OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juan Diego Cuauhtlatoatzin

Juan Diego, nascut Cuauhtlatoatzin (Mèxic, c. 1474 - Guadalupe, Mèxic, 1548) fou un indígena xiximeca convertit al cristianisme que, segons la tradició, va rebre en 1531 l'aparició mariana de la Mare de Déu de Guadalupe. És venerat com a sant per l'Església catòlica.

## Biografia

Nascut cap al 1474, el seu nom Cuauhtlatoatzin vol dir en nàhuatl "el que crida com una àguila". Camperol en un poblet, en 1524 fou un dels primers indis a rebre el baptisme de mans dels franciscans, prenent el nom cristià de Juan Diego, i batejant també la seva muller Malintzin com a María Lucía; ella morí en 1528.
Molt devot i pietós, entre el 9 i el 12 de desembre de 1531 se li aparegué quatre cops la Mare de Déu al turó de Tepeyac, prop de Ciutat de Mèxic. La Mare de Déu encarregà a Juan que digués al bisbe Juan de Zumárraga que edifiqués un temple en aquell lloc. Perquè pogués provar l'autenticitat de l'aparició, Maria va fer que creixessin roses al turó, tot i que era hivern; Juan les tallà i les portà al bisbe en la seva túnica. Quan donà les roses al bisbe, la imatge de la Mare de Déu aparegué impresa a la túnica.
Al lloc es construí una capella, que donà lloc a un gran santuari. Segons la tradició, la imatge que s'hi conserva, de la Mare de Déu de Guadalupe, és la de la túnica de Juan Diego. Aquest es retirà a viure en oració i penitència en una caseta prop de la capella, essent-ne el custodi, fins que morí disset anys després.

## Veneració

La història de l'aparició i de l'indi, però, fou tinguda per versemblant d'ençà el segle xvii, sobretot per la població mexicana, que començà a venerar Juan Diego. L'Església no el beatificà fins al 1990; Joan Pau II el proclamà sant el 31 de juliol de 2002, durant la seva visita pastoral a Mèxic. Es convertí així en el primer sant mexicà, anomenat "ambaixador missatger de Santa Maria de Guadalupe",
La festivitat és el 9 de desembre, data de la primera aparició mariana;el 12 de desembre, dia de la darrera, es fa la festa de la Mare de Déu de Guadalupe.
* Retrat de Juan Diego del s. XVII
* Estàtua de Juan Diego mostrant la imatge de la Mare de Déu
* La Mare de Déu de Guadalupe
* Antic santuari de Guadalupe

## Bibliografia

* Antonino Grasso, Guadalupe. Le apparizioni della Vergine Maria (Città del Messico, 1531), Gribaudi, 1998

## Enllaços externs

* Lloc dedicat al sant Arxivat 2010-01-23 a Wayback Machine.
* Homilia de Joan Pau II a la canonització
# Long View

Long View és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 4.722 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Long View tenia 4.722 habitants, 2.028 habitatges i 1.269 famílies. La densitat de població era de 516,5 habitants per km².
Dels 2.028 habitatges en un 24,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,5% hi vivien parelles casades, en un 13,1% dones solteres, i en un 37,4% no eren unitats familiars. En el 31,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 22,9% de 45 a 60 i un 17,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.491 $ i la renda mediana per família de 40.175 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.333 $ mentre que les dones 23.272 $. La renda per capita de la població era de 16.801 $. Entorn de l'11,8% de les famílies i el 15,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Long View». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Long View». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Fosfat de sodi

El fosfat de sodi és un compost inorgànic, una sal, que conté cations sodi(1+) ${\ce {Na+}}$ i anions fosfat ${\ce {PO4^3-}}$, la qual fórmula química és ${\ce {Na3PO4}}$. És un agent de neteja, additiu alimentari, llevataques i desgreixador. S'ha fet servir molt en detergents i sabons però per problemes mediambientals fa que no s'utilitzi gaire al món occidental. Els seus substituts no són tan efectius.

## Propietats

És un sòlid blanc granular o sòlid cristal·lí, molt soluble en aigua i que produeix una solució alcalina. El producte comercial està parcialment hidratat des de l'anhidre, Na₃PO₄, al dodecahidrat Na₃PO₄·12H₂O.

## Usos

El pH de la solució a l'1% és de 12, prou alcalina per la saponificació dels greixos i olis. Combinat amb tensioactius és un excel·lent agent netejador per a moltes aplicacions. A partir de 1960, als Estats Units es va limitar el seu ús. Els seus substituts consisteixen principalment en carbonat de sodi amb un percentatge limitat de fosfats de sodi. Dissol els òxids de coure en les canonades que condueixen aigua domèstica. Es fa servir en la manufactura de la ceràmica per abaixar el punt de fluïdesa. El ${\ce {Na3PO4}}$ es fa servir per netejar les parets abans de pintar.

### Additiu alimentari

El fosfat de sodi és un additiu alimentari aprovat a la Unió Europea i altres països. El seu codi E és E339 i es fa servir com regulador de l'acidesa en diversos productes alimentaris. També és un suplement nutricional per a la millora d'alguns paràmetres de l'exercici físic. Però, encara que no és tòxic, irrita la mucosa gàstrica.

## Referències

* ↑ Hotton, Peter «Handyman on Call». The Boston Globe, 26-08-2010.
* ↑ Dishes Still Dirty? Blame Phosphate-Free Detergent, National Public Radio, December 15, 2010
* ↑ Current EU approved additives and their E Numbers, Food Standards Agency, 26 November 2010
* ↑ Folland JP et al. «Sodium phosphate loading improves laboratory cycling time-trial performance in trained cyclists.». Journal of Science and Medicine in Sport, 11, 5, 2008, pàg. 464–468. DOI: 10.1016/j.jsams.2007.04.004. PMID: 17569583.

## Enllaços externs

* Safety data from IPCS INCHEM
* International Chemical Safety Card 1178 Arxivat 2011-08-10 a Wayback Machine.
# Quetzaltenango

Quetzaltenango (del nàhuatl quetzaltenānco, que significaria 'lloc on hi ha muralles erigides' o 'la fortalesa Quetzal') és la segona ciutat més poblada de Guatemala després de ciutat de Guatemala. És la capital del departament de Quetzaltenango i seu del municipi de Quetzaltenango.
Té una població estimada de 300.000 habitants (2005). Un 50% de la població són indígenes o amerindis, un 49% són mestissos o "ladinos", i l'1% restant són d'altres ètnies. Quetzaltenango està situat en una vall a 2.333 metres d'altitud sobre el nivell del mar.

## Història

En l'època precolombina, Quetzaltenango va ser una ciutat del poble maia dels mames anomenada Xelajú, nom derivat de Xe laju' noj, que significa 'sota deu muntanyes'. Es creu que la ciutat tenia 300 anys d'antiguitat quan els espanyols van arribar-hi per primer cop. L'invasor Pedro de Alvarado va derrotar i matar el governador maia Tecún Umán en aquesta ciutat. Quan Alvarado va conquerir la ciutat per a Espanya vers 1520, la va rebatejar amb el nom nàhuatl que utilitzaven els seus aliats indígenes del centre de Mèxic, Quetzaltenango, que generalment es considera que significa 'el lloc de l'ocell quetzal' (vegeu la nota sobre l'etimologia). Quetzaltenango va ser el nom oficial de la ciutat a l'època colonial. Tot i això, molta gent (sobretot, però no sols la població indígena) continuen coneixent la ciutat amb el nom de Xelajú, o més sovint Xela per abreviar. També se l'anomena, encara que de manera no oficial, la capital dels maies.
Des de 1838 fins a 1840, Quetzaltenango va ser la capital de l'estat de Los Altos, un dels estats o províncies de les Províncies Unides de l'Amèrica central. Quan la unió es va trencar, l'exèrcit de Guatemala, sota el comandament de Rafael Carrera, va matar alguns membres d'aquest moviment nacionalista. A partir de llavors, Quetzaltenango va tornar a formar part de Guatemala.
Al segle xix, el cafè va ser introduït a la regió com el cultiu principal, i l'economia de Xela va prosperar. Encara es poden trobar a la ciutat molts exemples de l'arquitectura belle époque.
Recentment, la ciutat ha esdevingut popular com a destinació d'estudiants d'espanyol.

## Clima

A Quetzaltenango, hi ha dos estacions principals: l'estació plujosa que generalment s'allarga de maig a mitjans de novembre, i l'estació seca que va de desembre a maig. Durant l'estació plujosa, les pluges són abundants, sovint a les tardes. Durant l'estació seca, la ciutat pot estar mesos sense rebre cap precipitació. De desembre a febrer, els dies són bastant càlids, però la temperatura cau dramàticament durant les nits.

## Personalitas de Quetzaltenango

* Jacobo Arbenz Guzmán, president de Guatemala, nascut a Xela el 1913.
* Comandant Rolando Morán, un dels líders de la guerrilla a la Guerra Civil guatemalenca, nascut el 1929.
* Carlos Navarrete Cáceres (nascut el 1931), antropòleg i escriptor.

## Vegeu també

* Tromsø (Noruega), ciutat agermanada amb Quetzaltenango.
# The Dodos

The Dodos és un grup d'indie rock americà originari de San Francisco, formats per Meric Long i Logan Kroeber.

## Membres

* Meric Long (guitarra elèctrica, veus)
* Logan Kroeber (bateria)

## Discografia
### Àlbums

* Dodo Bird Meric Long (2005)
* Beware of the Maniacs (Frenchkiss Records/Wichita Recordings, 2006)
* Visiter (2008) (Frenchkiss Records/Wichita Recordings, 2006)
* No Color (2011) (Frenchkiss Records/Wichita Recordings, 2011)
* Carrier (Polyvinyl Records, 2013)
* Individ (Polyvinyl Records, 2015)
* Certainty Waves (Polyvinyl Records, 2018)

### Singles

* Red and Purple (2008)
* Fools (2008)
* Fables (2009)

## Referències

* Allmusic.com Bio The Dodos (anglès)

## Enllaços externs

* The Dodos - Lloc web oficial
# Font dels Frares (Solsona)

La font dels Frares és una font del municipi de Solsona a la comarca del Solsonès amb dues surgències, una de superior de broc metàl·lic i la inferior, la més abundosa, que mana directament de la roca.
Es troba al just a la riba dreta del barranc de Pallarès, en una roureda que hi ha a l'esquerra de la carretera C-26 a poc més de 2 km. de Solsona en direcció a Bassella.
Antigament anomenada Font de la Teuleria, passà a denominar-se la font dels Frares arran del fet que, després d'un llarg conflicte amb l'Ajuntament de Solsona recolzat pels solsonins, l'any 1749 el convent dels caputxins de Solsona aconsegueix el permís de la Intendència General de l'Exèrcit per a portar al convent les aigües de la citada font de la Teuleria. A tal fi es construí un esvelt aqüeducte que travessava la rasa de Masnou davant la capella de Sant Pere Màrtir a l'inici de l'actual parc de la Font de la Mina i que fou enderrocat als anys 20 del passat segle pels claretians per aprofitar-ne la pedra en la construcció dels seu seminari.

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, ni tampoc a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC en cap de les seves escales.
* ↑ Llorens i Solé, Antoni. Solsona i el Solsonès en la història de Catalunya. 2 vol. Lleida ; Solsona: Virgili & Pagès : Llibreria Dach, 1986-1987. ISBN 8486387205. 147 a 149
# Phoxinus colchicus

Phoxinus colchicus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Bibliografia

* Berg, L. S. 1910. Rapport sur une mission zoologique au Cascase en 1909. Ezhegodnik. Zoologicheskogo Muzeya Imperatorskogo Akademii Nauk = Ezhegodik (Zoologicheskii muzei (Akademiia nauk SSSR)) v. 15: 153-170.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Kaikara

Kaikara és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 47.1 ° de latitud nord i 228.45 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 72 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el quatre de desembre del 2015 i fa referència a Kaikara, deessa de la collita de la cultura Konjo.

## Referències

* ↑ "Kaikara". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# Orgnac

«Orgnac» té aquests significats:
* Orgnac, cràter de l'asteroide (243) Ida.
* Ornhac de l'Avenc (en francès Orgnac-l'Aven), municipi francès.
* Ornhac de Vesera (en francès Orgnac-sur-Vézère), municipi francès.

## Vegeu també

* Ornhac
* Orignac
# Oberkirch (Lucerna)

Oberkirch és un municipi del cantó de Lucerna (Suïssa), situat al districte de Sursee.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Jemna

Jemna o Djemna (àrab: جمنة, Jamna) és una ciutat del sud-oest de Tunísia, a la regió de Nefzaoua, situada al sud Kébili et al nord de Douz. Pertany a la governació de Kébili i constitueix una municipalitat amb 7.194 habitants, segons el cens de 2014.

## Economia

La seva economia és principalment agrícola, centrada en l'aprofitament del seu palmerar.

## Administració

És el centre de la municipalitat o baladiyya homònima, amb codi geogràfic 63 12 (ISO 3166-2:TN-12).
Al mateix temps, es divideix en dos sectors o imades, Jemna Nord (63 51 53) i Jemna Sud (63 51 54), que formen part de la delegació o mutamadiyya de Kébili Sud (63 51).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 164. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 129-130. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Queudes

Queudes és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 77 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Queudes era de 77 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 35 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 35 habitatges eren cases. Dels 31 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 6 en tenien tres, 4 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 7 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Queudes el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 12 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 50 persones, 46 eren actives i 4 eren inactives. De les 46 persones actives 41 estaven ocupades (25 homes i 16 dones) i 5 estaven aturades (3 homes i 2 dones). De les 4 persones inactives 1 estava jubilada, 1 estava estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 2 d'empreses de construcció.
Dels 3 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola, 1 lampisteria i 1 electricista.
L'any 2000 a Queudes hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Queudes a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Queudes a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Deliciosa sinvergüenza

Deliciosa sinvergüenza és una pel·lícula de comèdia mexicana de 1990 dirigida per René Cardona Jr. i protagonitzada per Lucero.

## Argument

L'enginy i l'habilitat de Lucero per a transformar-se i canviar constantment de persones confon a tres bojos agents del servei internacional que persegueixen amb gran serietat a l'entremaliada delinqüent, causant situacions divertides.

## Repartiment

* Lucero com Lucero.
* Pablo Ferrel com Agent 41.
* Pedro Romo com Agent 42.
* Paco Ibáñez com Agent 43.
* Norma Lazareno com Mare superiora.
* Elvira de la Puente com Germana Luna.
* Troy Vicic auxiliar de vol.

## Producció

Lucerova afirmar que mentre filmava la pel·lícula, va realitzar un vol del Perú a Panamà que va haver de tornar a l'aeroport de Lima després d'una possible amenaça de bomba en el vol. L'amenaça va ser després desestimada com una falsa alarma.

## Banda sonora

Gairebé totes les cançons de l'àlbum Cuéntame de Lucero formaren part de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ Del quinto poder al séptimo arte: la producción fílmica de Televisa. CONACULTA/Cineteca Nacional, 2006, p. 38. ISBN 970-9961-04-7.
* ↑ LUCERO fue una LADRONA cuando tenía 20 años y así asaltaba, EL Heraldo de México, 21 de març de 2021
* ↑ «Lucero recuerda cuando vivió una amenaza de bomba durante un vuelo». Quién, 09-06-2020. [Consulta: 5 juliol 2020].
* ↑ «Cuéntame» (en anglès). Arxivat de l'original el 22 de maig de 2011. Arxivat 2011-05-22 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Deliciosa sinvergüenza a YouTube
# François Vittori

François Vittori (Isolaccio-di-Fiumorbo, Alta Còrsega, 9 d'agost de 1902 — Porri, Alta Còrsega, 23 de desembre de 1977) fou un polític i sindicalista cors.

## Biografia

Sindicalista contestatari, l'administració dels serveis públics de telefonia, telegrafia i correus (PTT) el va enviar a Madagascar. Es revolta per la sort dels habitants i es dedica a la militància anticolonial. El 1929, va ajudar a organitzar una manifestació a Antananarivo, que li va valer que l'administració colonial el portés davant els tribunals. Aleshores el Socors Roig Internacional va enviar l'advocat Foissin per ajudar-lo. Amb ell i amb alguns altres activistes, va fundar el Partit Comunista de Madagascar, els primers cartells del qual es dibuixen a mà. No obstant això, és condemnat a empresonament i exclòs de la PTT.
Alliberat el 1933 i expulsat de l'illa, se'n va a la guerra civil espanyola i s'hi va convertir en comissari polític de les Brigades Internacionals, des de 1938 adscrit a la 45a Divisió de l'Exèrcit Popular de la República. Durant la Segona Guerra Mundial fou un dels caps dels Francs-tireurs et partisans français (FTPF) a Còrsega. Després de la guerra fou escollit senador entre 1946 i 1948, és elegit membre del Comitè Central del Partit Comunista Francès i presideix l'Associació Republicana de Veterans (ARAC).

## Vegeu també

* Llista de senadors de Còrsega

## Notes i referències

* ↑ « Antoine, François Vittori », sur le site du Musée de la Résistance en ligne (1940-1945).
* 1 2 Bruno Fuligni. La France rouge. Un siècle d'histoire dans les archives du PCF. Les Arènes, 2011.
* ↑ Fitxa del Senat francès
# Phoxinus brachyurus

Phoxinus brachyurus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al territori de l'antiga URSS.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volume 2, 4th edition. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Osteopilus crucialis

Osteopilus crucialis és una espècie de granota endèmica de Jamaica.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Hedges, B., Koenig, S. & Wilson, B. 2004. Osteopilus crucialis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 7 de gener de 2008.
# Notropis procne

Notropis procne és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 «Notropis procne» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.