirà), a 1.956 m d'altitud i situat al vessant est del Tossal de l'Orri.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya

## Enllaços externs

* Calendari d'obertures
# Can Feu

«Can Feu» té aquests significats:
* Can Feu (Barcelona), antiga masia de Barcelona entre Sarrià i Les Corts
* Can Feu (Lliçà d'Amunt), masia al municipi de Lliçà d'Amunt
* Can Feu (Mataró), masia al municipi de Mataró
* Can Feu (Sabadell), barri de Sabadell
* Castell de Can Feu, mansió senyorial del segle xix al terme municipal de Sabadell, al Vallès Occidental
* Torrent de Can Feu, curs d'aigua del Vallès Occidental
# Neoarius pectoralis

Neoarius pectoralis és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 39,3 cm de llargària total.

## Hàbitat

Es troba a les aigües costaneres, estuaris, rius afectats per les marees i manglars.

## Distribució geogràfica

Es troba a Irian Jaya i Austràlia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Castelnau, F. L. 1878. Australian fishes. New or little known species. Proc. Linn. Soc. N. S. W. v. 2 (pt 3): 225-248, Pls. 2-3.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kailola, P.J. 2000. Six new species of fork-tailed catfishes (Pisces, Teleostei, Ariidae) from Australia and New Guinea. Beagle, Rec. Mus. Art Galler. North. Territ. 16:127-144.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# St. Vincent (Minnesota)

St. Vincent és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 117 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, St. Vincent tenia 117 habitants, 48 habitatges, i 28 famílies. La densitat de població era de 41,8 habitants per km².
Dels 48 habitatges en un 29,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,2% hi vivien parelles casades, en un 4,2% dones solteres, i en un 39,6% no eren unitats familiars. En el 35,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,5% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 28,2% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.500 $ i la renda mediana per família de 41.667$. Els homes tenien una renda mediana de 22.292 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 13.322 $. Entorn del 15,4% de les famílies i el 21,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- St. Vincent». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- St. Vincent». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Teatre Romea (desambiguació)

«Teatre Romea» té aquests significats:
* Teatre Romea de Barcelona
* Teatro Romea de Madrid
* Teatro de Romea de Múrcia
# Dryas antic

«Dryas antic» té aquests significats:
* Dryas antic inferior (iniciat ca. 18.500 anys enrere i acabat ca. 15.000 anys enrere)
* Dryas antic superior (iniciat ca. 15.000 anys enrere i acabat ca. 12.900 anys enrere)
# Aluminotaipingita-(CeCa)

L'aluminotaipingita-(CeCa) és un mineral de la classe dels silicats que pertany al subgrup de la taipingita.

## Característiques

L'aluminotaipingita-(CeCa) és un silicat de fórmula química (Ce₆Ca₃)◻Al(SiO₄)₃[SiO₃(OH)]₄F₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de maig de 2023 i publicada en el mes de juliol. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museo Civico di Storia Naturale, a Milà (Itàlia), amb el número de mostra: M39755.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta en unes cavitats leucogranítiques anomenades localment «Pietra di Luserna», situades a la pedrera Casette, a la localitat de Banhòl, dins la província de Cuneo (Piemont, Itàlia), sent l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Aluminotaipingite-(CeCa)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 juliol 2023].
* 1 2 Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 73». European Journal of Mineralogy, 35, 3, 19-06-2023, pàg. 397–402. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-397-2023 [Consulta: 4 juliol 2023].
* ↑ Campostrini, Italo; Demartin, Francesco; Finello, Giuseppe; Vignola, Pietro «Aluminotaipingite-(CeCa), (Ce6Ca3)Al(SiO4)3[SiO3(OH)]4F3, a new member of the cerite-supergroup minerals». Mineralogical Magazine, 03-07-2023, pàg. 1–26. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2023.51 [Consulta: 7 setembre 2023].
# Cantó de Murat (Cantal)

El cantó de Murat és un cantó francès del departament del Cantal, situat al districte de Sant Flor. Té 15 municipis i el cap és Murat.

## Municipis

* Alba Pèira e Bredòm
* Celles
* Chinargues
* La Chapelle-d'Alagnon
* Chastèl
* Chavanhac
* Cheylade
* Le Claux
* Dienne
* Laveissenet
* La Vaissièra
* La Vijariá
* Murat
* Neussargues-Moissac
* Virargues

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1968 | Hector Peschaud | RPF, després CR o CNIP |
| 1968-1979 | Antoine Tabayse | Divers gauche |
| 1979-1992 | Maurice Capelle | CNI |
| 1992-1998 | Emmanuel Grèze | RPR |
| 1998- | Bernard Delcros | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Tarba-2

El cantó de Tarba-2 és un cantó francès del departament dels Alts Pirineus, situat al districte de Tarba. Compta amb una part del municipi de Tarba.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1998 | Georges Danglade | UDF |
| 1998- | Chantal Robin-Rodrigo | PRG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Caputxeta vermella, de qui tens por?

Caputxeta vermella, de qui tens por? (títol original en anglès: Red Riding Hood) és una pel·lícula de fantasia negra de 2011 dirigida per Catherine Hardwicke i protagonitzada per Amanda Seyfried. La història està inspirada en el conte de La Caputxeta Vermella recollit per Charles Perrault (Le Petit Chaperon Rouge) i els germans Grimm (Rotkäppchen). Ha estat doblada i subtitulada al català.

## Argument

Valerie (Amanda Seyfried), és una noia jove que estima en Peter (Shiloh Fernandez) i vol casar-se amb ell, però els seus pares ja li han arreglat un matrimoni amb un altre home, més adinerat, anomenat Henry (Max Irons). Desesperada i poc disposada a casar-se sense amor, Valeri decideix fugir amb en Peter. Malauradament, abans que pugui anar-se'n del poble, la seva germana és atacada per un home llop.
Durant anys, la vila ha sabut conviure amb l'home llop que viu al bosc que l'envolta: a canvi de pau, els habitants li ofereixen cada mes un animal. Però, quan la lluna es canvia al color roig sang, la bèstia torna al poble. Els vilatans, aterrits, fan cridar al pare Solomon, un famós caçador d'homes llop, perquè els ajudi a posar fi al perill que els assetja. Segons els diu aquest "Durant el dia, l'home llop pren forma humana i, per tant, pot ser qualsevol". I mentrestant, Valerie, comença a sospitar que l'assassí és algú molt proper a ella.

## Repartiment

* Amanda Seyfried: Valerie
* Virginia Madsen: Suzette
* Billy Burke: Cesaire
* Julie Christie: Àvia
* Gary Oldman: Pare Solomon
* Shiloh Fernandez: Peter
* Max Irons: Henry

## Crítica

* "Una ximpleria entretinguda, a estones": Justin Chang, de VarietyVariety.
* "El vertader misteri és com una idea entretinguda pot haver sortit tan malament": Joe Morgenstern, de The Wall Street Journal.

## Referències

* ↑ «Caputxeta vermella, de qui tens por?». Ésadir.cat. [Consulta: 13 febrer 2022].
* ↑ «Caputxeta Vermella, de qui tens por?». Goita què fan, ara!. [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ «Red Riding Hood». The New York Times.
* ↑ «Red Riding Hood». Variety . Arxivat de l'original el 2011-09-05. [Consulta: 20 gener 2016].
* ↑ «Red Riding Hood». Wall Street Journal.

## Enllaços externs

* Caputxeta vermella, de qui tens por? - Lloc web oficial
# Can Torras (Alella)

Can Torras és una obra eclèctica d'Alella (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un conjunt situat al límit del terme municipal amb el Masnou, als voltants del barri de Can Sors, al sud del torrent de Rials. Es tracta d'un complex destinat a assistència sanitària constituït per una sèrie de construccions de nova planta que giren entorn de l'edificació principal, un edifici d'estil neoclàssic, de planta rectangular i una alçada de planta baixa i dues plantes pis. Destaca pel seu cos central -de planta quadrada i major alçada- amb una coberta a quatre aigües sobre la qual s'aixeca, al punt central, una torre amb mirador ben visible des de l'entorn de la riera.
La torre té petites finestres d'arc de mig punt i es remata amb una barana calada i un parallamps suportat per elements metàl·lics de formes arquejades. A banda i banda del volum central trobem cossos de planta baixa, pis i terrat. La façana principal, orientada a migdia, és simètrica i està ordenada verticalment en cinc eixos de composició. En destaca el porxo central amb terrassa que sobresurt i protegeix la porta d'accés, d'arc rebaixat.
La planta pis està formada per balconeres -les laterals són d'arc de mig punt- amb barana calada. Sobre les finestres de les golfes, una cornisa decorada amb modillons remata les façanes i dona unitat al conjunt. La façana posterior és similar a la principal, amb el mateix cos amb porxo amb terrassa, però amb una agrupació de tres balconeres d'arc de mig punt a la planta pis.
Les façanes laterals estan formades per grans finestrals d'arc de mig punt a la planta pis, tot i que el costat de llevant ha estat mossegat per un cos de vidre i perfileria metàl·lica amb una passera coberta que comunica amb l'edifici annex del costat, en tots els casos utilitzant els mateixos materials actuals. Totes les façanes, tret d'aquest element en qüestió, estan decorades amb un estuc que forma franges horitzontals i amb petites cornises que separen les diferents plantes. De l'exterior, els jardins han quedat reduïts a la mínima expressió, ofegats pels diferents volums que conformen el complex. Destaca el pati del davant i alguns trams de tanques i murs. El gust neoclàssic, característic de finals del segle xix, es reforça amb l'ús de balustrades, hídries, arcades i, especialment, amb la decoració escultòrica del jardí.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Torras». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Casa Baró (Rialp)

La Casa Baró és un antic casal fortificat de Rialp (Pallars Sobirà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Actualment, de l'antiga casa forta de Rodés o Casa Baró, solament queden les ruïnes d'una gran construcció edificada directament sobre la roca que en alguns casos apareix retallada. Es poden distingir encara un parell de torres quadrangulars i alguns panys de mur de pedra seca, emmascarats per les nombroses modificacions i construccions adossades. El primer document on es menciona el castell de Rodés és un jurament de fidelitat que ja Pere Roger al Comte Artau pels castells de Rodés, Ceregue, Escàs i Torena l'any 1069. Sembla que resta abandonada.

## Història

El 1125, un tal Pere Bernat promet lliurar la potestat del castell de Rodés al comte Artau. Posteriorment, l'any 1163, el comte Artau infeuda el castell a Roger Bernat. Durant els segles xiv i xv, el castell passà per diverses mans. El 1445, a conseqüència de la venda que feu Jaume de Bellera de la vall d'Assua i la baronia de Rialp al comte de Foix, el castell canvià novament de mans. Però segrestats els béns de Gastó de Foix, el castell canvià novament de mans. Però segrestats els béns de Gastó de Foix el 1462, el castell de Rodés fou cedit al comte Hug Roger de Pallars. Dues dècades més tard, el 1490, Arnau de Perves, detentor del castell, fa lliurament d'aquest al comte de Cardona. EL 1578 són posseïdors del castell Gaspar de Ponts i la seva muller que detenien així mateix, Peracalç Carengue, Escàs i Bote-la, indrets que durant el segle xvii són de Casa Baró.

## Referències

* 1 2 «Casa Baró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Capacitat encefàlica

La capacitat encefàlica o capacitat cranial és la mesura del volum interior del crani dels vertebrats que posseeixen, tant, crani com a cervell. La unitat de mesura més usada és el centímetre cúbic (cm³). El volum del crani és usat com un indicador aproximat de la mida del cervell, i aquest al seu torn és usat com un indicador per estimar la intel·ligència potencial d'un organisme. No obstant això, les capacitats cranials més grans, no són sempre indicatives d'un organisme més intel·ligent, a causa que un volum més gran és requerit per gestionar un cos més gran, o en alguns casos és una característica adaptativa per a la vida en un medi més fred.
Exemples de capacitat cranial:
* Orangutans: 275-500 cm³
* Ximpanzés: 275-500 cm³
* Goril·les: 340-752 cm³
* Humans: 1200-1850 cm³
* Neandertals: 1100-1900 cm³
# Capacitat instal·lada

La capacitat nominal, també coneguda com la capacitat instal·lada o efecte màxim, es refereix a la plena càrrega tècnica de sortida d'una instal·lació d'una planta d'energia, una planta química, planta de combustible, refineria de metalls, mina, i molts altres.
Per a la generació útil, aquesta capacitat depèn de la capacitat tècnica interna de la planta per mantenir la producció en una quantitat de temps raonable (per exemple, un dia), ni momentàniament ni de forma permanent, i sense tenir en compte esdeveniments externs, com ara la falta de combustible o esdeveniments interns com ara el manteniment. La sortida real pot ser diferent a la capacitat nominal per a una sèrie de raons en funció dels equips i de les circumstàncies.

## Vegeu també

* Generació d'energia elèctrica

## Referències

* ↑ Energy glossary Energy Information Administration. Retrieved: 23 September 2010.
* ↑ Glossary Nuclear Regulatory Commission, 2 August 2010. Retrieved: 23 September 2010.
* ↑ Plant Performance Data (PPD) Arxivat 2010-09-10 a Wayback Machine. ICIS. Retrieved: 23 September 2010.
* ↑ Refinery Economics Arxivat 2010-12-28 a Wayback Machine. Natural Resources Canada, 5 january 2009. Retrieved: 23 September 2010.
* ↑ Magnificent seven Arabian Business, 17 June 2008. Retrieved: 23 September 2010.
* ↑ Daniel O’Brien and Mike Woolverton. Trends in U.S. fuel ethanol production capacity: 2005-2009 K-State & Extension, August 2009. Retrieved: 23 September 2010.
* ↑ Refining Capacity Alcoa, December 31, 2009 . Retrieved: 23 September 2010.
* ↑ The Future of Tantalum and Niobium Mining-Technology, 14 Jan 2010. Retrieved: 23 September 2010.
* 1 2 Kleiser, Thomas. Response to CDM page 2-4 by TÜV, 4 March 2009. Retrieved: 23 September 2010.
* ↑ Swain, Bibb. Designed to go above Nameplate Capacity Arxivat 2007-10-27 a Wayback Machine. Ethanol Producer, November 2006. Retrieved: 23 September 2010.

## Bibliografia

* Dieter Seifried: Gute Argumente: Energie. 3. Auflage. Beck, Múnic 1991, ISBN 3-406-31777-4, (= Beck'sche schwarze Reihe Band 318, Gute Argumente).
# Característica satèl·lit

Una característica satèl·lit (en anglès, Satellite Feature; abr. SF) és una caràcterística que comparteix el nom d'una característica associada. Per exemple, a la Lluna els cràters satèl·lits (cràters amb lletres) es classifiquen en la Gazetteer of Planetary Nomenclature de la Unió Astronòmica Internacional (UAI) com a «característiques del satèl·lit».

## Referències

* ↑ «Descriptor Terms (Feature Types)» (en anglès). Gazetteer of Planetary Nomenclature - International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN).
# Casa Formosa

Casa Formosa és una obra noucentista de Sant Sadurní d'Anoia (Alt Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Grandiós Casal entre mitgeres de planta i dos pisos. Darrerament ha estat remodelat totalment per "La Caixa" i només s'ha salvat la façana que talment està brodada d'esgrafiats representant a Sant Martí de Tours i a Sant Jordi, els balcons amb baranes de terracota i els portals d'aquest mateix material. Aquesta façana dona una gran categoria al carrer major de Sant Sadurní.

## Referències

* ↑ «Casa Formosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].