OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Clupea pallasii

Clupea pallasii és una espècie de peix de la família dels clupeids i de l'ordre dels clupeïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 46 cm de llargària total, encara que la mida normal és de 25.

## Subespècies

* Clupea pallasii marisalbi (Berg, 1923)
* Clupea pallasii pallasii (Valenciennes, 1847)
* Clupea pallasii suworowi (Rabinerson, 1927)

## Hàbitat

Es troba fins als 250 m de fondària.

## Referències

* 1 2 ZipCodeZoo (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
# Cona

Cona és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Venècia. L'any 2007 tenia 3.240 habitants. Limita amb els municipis d'Agna (PD), Cavarzere, Chioggia i Correzzola (PD).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Anna Berto | Centreesquerra |
# Cocconato

Cocconato, (Coconà en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Aramengo, Brozolo, Montiglio Monferrato, Moransengo, Passerano Marmorito, Piovà Massaia, Robella i Tonengo. Pertanyen al municipi les frazioni de Bonvino, Cocconito, Foino, Gesso, Maroero, Solza, Spagnolino, Stazione, Tabiella, Tuffo i Vastapaglia.
# Cochliomyia

Cochliomyia és el gènere de dípter braquícer de la família Calliphoridae. Tenen l'hàbit de dipositar els ous en mamífers de sang calenta i, en l'eclosió, les larves s'alimenten del teixit de l'hoste. Aquestes larves provoquen una infestació coneguda com a miasi.
El gènere Cochliomyia té dues espècies principals responsables d'ocasionar miasis en humans i animals: Cochliomyia hominivorax, que s'alimenta del teixit viu de les ferides i Cochliomyia macellaria, que s'alimenta de teixit necrosat (teixit mort). Cochliomya hominivorax és causa de preocupació, ja que augmenta les ferides netes i pot arribar als òrgans i causar seqüeles.

## Cladograma

Cladograma d'acord amb Catalogue of Life
| Cochliomyia | Cochliomyia aldrichi Cochliomyia hominivorax Cochliomyia macellaria Cochliomyia minima |

## Galeria

* Cochliomyia_hominivorax
* Mascles estèril de Cochliomyia_hominivorax
* Edward F.Knipling
* Cochliomyia macellaria

## Vegeu també

* Teràpia larval
* Tenebrionidae.
* Escarabat de la farina

## Referències

* 1 2 3 Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.). «Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.». Species 2000: Reading, UK., 2011. [Consulta: 24 setembre 2012].

## Bibliografia

* Fritz Konrad Ernst Zumpt Calliphorinae, in Lindner, E. Fliegen Palaearkt. Reg. 64i, 140 p. (1956)
* Fan, C. T. Key to the common synanthropic flies of China. Peking [= Beijing]. xv + 330 p. In Chinese but really excellent illustrations. (1965).
* Kano, R. and Shinonaga, S. Calliphoridae (Insecta: Diptera) (Fauna Japonica), Tokyo Biogeographical Society of Japan, Tokyo.(1968). In English.
* Lehrer, A. Z., Diptera. Familia Calliphoridae. In: Fauna R.S.R., Insecta, vol. XI,(12), Edit. R.S.R., Bucuresti, 1972, 245 p. In Romanian.
* Rognes, K. Blowflies (Diptera: Calliphoridae) of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomologica Scandinavica, Volume 24.
* E. J. Brill/Scandinavian Science Press Ltd. Leiden.(1991).

## Enllaços externs

* Image Gallery
* Examples of maggot therapy
* Secondary screwworm on the University of Florida/ Institute of Food and Agricultural Sciences Featured Creatures website
# Concepción Fernández de Navarrete

María Concepción Fernández de Navarrete (Ábalos, final s. XVIII—mitjan s. XIX) va ser una pintora espanyola, germana de Micaela.
Natural d'Ábalos (La Rioja), va ser filla de l'erudit i literat Martín Fernández de Navarrete, comentador del Quixot i secretari de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran. El 16 de setembre de 1821 van ser creada, juntament amb la seva germana Micaela, acadèmica d'honor i de mèrit de dita acadèmia. A l'exposició organitzada per l'acadèmia aquell any va presentar una petit quadre titulat Venus tallant les ales a Cupido, una obra que va avalar els seus nomenaments. L'obra es conserva al Museu de la mateixa acadèmia.

## Referències

* ↑ Garrán, Constantino. Galería de riojanos ilustres (en castellà). vol. 1. Valladolid: Imprenta de la V. de Cuesta e hijos, 1888.
* ↑ Ossorio y Bernard, Manuel. Galería biográfica de artistas españoles del siglo XIX. Madrid: Imprenta de Moreno y Rojas, 1883-1884, p. 232. Arxivat 2020-01-26 a Wayback Machine.
* ↑ Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 210.
* ↑ Navarrete Martínez, Esperanza. «María Concepción Fernández Navarrete» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 2 maig 2021].
* ↑ «Fernández de Navarrete, Micaela» (en castellà). Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando. [Consulta: 2 maig 2021].
* ↑ Izquierzo, Marcelino «Pintura riojana con toque femenino». La Rioja, 27-05-2013.
# Colibrí de cua metàl·lica gorjamorat

El colibrí de cua metàl·lica gorjamorat (Metallura baroni) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae).

## Hàbitat i distribució

Boscos oberts i garrigues als Andes, entre 3100 i 3900 m, al sud-oest de l'Equador.
# Conjunt hidràulic l'Escala

El Conjunt hidràulic l'Escala és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El conjunt de l'Escala el formen diverses construccions i edificis vinculats a l'aprofitament de l'aigua. La palanca, sobre el riu Ter, fa 1,40 d'amplada i té una llargada de 63 m. Està formada per una volta de totxos sobre formigó, travessat per tirants de ferro; a les bandes hi ha bigues de ferro. La resclosa, que s'aixeca sobre roca natural, té uns 60 m de llargada i uns 4 m d'alçada. El canal, que surt de la banda esquerra de la resclosa, té una llargada de 936m, una amplada de 4-5 m i una fondària de 1,70. L'edifici de la central està construït amb pedres de riu carejades unides amb ciment. Malgrat que no sogui un element vinculat a l'aigua, en aquest conjunt s'hi pot incloure la caseta de la línia fèrria.

## Referències

* ↑ «Conjunt hidràulic l'Escala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Conjunt espectral

En la teoria d'operador, un conjunt $X\subseteq \mathbb {C}$ es diu que és un conjunt espectral (possiblement infinita) per a un operador lineal $T$ en un espai de Banach si l'espectre de $T$ està en $X$ i la desigualtat de von Neumann sosté per $T$ en $X$ - és a dir, per a totes les funcions racionals $r(x)$ sense pols en $X$
    $\left\Vert r(T)\right\Vert \leq \left\Vert r\right\Vert _{X}=\sup \left\{\left\vert r(x)\right\vert :x\in X\right\}$
Aquest concepte està relacionat amb el tema del càlcul funcional analític dels operadors. En general, es vol obtenir més detalls sobre els operadors construïts a partir de les funcions amb l'operador original com la variable.
# Coles

* Per a altres significats, vegeu «Dinastia Cola».
Coles és un municipi de la Província d'Ourense a Galícia. Pertany a la Comarca d'Ourense.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 5.273 | 4.954 | 4.810 | 3.369 | 3.252 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* Albán (San Paio)
* A Barra (Santa María)
* Cambeo (Santo Estevo)
* Coles (San Xoán)
* Gueral (San Martiño)
* Gustei (Santiago)
* Melias (San Miguel)
* Ribela (San Xillao)
* Santa Mariña de Albán (Santa Mariña)
* Santo Eusebio da Peroxa (Santo Eusebio)
* Ucelle (Santa María)
# Corona feroesa

La corona feroesa (en feroès føroysk króna o, simplement, króna; en plural, krónur) és la unitat monetària de les illes Fèroe. És emesa pel Banc Nacional de les Illes Fèroe (Landsbanki Føroya). Malgrat tot, la corona feroesa no és, legalment parlant, una unitat monetària independent, sinó que de fet es tracta d'una emissió especial de corones daneses amb motius específics per a l'arxipèlag (majoritàriament animals i paisatges naturals).
Com que no es tracta, doncs, d'una moneda independent, no té un codi ISO 4217 específic. Per tant, comparteix el codi estàndard internacional de les monedes daneses, DKK. L'abreviació més habitual de la corona feroesa és FKr.
Els bitllets Arxivat 2010-03-25 a Wayback Machine. en circulació són de 50, 100, 200, 500 i 1.000 corones feroeses. No hi ha monedes específiques per a les illes, on s'utilitzen les mateixes corones daneses que a Dinamarca i Groenlàndia: en circulen de øre i d'1, 2, 5, 10 i 20 corones (els øre danesos, la moneda fraccionària, s'anomenen oyrur en feroès, en singular oyra); les de 25 øre es van retirar de la circulació el 2008.
El Banc Nacional de Dinamarca canvia les corones daneses per feroeses i viceversa sense cap mena de càrrec. Si bé en teoria les corones daneses no són moneda de curs legal a les Fèroe, en la realitat s'accepten en un gran nombre d'ocasions.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 7,45 DKK (8 de juliol del 2018)
* 1 USD = 6,34 DKK (8 de juliol del 2018)
La taxa de canvi és la mateixa que la de la corona danesa.

## Vegeu també

* Corona
* Corona danesa

## Enllaços externs

* (feroès) (anglès) Banc Nacional de les Illes Fèroe Arxivat 2005-12-01 a Wayback Machine.
* (danès) (anglès) Banc Nacional de Dinamarca
* (anglès) Bitllets de les illes Fèroe Arxivat 2005-09-09 a Wayback Machine.
# Convolvulus cneorum

Convolvulus cneorum és una espècie de planta de la família de les Convolvulàcies. És una planta de sòls pobres i pedregosos ben drenats.

## Descripció

Arbust de fulles perennes i d'aspecte arrodonit, que arriba a mesurar uns 60 cm i amb fulles lanceolades de color verd platejat que es van estrenyent cap al pecíol. Flors blanques amb centre groc. Corol·la blanca o rosada amb bandes més fosques o vermelloses. Apareixen al final de la primavera o al principi de l'estiu. Les flors són nombroses i es presenten agrupades de dos en dos. Es multiplica per esqueixos a la tardor.
Són atacades per les plagues més comunes, els pugons i l'aranya roja.

## Localització i hàbitat

Es troba a l'Europa mediterrània, Sicília, Croàcia i el nord de l'Àfrica mediterrània. La seva preferència d'hàbitat són els sòls pobres sorrencs, rocosos i ben drenats, a ple Sol.

## Usos

S'utilitza en jardineria sempre amb sòl ben drenat i normalment en rocalles, havet-se de mantenir en llocs protegits. Cal protegir-la contra el fred a l'hivern. Es pot retallar lleugerament després de la floració. Una vegada que està ben arrelada, resisteix períodes perllongats de sequera.

## Taxonomia

Convolvulus cneorum va ser descrita per Linné i publicada a Species Plantarum 1: 153. 1753.

### Etimologia

* Convolvulus: nombre genérico que procede del latín convolvere, que significa "enredar".
* cneorum: epítet llatí procedent del grec kneoron i de l'arrel indogermànica kene (raspador).

### Sinonímia

* Convolvulus argenteus Lam.

## Referències

* ↑ «Convolvulus cneorum». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 8 abril 2014].
* ↑ A Flora de Canarias
* ↑ Ginés A. López González. Guía de los árboles y arbustos de la Península Ibérica y Baleares, 2007, p. 623.
* ↑ «Convolvulus cneorum a EOL» (en anglès). [Consulta: 8 juliol 2017].

## Bibliografia

* Pàgina descriptiva de Convolvulus cneorum
* Convolvulus cneorum Arxivat 2016-10-24 a Wayback Machine.
# Comunitat de comunes Carnelle Pays-de-France

La Comunitat de comunes Carnelle Pays-de-France (oficialment: Communauté de communes Carnelle Pays-de-France) és una Comunitat de comunes del departament de la Val-d'Oise, a la regió de l'Illa de França.
Creada al 2016, està formada per 19 municipis i la seu es troba a Luzarches.

## Municipis

* Asnières-sur-Oise
* Baillet-en-France
* Bellefontaine
* Belloy-en-France
* Châtenay-en-France
* Chaumontel
* Épinay-Champlâtreux
* Jagny-sous-Bois
* Lassy
* Luzarches
* Maffliers
* Mareil-en-France
* Montsoult
* Le Plessis-Luzarches
* Saint-Martin-du-Tertre
* Seugy
* Viarmes
* Villaines-sous-Bois
* Villiers-le-Sec

## Referències

* ↑ CC Carnelle Pays-de-France

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Comunitat de comunes Gally Mauldre

La Comunitat de comunes Gally Mauldre (oficialment: Communauté de communes Gally Mauldre) és una Comunitat de comunes del departament d'Yvelines, a la regió de l'Illa de França.
Creada al 2013, està formada per 11 municipis i la seu es troba a Maule.

## Municipis

* Andelu
* Bazemont
* Chavenay
* Crespières
* Davron
* Feucherolles
* Herbeville
* Mareil-sur-Mauldre
* Maule
* Montainville
* Saint-Nom-la-Bretèche

## Referències

* ↑ CC Gally Mauldre

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Comunitat de comunes Bassée-Montois

La Comunitat de comunes Bassée-Montois (oficialment: Communauté de communes Bassée-Montois) és una Comunitat de comunes del departament de Sena i Marne, a la regió de l'Illa de França.
Creada el 2014, està formada 42 municipis i la seu es troba a Donnemarie-Dontilly.

## Municipis

* Baby
* Balloy
* Bazoches-lès-Bray
* Bray-sur-Seine
* Cessoy-en-Montois
* Chalmaison
* Châtenay-sur-Seine
* Coutençon
* Donnemarie-Dontilly
* Égligny
* Everly
* Fontaine-Fourches
* Gouaix
* Gravon
* Grisy-sur-Seine
* Gurcy-le-Châtel
* Hermé
* Jaulnes
* Jutigny
* Lizines
* Luisetaines
* Meigneux
* Mons-en-Montois
* Montigny-le-Guesdier
* Montigny-Lencoup
* Mousseaux-lès-Bray
* Mouy-sur-Seine
* Noyen-sur-Seine
* Les Ormes-sur-Voulzie
* Paroy
* Passy-sur-Seine
* Saint-Sauveur-lès-Bray
* Savins
* Sigy
* Sognolles-en-Montois
* Thénisy
* La Tombe
* Villenauxe-la-Petite
* Villeneuve-les-Bordes
* Villiers-sur-Seine
* Villuis
* Vimpelles

## Referències

* ↑ CC Bassée-Montois

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Conjunt del carrer de Joan Maragall (Sant Feliu de Llobregat)

El Conjunt del carrer de Joan Maragall és una obra de Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'actual carrer de Joan Maragall (abans Masover Nou) manté encara moltes de les característiquers del seu origen: un dels primers creixements de Sant Feliu dels de finals del segle xviii, especialment a partir de mitjans del segle xix. A més de la singularitat de certs edificis, és notable l'existència d'alguns petits conjunts que, alternant-se al llarg de carrer, fan que es mantingui l'ambient tradicional d'aquest.

## Referències

* ↑ «Conjunt del carrer de Joan Maragall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 gener 2019].
# Corodó

Rodó (en llatí Rhodon, en grec Ῥόδων) va ser un escriptor grec cristià del segle ii anomenat a l'Haeresium Indiculus com a Corodó (Corodon). Era nadiu de l'Àsia proconsular i va anar a Roma on va ser instruït i probablement convertit al cristianisme per Tatià.
No se sap res més de la seva vida excepte que va participar activament contra els heretges de la seva època, i segurament compromès en l'enfrontament amb els marcionites i amb un d'ells, de nom Apel·les i va discutir personalment. També segurament es va oposar als montanistes. Jeroni d'Estridó el situa al temps de Còmmode i Septimi Sever entre els anys 177 i 211.
Va escriure:
* Adversus Marcionem Opus, una obra que comenta Eusebi de Cesarea a la Història eclesiàstica, i en cita alguns fragments. Contenia la seva discussió amb Apel·les, i Eusebi diu que Corodó va fer callar al seu antagonista i el va deixar en ridícul. Els fragments conservats són interessants ja que reflecteixen les contradiccions que hi havia entre els mateixos marcionites.
* Εἰς τὴν ἑξαήμερον ὑπόμνημα, Commentarius in Hexaëmeron, que Jeroni d'Estridó qualifica de tractatus elegantes.
Adversum Phrygas (sc. Cataphrygas s. Montanistas) insigne Opus, que Jeroni li atribueix, encara que per altres és una obra d'Apol·linar de Hieràpolis.

## Referències

* ↑ Rhodon, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, pàg 651
# Convenció de la Unió Africana per a la Prevenció i Lluita contra la Corrupció

La Convenció de la Unió Africana per a la Prevenció i Lluita contra la Corrupció va ser adoptada a Maputo l'11 de juliol de 2003 per lluitar contra la corrupció política desenfrenada al continent africà. Representa un consens regional sobre el que els estats africans haurien de fer en els àmbits de la prevenció, la criminalització, la cooperació internacional i la recuperació d'actius. El Conveni cobreix una àmplia varietat de delictes, inclòs el suborn (nacional o estranger), desviament de béns per funcionaris públics, tràfic d'influències, enriquiment il·lícit, blanqueig de capitals i ocultació de béns i consisteix principalment en disposicions obligatòries.
El 2007, es va informar que els següents nou països tenien llacunes legals relacionades amb aquesta Convenció i la Convenció de les Nacions Unides contra la Corrupció: Algèria, Burundi, Kenya, Libèria, Nigèria, Sierra Leone, Sud-àfrica, Togo, i Uganda.
En 2016 el tractat havia estat ratificat per 37 estats.

## Referències

* ↑ «The African Union Convention on Preventing and Combating Corruption and Related Offenses». Arxivat de l'original el 2017-10-21. [Consulta: 20 octubre 2017].
* ↑ «Combating Corruption, Improving Governance in Africa». Arxivat de l'original el 2018-04-22. [Consulta: 20 octubre 2017].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2014-02-21. [Consulta: 17 abril 2014].

## Enllaços externs

* The African Union Convention on Preventing and Combating Corruption de Peter W. Schroth, a Journal of African Law, Vol. 49, No. 1 (2005), pp. 24-38 ]
* Text de la convenció
# Cova de l'Arcada

La Cova de l'Arcada és al terme del Bruc (l'Anoia) al massís muntanyós de Montserrat (Catalunya), molt a prop de les regions de Les Agulles i dels Frares Encantats. La Cova del Salnitre és, sens dubte, la cova més coneguda i visitada de Montserrat, però n'hi ha molt més com és el cas de la Cova de l'Arcada. Al vessant nord del serrat del Cabrit, hi ha un profund torrent amagat a l'ombra de les alzines: el de la Coma Alta. Aquest torrent, normalment sec, baixa en direcció SO fins a arribar a un salt vertical de 50 metres. Al peu d'aquest salt, trobem la Cova de l'Arcada. A diferència de la del Salnitre, la de l'Arcada no és subterrània i amb una petita entrada. És just el contrari: oberta i poc fonda, però d'unes mides colossals. El seu arc monumental té unes dimensions aproximades de 30 metres d'alçària per 60 d'amplada i 10 de fondària. Els afeccionats al barranquisme hi poden accedir des de dalt, pel Torrent de la Coma Alta, fent un ràpel fins a l'entrada de la cova.
S'hi arriba des del poble del Bruc pel carrer de les Escoles i enfilar la pujada fins al veïnat de Mas Grau. Deixem tots els carrers a mà dreta i seguim recte per la pista. Sortint de la urbanització, ignorem les pistes que surten a esquerra i a dreta, i seguim endavant per la Plana Llarga. Després d'uns 700 metres, arribem a un trencall senyalitzat amb una pista que surt a la dreta. Si anem amb cotxe, l'hem de deixar ací. Pugem per aquesta pista fins al final de la costa, on trobarem una sendera que surt a la dreta. L'agafem i seguim caminant entre pins i romaní. Arribem a una cruïlla i girem a l'esquerra en direcció nord. Al davant veiem les parets taronges del Vermell del Xincarró. Arribem al Torrent del Porquer, on el camí fa un tomb a la dreta per pujar fins al Coll del Xincarró. Al coll, el caminet gira a l'esquerra i passa un corriol que puja a les parets. Deixem el corriol i baixem al Torrent del Tambor. Seguim muntanya amunt pel fons del torrent, ignorant els senders que surten a l'esquerra en direcció a les parets de la Desdentegada. Passem a la vora de la Font d'En Xebret i remuntem el marge boscós que hi ha a peu de la cova. Ignorem els diferents corriols que surten a la dreta en direcció a les parets. El pendent se suavitza a mesura que el camí flanqueja la falda de la muntanya fins a arribar a la Cova de l'Arcada.

## Referències

* ↑ APeuPerMontserrat: Cova de l'Arcada (català)
* 1 2 3 Balcells i Badia, David, 2014, Montserrat: 50 indrets amb encant. Pàgs. 48-49. Valls: Cossetània Edicions. Col·lecció Khroma, 12, ISBN 9788490342084

## Enllaços externs

* Montserrat a peu - Els Pallers-Cova de l'Arcada (català)
* Wikiloc (català)
* Posa't les botes!!: Ràpel de la Cova de l'Arcada (català)
# Cova de la Granota

La Cova de la Granota o Roca de la Granota es troba al Parc de la Serralada Litoral, la qual és un abrigall natural format per una sèrie de grans boles granítiques amuntegades. És al terme de Vilassar de Dalt: Situats al Pi de la Creu de Can Boquet, s'hi pot baixar per la pista en direcció mar i aviat girant a l'esquerra la que mena a Cabrils. A uns 680 m, a peu de pista i a l'esquerra, hi ha una torre metàl·lica amb diverses antenes. Des d'aquest punt, prenem referència de la bola granítica que es destaca més amunt i es puja pel mig del bosc fins a arribar-hi. Coordenades: x=445666 y=4597845 z=345. UTM: 31 N - 445580 - 4597639.
El conjunt configura dues cambres a nivells diferents i es va utilitzar com a lloc d'inhumació col·lectiva durant el neolític. Vist des del camí, té una certa semblança amb una granota i d'ací li ve el nom: la gran bola superior en seria el cos i les pedres que la sostenen les potes.
Pau Ubach, uns dies després de descobrir el 1950 la cova que duria el seu nom (Cova d'en Pau), va observar a prop un amuntegament granític encara més gran que el de la seva cova. Va localitzar l'entrada principal al recinte, que estava tapada amb pedres, i va trobar en superfície diferents fragments de ceràmica i d'un crani humà. El Grup Arqueològic del Museu de Vilassar de Dalt va iniciar aviat els treballs i va excavar la cambra inferior el mateix 1950, però sense resultats. La cambra superior es va excavar el 1955 i s'hi van trobar tres enterraments (uns sis individus en total) i un destacat aixovar funerari (el més ric de tot el Parc).
L'aixovar el constituïen tres ganivets de sílex, diverses puntes de sageta, un botó perforat de pedra polida, un bol de ceràmica, dues plaquetes de diorita verda, una dena de collaret de variscita i fragments de diversos elements. Aquest material és del Calcolític (2200 aC-1800 aC) i s'exposa al Museu-Arxiu de Vilassar de Dalt.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Pàg. 38. Editorial Piolet, Barcelona, ISBN 9788415075615
* ↑ Cova de la Granota - Megalitisme (català)
* ↑ Museu-Arxiu de Vilassar de Dalt (català)

## Enllaços externs

* Wikiloc (català)
* El Dolmen de Can Boquet i el seu entorn (català)
* Cova de la Granota i La Cabana del Moro (català)
# Cova de la Colomera

La Cova de la Colomera, o Cova Colomera, Palomera o de les Gralles, és un avenc del terme municipal de Sant Esteve de la Sarga, al Pallars Jussà, en l'àmbit de l'antic poble de Mont-rebei.
Està situada a 545 m. alt., en el marge del Congost de Mont-rebei, és a dir, de la Noguera Ribagorçana. El seu accés és a través del corriol obert a la cara llevantina del congost, al sud del petit túnel existent en aquell lloc.
Oberta en terres calcàries, és una cova molt complexa, amb diferents vies internes. L'entrada és una gran escletxa oberta en diagonal, que arriba als 48 m d'alçada i als 35 d'amplada. A l'interior, es troba una estreta galeria paral·lela a la cinglera. que en uns 15 m de recorregut puja un desnivell de 15 m. Es tracta d'un camí ple dels excrements de les gralles que viuen en aquell lloc. Hom arriba a un gran rebedor, d'uns 33 metres de longitud, d'on surten les diferents galeries que recorren l'interior de la cova, anomenades Via Àngels, Via Centenari i Via Final.

## Bibliografia

* DE VALLES, Jordi. "Cova Colomera". Dins Catàleg Espeleològic de Catalunya. Volum I. Alta Ribagorça. Pallars Jussà. Pallars Sobirà. Vall d'Aran. Barcelona: Espeleo Club de Gràcia, 2008. Sense ISBN.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya