OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pal·las (desambiguació)

«Pal·las» té aquests significats:
* Atena, divinitat de la mitologia grega.
* Pal·las (filla de Tritó), personatge de la mitologia grega.
* Diccionari Pal·las, diccionari català-castellà-francès-anglès.
# Oreochromis malagarasi

Oreochromis malagarasi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 27 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Tanzània.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Eccles, D.H., 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma, Itàlia.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Trewavas, E., 1983. Tilapiine fishes of the genera Sarotherodon, Oreochromis and Danakilia. British Mus. Nat. Hist., Londres (Regne Unit).
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Panteleu

Panteleu (en llatí Panteleus, en grec antic Παντέλεος) fou un poeta grec.
Va ser l'autor de nou versos que es conserven a l'Antologia grega, dos dels quals són dedicats a Cal·limac i a Cinègir, els caps dels atenenc a la batalla de Marató contra els perses. No hi ha dubte que formaven part d'un poema heroic sobre aquesta batalla i això fa pensar que aquest poeta va viure al segle V aC, però sense cap seguretat.

## Referències

* ↑ Panteleus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 114
# Paint Rock (Texas)

Paint Rock és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 320 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Paint Rock tenia 320 habitants, 110 habitatges, i 83 famílies. La densitat de població era de 74,4 habitants/km².
Dels 110 habitatges en un 41,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,5% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 24,5% no eren unitats familiars. En el 21,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,91 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,45.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,6% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 13,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.500 $ i la renda mediana per família de 33.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.786 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 12.965 $. Aproximadament el 13% de les famílies i el 15,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Paint Rock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Paint Rock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Painter (Virgínia)

Painter és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 246 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Painter tenia 246 habitants, 104 habitatges, i 69 famílies. La densitat de població era de 150,8 habitants per km².
Dels 104 habitatges en un 22,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,1% hi vivien parelles casades, en un 19,2% dones solteres, i en un 32,7% no eren unitats familiars. En el 31,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 23,2% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 25,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 69,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.583 $ i la renda mediana per família de 31.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.167 $ mentre que les dones 20.469 $. La renda per capita de la població era de 14.350 $. Entorn del 13,9% de les famílies i el 18,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Painter». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Painter». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Paolo Cognetti

Paolo Cognetti (Milà, 27 de gener de 1978) és un escriptor italià, guanyador del Premi Strega el 2017 amb la novel·la Les vuit muntanyes.

## Obres
### Narrativa

* Fare ordine. [Genere: storia d'amore; 1 racconto da 5 fermate]. Milà : Ajuntament, 2003.
* Manuale per ragazze di successo dins La qualità dell'aria. Storie di questo tempo, a cura de Nicola Lagioia i Christian Raimo. Roma : Minimum fax, 2004. ISBN 88-7521-012-8.
* Manuale per ragazze di successo. Roma : Minimum fax, 2004. ISBN 88-7521-034-9. [set contes. Finalista Premio Bergamo 2005]
* Una cosa piccola che sta per esplodere. Roma : Minimum fax, 2007. ISBN 978-88-7521-137-0. [recull de cinc contes. Guanyador del Premio Settembrini 2008, secció joves. Finalista del Premio Chiara 2008. Guanyador del Premio Renato Fucini 2009]
* Sofia si veste sempre di nero. Roma : Minimum fax, 2012. ISBN 978-88-7521-440-1. [Finalista Premi Strega 2013]
* Il nuotatore, amb Mara Cerri. Roma : Orecchio Acerbo, 2013. ISBN 978-88-96806-66-1.
* Le otto montagne. Torino : Einaudi,2016. ISBN 978-88-06-22672-5 / Traducció catalana de Xavier Valls i Guinovart: Les vuit muntanyes. Barcelona : Navona, 2018. ISBN 9788417181192
* I lanciatori, in effe – Periodico di Altre Narratività, numero 6, 2017.

### Assaig

* New York è una finestra senza tende, amb DVD. Bari : Laterza, 2010. ISBN 978-88-420-9218-6. [primera part d'una guia de Nova York]
* Il ragazzo selvatico. Quaderno di montagna. Milano : Terre di Mezzo, 2013. ISBN 978-88-6189-235-4. / Traducció al català de Miquel Izquierdo: El noi silvestre. Barcelona : Minúscula, 2018. ISBN 9788494675492
* Tutte le mie preghiere guardano verso Ovest. TorÍ : Edt, 2014. ISBN 978-88-592-0450-3. [segona part d'una guia de Nova York]
* A pesca nelle pozze più profonde. Meditazioni sull'arte di scrivere racconti. Roma : Minimum fax, 2014. ISBN 978-88-7521-594-1.

## Referències

* ↑ Milian, Àlex. «Paolo Cognetti: «M’agrada quan un escriptor funda la seva petita pàtria»». El Temps, 12-06-2021. [Consulta: 11 octubre 2024].
# Paolo Castellini

Paolo Castellini (Brescia, 25 de març de 1979) és un futbolista italià, que ocupa la plaça d'interior esquerre. Ha estat internacional italià en categoria sub-20 i sub-21.
Comença a destacar a la US Cremonese. Entre 2000 i 2004 seria titular amb la Torino FC, el darrer any cedit a la Brescia Calcio. Després de dos discrets anys al Reial Betis espanyol, en part per les lesions, el 2006 recala a la Parma FC, on és titular.

## Enllaços externs

* Fitxa a yahoo.com
# Paolo Calcaterra

Paolo Calcaterra va ser un mestre de clavicèmbal d'origen italià de finals de segle xviii i segle xix. Calcaterra, juntament amb Raimondo Boucheron (que estava al capdavant de la catedral de Vigevandi) van demanar permís com a mestres de capella perquè es realitzés una missa on s'interpretés la seva composició a la Chiesa di San Gottardo de Milà.

## Obres

* Sinfonia in Fa per Ochestra
* Pastorale per organo estratta dal primo pezzo di un Gloria (1860-1890)
* Introduzione con Variazioni supra due Temi Originali e Rondò Finale per Forte Piano (1820)
* Scena ed Aria (1820-1850)
* Laudate pueri|A Due Tenore e Basso|Tenore (1760-1790)
* Pastorale per organo estratta del primmo pezzo di un Gloria (1860-1890)

## Bibliografia

* Llibre electrònic disponble aquí (consultat el 28 de desembre del 2020).
* Biblioteche.regione.lombardia.it. 2020. Risultati Della Ricerca - "Calcaterra, Paolo <Compositore>". [online] Disponible : aquí (consultat el 28 de desembre del 2020).
# Paolo Cimini

Paolo Cimini (Roma, 30 de març de 1964) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1986 i 1990. Del seu palmarès destaca la victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 1987.

## Palmarès

* 1987
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1988
** 1r al Trofeu Laigueglia
** 1r al Giro de l'Etna
* 1990
** 1r al CoreStates USPRO Championships

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1987. 88è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1988. Abandona
* 1989. 121è de la classificació general
* 1990. 124è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Paolo Cimini» (en anglès). cyclingarchives.com. [Consulta: 13 agost 2022].
* ↑ «Paolo Cimini». procyclingstats.com. [Consulta: 13 agost 2022].
* ↑ «Museo del Ciclismo - Paolo CIMINI» (en italià). museociclismo.it. [Consulta: 13 agost 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclingbase.com
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a procyclingstats.com
# Pappophorum

Pappophorum és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Pappophorum apertum Scribn.
* Pappophorum pappiferum (Lam.) Kuntze
* Pappophorum vaginatum Buckley
* Pappophorum wrightii S. Watson
# Pappua

Les muntanyes Pappua, o Pappua Mons foren una muntanya de difícil accés a Numídia on van arribar els romans d'Orient dirigits per Belisari la primavera del 534 en persecució del rei vàndal Gelimer que s'hi havia refugiat. Gelimer fou capturar en aquestes muntanyes.
# Orinus

Orinus és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies. És originari de l'oest de l'Himàlaia.
El nom del gènere deriva del grec oreinos (alpí), al·ludint al seu hàbitat.
Fou descrit per Albert Spear Hitchcock i publicat a Journal of the Washington Academy of Sciences 23: 136, f. 2. L'espècie tipus és: Orinus arenicola Hitchc.

## Taxonomia

A continuació es brinda un llistat de les espècies del gènere Orinus acceptades fins a abril de 2014, ordenades alfabèticament. Per a cadascuna s'indica el nom binomial seguit de l'autor, abreujat segons les convencions i usos.
* Orinus anomala Keng f.
* Orinus arenicola Hitchc.
* Orinus kokonorica (K.S.Hao) Keng
* Orinus thoroldii (Stapf ex Hemsl.) Bor
* Orinus tibeticus N.X.Zhao

## Referències

* 1 2 Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. [Consulta: 4 març 2010].
* ↑ «Orinus». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 8 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Clayton, W.D., Harman, K.T. and Williamson, H. (2006 en endavant). Orinus. A: GrassBase - The Online World Grass Flora.
# Umbracle (pel·lícula)

Umbracle és una pel·lícula independent de caràcter experimental dirigida pel cineasta català Pere Portabella. Sovint s'ha relacionat amb un altre film del mateix autor, Cuadecuc, vampir, també protagonitzada per Christopher Lee. Totes dues pel·lícules es van enllestir en 1970, encara que Umbracle no es va exhibir fins a 1972.
Com Cuadecuc, la pel·lícula sencera està fotografiada en diversos tipus de blanc i negre. L'autor de la banda sonora, el valencià Carles Santos, és un col·laborador habitual de Portabella. Al contrari que Cuadecuc, Umbracle presenta diverses seqüències de so sincronitzat, entre les quals destaquen una escena en què Christopher Lee recita "El Corb" d'Edgar Allan Poe i canta òpera en un teatre buit i una seqüència llarga on diversos cineastes parlen obertament sobre la censura espanyola durant el franquisme; allò que diuen es veu reforçat més endavant per un fragment de pel·lícula profranquista.

## Referències

* ↑ «Pere Portabella - Features - Umbracle». www.pereportabella.com. [Consulta: 13 gener 2017].

## Enllaços externs

* Lorenzo J. Torres Hortelano (2011). Directory of World Cinema: Spain (book 7). ISBN 978-1841504636
* "Umbracle". «Umbracle». Films 59. [Consulta: 13 gener 2017]
# Bathygobius andrei

Bathygobius andrei és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba des de Costa Rica fins al nord del Perú.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1878. Quatrième mémoire sur la faune ichthyologique de la Nouvelle-Guinée. Arch. Néerl. Sci. Nat., Haarlem, Països Baixos. v. 13 3. 35-66.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1947. American species and subspecies of Bathygobius, with a demonstration of a suggested modified system of nomenclature., J. Wash. Acad.Sci., 37(1):275-284.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P. J. i Stefanni, S., 2001. The eastern Pacific species of Bathygobius (Perciformes: Gobiidae)., Revista de Biología Tropical, 49(Supplement 1):141-156.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Thomson, D.A. 1987. Reef fishes of the Sea of Cortez. The rocky-shore fishes of the Gulf of California. The University of Arizona Press, Tucson, Arizona. 302 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Duellmanohyla chamulae

Duellmanohyla chamulae és una espècie de granota que viu a Mèxic.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Santos-Barrera, G. & Muñoz Alonso, A. 2004. Duellmanohyla chamulae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 de gener de 2008.
# Taxa de contrast

La taxa de contrast és una mesura característica d'una pantalla que representa la separació màxima de lluminositat entre el color negre i el color blanc d'una imatge. Aquesta mesura és normalment utilitzada en la electrònica de gran públic amb la finalitat de descriure la prestació qualitativa d'una pantalla o d'un projector donant la relació entre el màxim i el mínim de luminància mostrable. Així quant més alta és la taxa de contrast, millor és la definició de la imatge.
En funció del tipus de pantalla és possible tenir en consideració l'aspecte estàtic d'una imatge o el seu aspecte dinàmic, que inclou en aquest cas una dimensió temporal suplementària al procés de mesura. Es poden distingir dos tipus taxa de contrast.
* Taxa de contrast estàtic: la relació de lluminositat entre el color més brillant i el més fosc que la pantalla és capaç de produir simultàniament, en un moment donat
* Taxa de contrast dinàmic: la relació de lluminositat entra el color més brillant i el més fosc que la pantalla és capaç de produir en un període.
En fotografia, es parla de la gamma dinàmica de la luminància.

## Vegeu també

* Llum
* Lluminositat
* Contrast

## Referències

* ↑ Evan Powell. Let's Ignore Contrast Specs. March 27, 2008.
# Estació del Palau

Mapa FGC Línia Llobregat-Anoia :
Mapa Línia metro del Baix Llobregat :
El Palau és una estació ferroviària, on s'hi aturen trens de les línies suburbanes S4 i S8, i de rodalia R5 i R6 de la Línia Llobregat-Anoia de FGC situada al barri del Palau, al nord de Sant Andreu de la Barca, a la comarca del Baix Llobregat.
Aquesta estació s'ubica dins de la tarifa plana de l'àrea metropolitana de Barcelona, qualsevol trajecte entre dos dels municipis de l'àrea metropolitana de Barcelona valida com a zona 1.
L'estació es dissenya arran de la duplicació de via entre Sant Boi i Sant Andreu de la Barca de la línia d'ample mètric Barcelona-Martorell construïda el 1912, per donar cobertura al nord de la població de Sant Andreu de la Barca. Es posà en funcionament el 25 d'abril de 2002.
L'estació va suposar una important millora de freqüències des de Sant Andreu de la Barca fins a Barcelona. Era on acabaven els trens de la línia suburbana S7.

## Serveis ferroviaris

Línia Llobregat-Anoia de FGC :
| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Barcelona - Pl. Espanya | Sant Andreu de la Barca | Martorell Vila | Castellbisbal | Olesa de Montserrat |
| Barcelona - Pl. Espanya | Sant Andreu de la Barca | Martorell Vila | Castellbisbal | Martorell-Enllaç |
| Barcelona - Pl. Espanya | Sant Andreu de la Barca | Martorell-Central | Manresa-Baixador |
| Barcelona - Pl. Espanya | Sant Andreu de la Barca | Martorell-Central | Igualada |

## Referències

* ↑ «El Palau». FGC. [Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ «Una tarifa plana pel transport públic de tota l'àrea metropolitana de Barcelona». Nació Digital. [Consulta: 23 agost 2022].
* ↑ «Ferrocarrils oferirà nou trens per hora entre Barcelona i Sant Boi». Avui. [Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ «Palau». Trenscat. [Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ «Memòria FGC 2002 pàgina 9». FGC. [Consulta: 21 febrer 2023].

## Vegeu també

* Llista d'estacions de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Cantó de Rezé

El cantó de Rezé (bretó Kanton Reudied) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Loira Atlàntic a la regió de Loira Atlàntic, però que històricament ha format part de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 1 comuna i part de la de Rezé (13.074 de 37.333):
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Bouguenais | Kervegon | 15.627 | 31,50 | 44340 | 44020 |
| Rezé | Reudied | 35.478 | 4,94 | 44400 | 44143 |
| Cantó | Reudied | 51.105 | 36,44 | - | 4451 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1994- | Françoise Verchère | PS, després divers gauche i PG | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Carola Hein

Carola Hein (Hamburg, 1964) és catedràtica d'Història de l'Arquitectura i Urbanisme a la Universitat Tecnològica de Delft. Els seus interessos de recerca inclouen la transmissió d'idees arquitectòniques i urbanes, centrant-se específicament en les ciutats portuàries i l'arquitectura global del petroli. Dirigeix el programa de recerca PortCityFutures, que se centra en l'evolució de les condicions socioespacials, l'ús i el disseny de les regions de les ciutats portuàries, en particular explorant les zones on les activitats portuàries i urbanes es produeixen simultàniament i a vegades entren en conflicte. Algunes de les beques que ha rebut són una Guggenheim i una Alexander von Humboldt. És Vicepresidenta de la Societat Internacional d'Història de la Planificació (IPHS), editora de PORTUSplus, la revista de RETE, coeditora de Creative Practices in Cities and Landscapes (CPCL) i editora de ressenyes de llibres sobre Àsia per a Journal of Urban History.

## Referències

* ↑ «Carola Hein». CCCB amb permís de reutilització OTRS CCBYSA, 2024. [Consulta: 7 setembre 2024].
# Canal d'Orriols

La Canal d'Orriols és un torrent afluent per l'esquerra del Torrent Moixí que neix a la Serra de Busa i el curs del qual transcorre íntegrament pel terme municipal de Navès.

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Canal d'Orleans

El Canal d'Orleans és un antic canal navegable ubicat íntegrament al departament francès de Loiret. Amb una longitud de 78,65 quilòmetres, és el canal que uneix el riu Loira amb el Canal du Loing i Canal de Briare. Es garanteix la continuïtat de l'aigua entre Orleans i París pel nord i Briare i canals del centre cap al sud.

## Enllaços externs

* http://transeuropeenne.free.fr/balade%20canal%20orleans.html Arxivat 2009-02-12 a Wayback Machine.
* http://projetbabel.org/fluvial/rica_orleans-canal.htm
# Casa Pia Atlético Clube

El Casa Pia Atlético Clube, conegut simplement com a Casa Pia, és un club de futbol professional fundat l'any 1920 i amb seu a Lisboa, Portugal, que competeix a la Lliga Portugal 2. El club porta el nom de Casa Pia, una organització benèfica portuguesa per a nens, i molts dels seus atletes provenen d'aquesta institució. El seu estadi de futbol és l'Estàdio Pina Manique, anomenat així en honor de Pina Manique, el fundador de l'associació infantil Casa Pia.
Casa Pia va tenir quatre jugadors al primer partit de la selecció de futbol de Portugal, a Madrid, el 18 de desembre de 1921, que va acabar amb una derrota per 1–3. El jugador de Casa Pia Cândido de Oliveira n'era el capità. Casa Pia va ascendir de la Sèrie E de Terceira Divisão al Grup Central de la Segona Divisió portuguesa la temporada 2009-10 com a campió. El 2019 van tornar a ascendir a LigaPro. L'equip jugarà per primera vegada en 83 anys a la Primeira Liga la temporada 2022-23.

## Seccions

* Futbol
* Futbol sala
* Handbol
* Karate
* Gimnàstica
* Halterofília
* Hoquei
* Tennis taula
* Lluita
* Pesca esportiva

## Referències

* ↑ «Summary - III Divisão - Portugal - Results, fixtures, tables and news - Soccerway».

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial