OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pestxani (Tsibanobalka)

* Per a altres significats, vegeu «Pestxani».
Pestxani - Песчаный (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora del liman de Vítiazevo, al sud de la desembocadura del riu Gostagaika, a la plana de ponent del Caucas occidental. És a 14 km al nord d'Anapa i a 132 km a l'oest de Krasnodar. Pertany al poble de Tsibanobalka.

## Enllaços externs

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* Mapa topogràfic a maps.vlasenko.net (rus).
# Barriopedro

Barriopedro és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 26 | 36 | 31 | 32 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Barrio gris

Barrio gris és una pel·lícula argentina de 1954, dirigida per Mario Soffici, protagonitzada per Carlos Rivas i Alberto de Mendoza. Estrenada a Buenos Aires el 28 d'octubre de 1954. Guanyadora del Cóndor de Plata a la millor pel·lícula de 1955. Aquesta pel·lícula va ser filmada al barri de Sarandi, partit d'Avellaneda. Joaquín Gómez Bas va rebre la Medalla d'Or atorgada de la Comissió Nacional de Cultura per la novel·la "Barrio gris", escrita el 1952, sobre la qual es va realitzar el guió. La pel·lícula està referida als "barris grisos", anomenats a l'Argentina "villas misèria", en els quals viuen els treballadors menys qualificats o nouvinguts de les àrees rurals als cordons industrials.

## Repartiment

* Carlos Muiño...(nen murguero)
* Carlos Rivas...(Federico)
* Alberto de Mendoza...(Claudio)
* Jorge Morales … (Cigüeña)
* Mirtha Torres...(Zulema)
* Elida Gay Palmer...(Rosita)
* Fernanda Mistral… (Laura)
* Ana Arneodo...(Madre de Federico)
* Fernando Siro… (Ricardo)
* Edda Alba...(La Ñata)
* Mario Soffici...(Gervasio, el pintor)
* Ubaldo Martínez...(Baldomero Luna)
* Luis Arata...(Don García, el farmacèutic)
* Tito Grassi
* Ricardo Trigo… (El Correntino)
* Walter Reyna
* Alberto Terrones...(Don Córdoba)
* Vicente Ariño… (Don Avelino)
* Mercedes Escribano...(Ramona)
* Hugo Lanzillotta...(Federico niño)
* Carlos Cotto...(Padre de Zulema)
* Lorenzo Mendoza
* Laura Notari
* Eduardo Foglizzio
* Tomás Ramón León
* Pedro Tavoliere...(Claudio nen)
* María Esther Corán...(Verdulera)
* Alberto Quiles...(Policia)
* Domingo Santarcieri

## Notes

* ↑ «barrio gris». Filmaffinity.
* ↑ «barrio gris». Fulltv.
* ↑ «barrio gris». IMDB.

## Enllaços externs

* Barrio gris, Cinema Nacional.
* Ciancio, María Belén. Modelo y rotura al cine de Mario Soffici
# Pargalla

Pargalla fou una ciutat del país dels kashka, al nord-est d'Hattusa, no lluny de Tapikka. Fou reconquerida pel rei hitita Subiluliuma I abans del 1340 aC, després d'haver ocupat Anziliya, i va haver de derrotar un atac kashka a la ciutat, la qual després fou restaurada i repoblada d'hitites.
# Parfouru-sur-Odon

Parfouru-sur-Odon és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 155 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Parfouru-sur-Odon era de 155 persones. Hi havia 61 famílies de les quals 16 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 25 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 71 habitatges, 64 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 69 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 64 habitatges principals, 55 estaven ocupats pels seus propietaris i 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien una cambra, 4 en tenien dues, 3 en tenien tres, 16 en tenien quatre i 39 en tenien cinc o més. 61 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 39 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Parfouru-sur-Odon el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 12 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 12 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 8 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 12 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 98 persones, 65 eren actives i 33 eren inactives. De les 65 persones actives 62 estaven ocupades (31 homes i 31 dones) i 4 estaven aturades (3 homes i 1 dona). De les 33 persones inactives 20 estaven jubilades, 9 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Parfouru-sur-Odon hi havia 62 unitats fiscals que integraven 163 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 20.004 €.

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Parfouru-sur-Odon a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Parfouru-sur-Odon a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Paul François de Lozières d'Astier

Paul François de Lozières d'Astier (c.1654-1731) enginyer militar francès al servei de Felip V durant la Guerra de Successió Espanyola. Lluità al setge de Barcelona (1713-1714) on estigué a les ordres del tinent general Dupuy-Vauban i quan aquest caigué ferit el 6 d'agost de 1714 Lozières d'Astier esdevingué l'enginyer en cap de les tropes borbòniques. Fou autor del «Journal du siège de Barcelonne» (1714), que fou traduït al castellà i publicat a Girona per l'impressor francès Gabriel Bro sota el nom «Narración diaria del sitio de Barcelona», i també de la «Relation de l'expédition de Majorque» (1715) on narra l'expedició borbònica per reconquerir Mallorca.

## Referències

* ↑ Histoire du Corps Impérial du Géni
* ↑ Palma a través de la cartografía (1596-1902)
* ↑ «La guerra de successió». Arxivat de l'original el 2014-02-20. [Consulta: 4 març 2014].
# Jiquipilco

Jiquipilco és un municipi de l'estat de Mèxic. Jiquipilco és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-occidental de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb els municipis de Morelos i Chapa de Mota, al sud amb Isidro Fabela, a l'oest amb Ixtlahuaca i a l'est amb Villa del Carbón.

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Jiquipilco Arxivat 2017-02-22 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Casa al carrer Ample, 12 (Cassà de la Selva)

La Casa al carrer Ample, 12 és una obra del municipi de Cassà de la Selva (Gironès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici urbà unifamiliar entre mitgeres amb cancells d'entrada i tres plantes. Destaquem els elements ornamentals de la balconada i de les llindes de les seves obertures amb motius florals Les obertures de la segona planta unificades, amb pilarets i capitells de pedra, donen un bon acabament al conjunt. Conté una façana arrebossada amb dibuixos geomètrics regulars.

## Història

És de tipus constructiu característic de Cassà, en molts casso es relacionava amb l'esplendor de la indústria del suro.

## Referències

* 1 2 «Carrer Ample, 12». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2015].
# Limnonectes modestus

Limnonectes modestus és una espècie de granota que viu a Indonèsia.

## Referències

* Iskandar, D., Mumpuni & Richards, S. 2004. Limnonectes modestus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 d'abril del 2008.
# Campionat d'Espanya de trial 1996

La temporada de 1996 del Campionat d'Espanya de trial fou la 29a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola. El calendari oficial constava de 8 proves puntuables, celebrades entre el 4 de febrer i el 6 d'octubre. 3 de les proves programades es disputaren als Països Catalans: Bocairent (10 de març), Vandellòs (30 de juny) i Igualada (6 d'octubre).

## Classificació final

Font:
| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Amós Bilbao | Gas Gas | 128 |
| 2 | Jordi Tarrés | Gas Gas | 127 |
| 3 | Marc Colomer | Montesa | 124 |
| 4 | Marcel Justribó | Beta | 107 |
| 5 | David Cobos | Gas Gas | 71 |
| 6 | Gabriel Reyes | Montesa | 69 |
| 7 | Héctor Escorihuela | Gas Gas | 61 |
| 8 | José Manuel Alcaraz | Gas Gas | 54 |
| 9 | Marc Catllà | Gas Gas | 52 |
| 10 | Joan Pons | Fantic | 48 |

## Categories inferiors

| Categoria | Guanyador | Motocicleta |
| Sènior B | Héctor Escorihuela | Gas Gas |
| Sènior C | Santi Serra | Gas Gas |
| Veterans A | Narcís Sánchez | Gas Gas |
| Veterans B | Carles Casas | Gas Gas |
| Júnior | Jordi Pascuet | Gas Gas |
| Cadets | Jacobo Díaz | Gas Gas |
| "Autonomías" | Catalunya | - |

## Referències

* ↑ «Spain - 1996» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 6 agost 2020].
* ↑ Pi, Pere. «Resultats oficials dels tres primers classificats de tots els Campionats d'Espanya de trial. Resultats facilitats per la RFME». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 129. ISBN 9788461590353.
* «RFME Campeonatos de España de Trial / Trial Indoor / Trial Clásicas» (PDF) (en castellà). fedemoto.info. RFME, 19-11-2012. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 26 desembre 2012].
# Buit de Microscopi

El Buit de Microscopi és un buit—una regió més o menys rectangular de relativament espai buit, delimitada per làmines incompletes de galàxies d'altres buits de l'hemisferi celeste sud. S'hi troba dins dels límits de la constel·lació del Microscopi. Va ser descobert i anomenat per l'astrònom sud-africà Tony Fairall el 1984.

## Referències

* ↑ Maurellis, A.; Fairall, A. P.; Matravers, D. R.; Ellis, G. F. R. Astronomy and Astrophysics, 229, 1, 1990, pàg. 75–79. Bibcode: 1990A&A...229...75M. ISSN: 0004-6361.
# Solana del Pas del Pi

La Solana de la Coma de l'Olla és una solana del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble d'Hortoneda, però més a prop del de Pessonada.
Es troba al sud-est d'Hortoneda, al vessant de ponent de la part nord-occidental de la Serra del Banyader. És a la dreta de la llau del Pas del Pi i a llevant de l'Obaga del Pas del Pi.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Solana del Castell

La Solana del Castell és una solana del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Guàrdia de Tremp, en territori de la vila de Guàrdia de Noguera, al Pallars Jussà.
És al vessant meridional de la serra que allotja l'església de Sant Feliu de Guàrdia i el Castell de Guàrdia, davant i al nord de la vila de Guàrdia de Noguera, a l'esquerra del barranc de Mur. S'estén just dessota del Cingle del Castell, en una zona erma i costeruda, sense cap mena d'espai pla apte ni per al conreu ni per a l'habitatge.
Al davant seu, a migdia, en canvi, s'estén la riba dreta del barranc de Mur, on hi ha diverses fonts i sorgències que alimenten aquell costat de la vall, per exemple, la Bassa de Peremartell, la Font de Carme o la Roca de Janoi.
# Solana del Mig (els Masos de Baiarri)

La Solana del Mig és una solana del terme municipal de Conca de Dalt, dins de l'antic terme de Claverol, al Pallars Jussà. Es troba en territori de l'antic enclavament dels Masos de Baiarri.
Està situada a la part oriental de l'enclavament, a l'esquerra de la capçalera del barranc de l'Obaga i també a l'esquerra de la llau de Perauba. Queda just al nord de la Solana de la Grallera, a migdia de la Solana de l'Extrem i a llevant del Serrat Pelat, al vessant nord del Cap de l'Alt de Baiarri. La part baixa d'aquesta solana, a llevant, forma les Costes de Baiarri.
# Eugenià

Eugenià (en llatí Eugenianus, en grec antic Εὐγενιανός) era un metge romà de la segona meitat del segle ii, contemporani i probablement amic i deixeble de Galè, amb el coincidia quan tots dos es trobaven a Roma. A petició de Galè va seguir escrivint l'obra De Methodo Medendi, que havia abandonat. També a petició de Galè va escriure De Ordine Librorum Suorum.

## Referències

* ↑ W.A.G., Eugenianus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 85
# Concòrdia de Barcelona

La Concòrdia de Barcelona fou un acord establert l'any 1431 entre la Universitat de la Ciutat i Regne de Mallorca i els seus creditors.
Rep el nom de Concòrdia l'acord de pagament entre Mallorca i els seus creditors. A partir del segle xiv la Universitat mallorquina s'havia endeutat molt a causa de les guerres, caresties i lluites internes. La Universitat va haver d'emetre censals que foren adquirits sobretot per barcelonins. El 1405, davant les dificultats per pagar, s'arribà a l'acord del Contracte Sant. Aquesta solució es va modificar a l'acord de 1431 conegut com a Concòrdia de Barcelona, en el qual es reduïren els interessos que havien de cobrar els creditors i el capital del deute, establint la quitació de 10.000 florins anuals de capital. Més tard se signaren altres concòrdies, com la del 1648 que no s'aprovà per l'oposició del clergat, i la de 1684, que va prohibir carregar més censos sobre la Universal Consignació.
També es coneix per Concòrdia el règim d'elecció dels càrrecs públics vigent a Mallorca entre 1440 i 1444 (Règim de Concòrdia).

## Referències

* ↑ «Concòrdia». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 4. Palma: Promomallorca, p. 22. ISBN 84-8661702-2.
# Civeta grossa de l'Índia

La civeta grossa de l'Índia (Viverra zibetha) és una civeta del gènere Viverra del vivèrrids.

## Descripció

La civeta grossa de l'Índia té un cos allargat i un pelatge de color gris o marró. La longitud del cos i del cap és al voltant dels 86 centímetres, i la de la cua és d'uns 33 centímetres. Té taques negres pel cos, així com franges blanques i negres als costats del coll, que generalment són dues blanques i 3 negres. La cua té una sèrie d'anells negres que l'envolten. Les potes del darrere són negres, i les del davant tenen unes membranes en el tercer i quart dits, que protegeixen les urpes retràctils. Els mascles són lleugerament més grans que les femelles.

## Distribució i hàbitat

La civeta grossa de l'Índia viu d'Indoxina a la Xina. Es troba a Nepal, Bangladesh, la península de Malaca, Singapur, Indonèsia i el Vietnam.
Viuen entre les pastures, els matolls i zones densament arbrades. Generalment, es troben a prop de poblacions humanes.

## Comportament

La civeta grossa de l'Índia és un animal solitari i nocturn. Passen la major part del seu temps a terra, encara que són àgils escaladors. Passen la major part del dia dormint en caus a terra, que han estat excavats per altres animals i abandonats. Són territorials i marquen el seu territori amb excrecions de les seves glàndules anals. L'extensió del seu territori pot variar entre 1,7 i 5,4 quilòmetres quadrats.

## Dieta

La civeta grossa de l'Índia és principalment carnívora. S'alimenta d'ocells, granotes, serps, petits mamífers, ous, crancs i peixos. També s'alimenten de fruita i arrels.

## Reproducció

Les femelles es reprodueixen durant tot l'any, encara que generalment només tenen dues ventrades per any, formades per quatre cries, les quals neixen en un forat a terra o en mig de vegetació densa. Als 10 dies, les cries obren els ulls i són deslletades al cap d'un mes. Al néixer només pesen 100 grams, pes que doblen només en 12 dies. Al final del primer mes, el seu pes ha augmentat quatre vegades.
Les femelles crien els seus cadells per si mateixes.

## Subespècies

N'existeixen cinc subespècies 1:
* V. z. zibetha, al Nepal, Bhutan, Bengala
* V. z. picta, a l'est d'Assam
* V. z. ashtoni
* V. z. hainana, descrita just el 1983 per Wang and Xu
* V. z. pruinosus
El 1997, Sokolov, Rozhnov i Pham Trong Anh, va catalogar com Viverra tainguensis noves espècies trobades a l'altipla de Tainguen, a la provincia de Gialai, al Vietnam. Les investigacions d'ADN actuals, confirmen que pertànyen al cataleg de gens de la subespecie Viverra zibetha picta.

## Conservació

A Hong Kong, es tracta d'una espècie protegida per la Wild Animals Protection Ordinance Cap 170.

## Referències

* ↑ (anglès) IUCN Red List of Threatened Species: Viverra zibetha:Distribution
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Civeta tacada

La civeta tacada (Viverra megaspila) és una espècie de civeta, que pertany al gènere Viverra dels vivèrrids. La rara civeta de Malabar generalment n'és considerada una subespècie.

## Descripció

A diferència d'altres civetes, que semblen gats amb taques i el musell llarg, s'assembla a un gos. Se les coneix com un dels animals més rars del món. La civeta tacada té un pes que oscil·la entre 8 i 9 quilos, i una longitud que varia entre 76 i 85 centímetres. Té un pelatge opac de color blanc grisenc amb taques negres. La cua té cinc anells de color blanc, bandes negres i una punta de color negre.

## Distribució i hàbitat

L'hàbitat original de la civeta tacada eren els boscos tropicals de fulla perenne per sota dels Ghats Occidentals, i les planes boscoses i les vessants de les muntanyes del sud-oest de l'Índia, concretament a Malabar i Travancore. Moltes observacions de civeta tacada en els darrers 30 anys, han tingut lloc a les valls i a les plantacions d'anacard. Les plantacions d'anacard donen una cobertura important, ja que no són eliminats i estan densament poblats amb pastures i arbustos. Es creu que depenen de les aigües poc profundes per a sobreviure.

## Comportament, dieta i reproducció

Sovint es troben sols, ja que són coneguts per ser agressius amb altres individus de la mateixa espècie. Són d'hàbits nocturns, quan surten a la recerca d'aliment, i s'amaguen a l'interior dens durant el dia. Mai se les ha vist cercant aliment als arbres, fet que suggereix que cacen exclusivament a terra. La seva dieta consisteix en petits animals, peixos, rèptils, ous i vegetals. No se sap molt sobre la reproducció d'aquesta espècie, encara que se sap que les femelles tenen ventrades en les quals donen a llum 2 o 3 cries.

## Depredadors

Els seus únics depredadors coneguts són els éssers humans, que les capturen per obtenir almesc pel seu ús en perfums. De vegades, són mortes per gossos de caça.

## Estat de conservació

Una vegada comunes al sud-oest de l'Índia, actualment estan a punt d'extingir-se. Es diu que hi ha menys de 250 civetes tacades. Des del 1979, han estat considerades en perill d'extinció, però s'han fet molt pocs esforços per a la seva conservació. En un estudi realitzat el 1990 a l'Índia amb la participació dels residents que vivien prop dels hàbitats de les civetes, només el 10 per cent eren conscients de la seva existència, sent la majoria caçadors i criadors de civetes. La desforestació extensiva en favor de les plantacions d'arbres de cautxú ha contribuït a l'extinció de les civetes. A més, són coneguts per caçar aviram, per això els agricultors les maten quan les veuen.

## Referències

* 1 2 3 4 5 (anglès) Large-spotted civet
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Combas (Erau)

Combas (en francès Combes) és un municipi occità del Llenguadoc, situat a la part septentrional del departament de l'Erau i a la regió d'Occitània. L'any 1999 tenia 265 habitants.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Somme (desambiguació)

«Somme» té aquests significats:
* Geografia:
** Somme, departament francès de la regió de la Picardia.
** Riu Somme, riu de França que dona nom a aquest departament.
** Somme-Bionne, municipi francès del departament del Marne.
** Somme-Leuze, municipi belga de la província de Namur.
** Somme-Suippe, municipi francès del departament del Marne.
** Somme-Tourbe, municipi francès del departament del Marne.
** Somme-Vesle, municipi francès del departament del Marne.
** Somme-Yèvre, municipi francès del departament del Marne.
* Heràldica:
** Un dels noms amb què són conegudes en francès les rodelles de sinople.
* Història:
** Batalla del Somme, batalla de la Primera Guerra Mundial que va tenir lloc a la vall del riu francès homònim.
Viccionari
# Concentrador d'oxigen

Un concentrador d'oxigen és un aparell normalment emprat en teràpies per a pacients amb dificultats respiratòries o en intervencions on el pacient es troba anestesiat. Aquest aparell subministra aire amb concentracions d'oxigen superiors a les de l'aire de l'ambient. Són una alternativa més segura, barata i convenient que emprar tancs d'oxigen a pressió, a més de no necessitar recàrregues, ja que funcionen a partir de l'oxigen naturalment present en l'aire. També es fan servir com a font d'oxigen econòmica en processos industrials com ara la producció d'ozó. A l'aviació, serveixen per prevenir la manca d'oxigen a les cabines sense pressió.

## Funcionament

Aquests aparells concentren l'oxigen mitjançant l'adsorció del nitrogen en un granulat de zeolita. Aquest granulat, a pressions elevades té tendència a retenir el nitrogen. Així doncs, aquests aparells solen constar d'un primer receptacle amb granulat de zeolita on s'introdueix l'aire ambient fins a assolir pressions prou elevades perquè la zeolita retingui el nitrogen. Un cop el nitrogen està retingut, l'aire a pressió té una major concentració d'oxigen i es condueix a un segon receptacle, on es despressuritza i des d'on se subministra l'aire ric en oxigen. Un cop eliminat l'aire del primer receptacle, aquest es porta a pressió atmosfèrica, i així allibera el nitrogen adsorbit a la zeolita. Aquest procés es repeteix i pot subministrar aire amb un 95% d'oxigen amb un flux de 5 litres per minut.

## Referències

* ↑ Concentradores de oxígeno Arxivat 2016-08-11 a Wayback Machine. al web del grup Linde
* ↑ Oxigenoterapia
* ↑ «Oxygen Generator for Aircraft» (en anglès). Dürr Technik. [Consulta: 7 maig 2023].