OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Annette Laming-Emperaire

Annette Laming-Emperaire (San Petersburg, 22 d'octubre de 1917-Curitiba, maig de 1977) va ser una arqueòloga.
La seva família va deixar Rússia i es va instal·lar a França. Va estudiar Filosofia a París fins a l'esclat de la Segona Guerra Mundial durant la qual va ser integrant de la resistència francesa.
Després de la guerra va estudiar arqueologia i es va especialitzar en l'estudi de l'art prehistòric, incloses les representacions parietals de la cova de Lascaux. Annette Laming va defensar el 1957 la seva tesi doctoral titulada "El significat de l'art rupestre paleolític", sota la direcció del professor André Leroi-Gourhan. Aquest treball va ser publicat el 1962.
Es va casar amb l'etnòleg José Emperaire, un deixeble de Paul Rivet amb el que va viatjar a Xile el 1951. José Emperaire donava suport a la tesi de l'arribada de l'home a Sud-amèrica des del sud, abans de la migració a través de l'estret de Bering cap a Amèrica del Nord. Els dos van participar de les excavacions en jaciments arqueològics de l'Argentina, Brasil i Xile. José va morir el 1958 en la Patagonia quan un mur es va esfondrar durant una excavació.
El 1971, Annette va començar a Brasil un vast programa de recerques arqueològiques a la regió de Lagoa Santa. Va examinar allí, en particular, sis jaciments arqueològics que van ser descobertes un segle abans per l'arqueòleg danès Peter Wilhelm Lund. Durant les excavacions entre 1974 i 1975 va descobrir, en un refugi en la roca anomenat Llepassa Vermelha, les restes fòssils humanes més antigues trobats fins al moment a Amèrica, inclòs l'esquelet de la dona coneguda com a Luzia.
La UNESCO i el govern uruguaià la van designar per dirigir un projecte de salvament arqueològic a la regió de Salto Gran. Va morir en un accident domèstic, quan es va produir una fuita de gas, a l'hotel en què pernoctava en un viatge de vacances, entre l'Uruguai i Lagoa Santa.
Per a Danièle Lavallée, Annette va ser "un dels esperits més rics i més fecunds de la recerca prehistòrica francesa".

## Referències

* 1 2 3 Lavallée, Danièle (1978) Annette Laming-Emperaire; Journal de la Société des Américanistes 65: 224-225.
* ↑ Leite, Marcelo (2000) "A falha arqueológica do Brasil"; Flha de São Paulo, 19 de março de 2000.
# Kingston Springs

Kingston Springs és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 2.773 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kingston Springs tenia 2.773 habitants, 983 habitatges, i 809 famílies. La densitat de població era de 109,6 habitants/km².
Dels 983 habitatges en un 43% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,1% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 17,7% no eren unitats familiars. En el 13% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 33,1% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 58.490 $ i la renda mediana per família de 60.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.543 $ mentre que les dones 30.650 $. La renda per capita de la població era de 24.519 $. Entorn del 5,9% de les famílies i el 8,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kingston Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kingston Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kingstown (desambiguació)

«Kingstown» té aquests significats:
* Kingstown, ciutat portuària de l'illa de Saint Vincent i capital de Saint Vincent i les Grenadines (Carib).
* Kingstown (Carolina del Nord)
* Kingstown (Maryland)
* New Kingstown, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània.
* North Kingstown, població dels Estats Units a l'estat de Rhode Island.
* South Kingstown, població dels Estats Units a l'estat de Rhode Island.
# Kustovoie

Kustovoie - Кустовое (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 1.679 habitants. Pertany al districte (raion) de Stroítel.

## Referències

* ↑ «История села Бутово | Бутовское сельское поселение». www.admbutovo.ru. Arxivat de l'original el 2019-01-11. [Consulta: 10 gener 2019].
* ↑ «Историческая справка, Бутово — Энциклопедия Яковлевского района» (en rus). Arxivat de l'original el 2019-01-11. [Consulta: 10 gener 2019].
# As d'Or

As d'Or és el premi més prestigiós de França per als jocs ideats en el darrer any, atorgat cada any a l'ocasió del Festival International des Jeux a Canes, on es reuneixen els professionals del sector lùdic: editors, creadors, il·lustradors i negociants. Va ser creat el 1988. Prové de la fusió de dos guardons anteriors, un anomenat també As d'Or i l'altre Jeu de l'année (= joc de l'any). Hi ha tres categories: joc de l'any, joc infantil de l'any i joc expert de l'any.

## Llista dels jocs premiats

Les primeres edicions rebien el nom de Super As d'Or
* 1988: Supergang
* 1989: Abalone
* 1990: Tutankhamen
* 1992: Quarto
* 1993: Pipeline
* 1994: Pusher
* 1995: Condottière
* 1996: Magic: The Gathering
* 1997: Gang of Four
* 1998: Zatre
* 2000: Kahuna
* 2001: Blokus
* 2002: Bakari
A partir d'aquesta edició es va modificar el nom del premi
* 2003: Alhambra
* 2005: Ticket to ride
* 2006: Time's up
* 2007: Du balai! (Bruno Cathala i Serge Laget)
* 2008: Marrakech (Dominique Ehrhard)
* 2009: Dixit (Jean-Louis Roubira)
* 2010: Identik (Amanda Kohout i William Jacobson)
* 2011: Skulls and Roses (Hervé Marly)
* 2012: Takenoko (Antoine Bauza)
* 2013: Andor (Michael Menzel)
* 2014: Concept (Alain Rivollet i Gaëtan Beaujannot)
* 2015: Colt Express (Christophe Raimbault)
* 2017: Kikou le coucou de Josep M. Allué i Víktor Bautista i Roca
* 2018: Azul
* 2019: The Mind
* 2020: Oriflamme
* 2021: MicroMacro: Crime City
* 2022: 7 wonders:Architects
* 2023: Akropolis
* 2024: Trio

## Referències

* ↑ Wehrlin, Aurélie «Le palmarès des As d'Or récompensant les meilleurs jeux de société de l'année». Le Vif, 27-02-2018.
* ↑ Grondin, Annaëlle «As d'or 2015: «Colt Express» élu meilleur jeu de société de l'année» (en francès). 20 Minutes, 15-02-2026.
* ↑ «Un joc de taula amb segell català guanya un dels premis més prestigiosos a escala internacional». Ara, 25-02-2017.
# Kóndrovka

Kóndrovka - Кондровка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 191 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Kretinga

Neringa ( escoltar (?·pàg.), en alemany: Krottingen) és una de les 103 ciutats de Lituània, capital del districte municipal de Kretinga. Està situada a 12 km de l'est de la ciutat turística de Palanga junt el mar Bàltic.

## Història

Kretinga és una de les ciutats més antigues de Lituània. Va ser esmentada per primera vegada el 1253 com el «castell Cretyn» en una carta del bisbe Heinrich de la Curlàndia.
El 1602 Jan Karol Chodkiewicz va construir la primera església de fusta a Kretinga i va establir un monestir benedictí.Després d'uns deu anys, va ser construït un nou edifici de maó per a l'església que també va tenir un gran orgue. El 1610 es va obrir una escola de l'església sota la direcció del monjos.
El 1609 es va establir una nova ciutat al costat de l'antic poblet i li va ser concedit els drets de Magdeburg. Aquesta ciutat va adoptar un escut d'armes que representa la Verge Maria amb el Nen Jesús en braços, Segueix estant la patrona de Kretinga la Santíssima Verge Maria.

## Vegeu també

* Llista de ciutats de Lituània

## Referències

* ↑ «Herder-Institut: 404». Herder-institut.de. Arxivat de l'original el 2007-10-27. [Consulta: 19 novembre 2013].
* ↑ «Kretingos Bernardiny Vienuolynas» (en lituà). Arxivat de l'original el 2006-03-04. [Consulta: 19 novembre 2013].
# Aris

«Aris» té aquests significats:
* Aris (poble)
* Raça ària
* Riu Aris, riu del Kazakhstan
* Atlitikos Sillogos Aris (Αθλητικός Σύλλογος Άρης), club poliesportiu de la ciutat de Salònica (Grècia)
* Aris Salònica FC, secció de futbol del Atlitikos Sillogos Aris.
* Aris Salònica BC, secció de bàsquet del Atlitikos Sillogos Aris.
* Aris Limassol, club de futbol xipriota de la ciutat de Limassol.
* Football Club Aris Bonnevoie (FC Aris Bonneweg), club de futbol de la ciutat de Luxemburg.
Viccionari
# Kristian Turkalj

Kristian Turkalj (valor desconegut) és un advocat croat. Fou ministre de Justícia de Croàcia i el director general del Ministeri de Justícia per a la Unió Europea. També fou un dels membres de l'equip de negociació croat sobre l'adhesió de Croàcia a la UE.

## Referències

* 1 2 «Turkalj Kristian». [Consulta: 6 desembre 2021].
* ↑ Internet, Unidad Editorial. «Croacia, en busca de asidero» (en castellà). [Consulta: 6 desembre 2021].
# Atelomycterus fasciatus

Atelomycterus fasciatus és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 45 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu entre 27-122 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord d'Austràlia.

## Referències

* 1 2 3 «Atelomycterus fasciatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994 SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, Itàlia, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Atelognathus reverberii

Atelognathus reverberii és una espècie de granota que viu a l'Argentina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Úbeda, C., Lavilla, E. & Basso, N. 2004. Atelognathus reverberii. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 17 de gener de 2008.
# Atelomycterus marmoratus

Atelomycterus marmoratus és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 70 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Pakistan i l'Índia fins a Malàisia, Singapur, Indonèsia, Nova Guinea, Tailàndia, el Vietnam, les Filipines, el sud de la Xina i Taiwan.

## Referències

* ↑ Garman S., 1913. The Plagiostomia (sharks, skates, and rays). Mem. Mus. Comp. Zool. v. 36. i-xiii + 1-515. Also Atlas: 77 pls.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Bennett, E. T., 1830. Class Pisces. Pp. 686-694. A: Memoir of the Life and Public Services of Sir Thomas Stamford Raffles.... By his Widow (Lady Stamford Raffles). Memoir Life Raffles: 701 pp.
* 1 2 3 «Atelomycterus marmoratus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Venkateswarlu, T., 1984 Records of the zoological survey of India: scientific, common and vernacular names of fishes of India. Occasional Paper Núm. 56, Records of the Zoological Survey of India, Calcuta, Índia. 95 p.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20):977 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# LHF

LHF té els següents significats:
* Federació letona d'hoquei sobre gel (del seu nom en letó Latvijas Hokeja Federācija), màxim organisme rector de l'hoquei sobre gel de Letònia
* Liber Historiae Francorum, obra literària medieval sobre la història dels francs
* Lhf també és l'abreviatura de la langhofita, mineral de la classe dels sulfats
# Askim

Askim ( escolteu-ne la pronunciació en noruec) és un antic municipi situat al comtat d'Østfold, Noruega. Té 15.615 habitants (2016) i té una superfície de 69 km². El centre administratiu del municipi és el poble homònim.
Està situat al costat d'un dels rius més llargs de Noruega, el Glomma, el qual forma el límit amb Spydeberg pel nord i l'oest, i amb Skiptvet pel sud. Askim també limita amb Trøgstad pel nord-est i amb Eidsberg pel sud-est.
Askim produeix grans quantitats d'energia hidroelèctrica en tres preses: Solbergfoss, Kykkelsrud i Vamma. Hi va haver una mina de níquel a Kykkelsrud al segle xx.

## Informació general

Askim va ser establert com a municipi l'1 de gener de 1838.

### Nom

El municipi (originalment parròquia) rep el seu nom de l'antiga granja Askim (en nòrdic antic: Askheimr) des que es va construir la primera església. El primer element del nom és Askr que significa arbre de cendra i l'últim element és heimr que significa llar o granja.

### Escut d'armes

L'escut d'armes és modern. Se'ls hi va concedir l'1 de novembre de 1963. L'escut simbolitza les tres cascades del municipi. Els rius i les cascades són aprofitades per generar energia.

## Història

Askim ha estat sempre un punt estratègic a les guerres causa de la relativa facilitat per travessar el riu en aquest punt. L'última batalla entre Noruega i Suècia va ser lliurada a la cruïlla del riu Glomma el 9 d'agost de 1814. Es realitza una recreació històrica anualment, així com un monument en pedra que commemora aquest esdeveniment. Al pont Fossum, l'exèrcit de Noruega va defensar l'encreuament de la invasió alemanya els primers dies de la Primera Guerra Mundial.

## Ciutats agermanades

Askim manté una relació d'agermanament amb les següents localitats:
* - Huddinge, Comtat d'Estocolm, Suècia
* - Lyngby-Taarbæk Kommune, Hovedstaden, Dinamarca
* - Nuuk, Sermersooq, Groenlàndia
* - Rapla, Comtat de Rapla, Estònia
* - Seyðisfjörður, Seyðisfjarðarkaupstaður, Islàndia
* - Vantaa, Uusimaa, Finlàndia

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 22 abril 2016].
* ↑ Norske Kommunevåpen. «Nye kommunevåbener i Norden», 1990. [Consulta: 13 desembre 2008].
* ↑ «Askims vennskapskommuner» (en noruec). Askim kommune. Arxivat de l'original el 2011-10-05. [Consulta: 16 desembre 2008].

## Enllaços externs

* Askim - Lloc web oficial Arxivat 2020-02-03 a Wayback Machine.
# Askhabil-Kuli

Askhabil-Kuli (en rus: Асхабиль-Кули) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 9 habitants. Pertany al districte rural de Gunib.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Askifu

Askifu (grec Ασκύφου, AFI [as'kʲifu]) és un poblet de l'illa de Creta. És a l'altiplà d'Askifu, a uns 750 m d'alçada, al peu de les Lefka Ori (Muntanyes Blanques), a la Prefectura de Khanià, a uns 50 km de Khanià i a uns 13 km de Khora Sfakion. Al sud d'aquest altiplà comença la Gorja d'Imbros, un dels únics camins d'accés a la regió de Sfakià.
El 21 d'agost del 1866 s'hi proclamà la unió de Creta amb Grècia, fet que desencadenà la revolta cretenca de 1866-1869 contra l'ocupació otomana.

## Referències

* ↑ «Plateau of Askifou» (en anglès). Interkriti. [Consulta: 19 juny 2022].
# L'Oliva (Clariana de Cardener)

L'Oliva és una masia situada al municipi de Clariana de Cardener, a la comarca catalana del Solsonès. Es té constància de l'edificació des de segle XV, sent una gran casa medieval, amb confecció actual del segle XVIII.
És una construcció tradicional, a base de pedra i teula, envoltada de coberts i palleres, de pedra i totxo, parcialment deteriorats. Feta de paredat i morter, amb cantonades i obertures de carreus tallats o escairats. La coberta, aràbiga a dos vessants.
La masia es troba a 712 m d'altitud, amb les masies de Cabrineti i Cap de Costa a entre 600 i 700 metres. Ubicada sobre una plana formada per un mosaic de camps de conreu i habitatges afillats que s'alternen amb clapes de boscos mixt de carrasca I pins i joncedes.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «L'Oliva (Clariana de Cardener)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Antoni Bach i Riu. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995, p. 72. D.L. L-418/95.
* 1 2 3 «Clariana de Cardener - Pla especial urbanístic del Catàleg de masies i cases rurals (expedient 2011 / 044133 / N)» (pdf) p. 73. Ajuntament de la Clariana de Cardener, 2011. [Consulta: 14 gener 2024].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Bolt

La Bolt és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 86 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, La Bolt tenia 86 habitants, 31 habitatges, i 19 famílies. La densitat de població era de 138,4 habitants per km².
Dels 31 habitatges en un 45,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,6% hi vivien parelles casades, en un 3,2% dones solteres, i en un 38,7% no eren unitats familiars. En el 38,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,77 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,4% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 12,8% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 120,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.667 $ i la renda mediana per família de 51.563 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.500 $ mentre que les dones 25.313 $. La renda per capita de la població era de 15.382 $. Cap de les famílies i el 4,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- La Bolt». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- La Bolt». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# La Bolleria

La Bolleria o Ovellaria és una urbanització pertanyent administrativament al municipi de Torroella de Montgrí, però que forma pràcticament un continu urbanitzat amb la vila de Bellcaire d'Empordà. Es troba a la banda est de la carretera GI-632 que la separa de Bellcaire.
Sobre l'origen del nom, encara objecte de controvèrsies, no hi ha un clar posicionament. S'ha argumentat que "bolleria" és un terme documentat amb més antiguitat (s. XVII - XVIII) i el que és utilitzar al Nomenclàtor de Toponímia Major de Catalunya i per part del municipi i tindria relació amb la bolla un impost sobre la roba. “Ovellaria” topònim documentat a finals del s. XIX, tindria relació amb ramats d'ovelles. Josep Vert comenta que en època carolíngia el lloc es troba documentat sota el nom de Vellosos, "lloc de peluts", que reforçaria la idea que la ramaderia estaria establerta a la zona des d'aquella època. En aquella època el lloc pertanyia al priorat de Santa Maria d'Ullà.

## Història

L'origen del veïnat prové d'un antic mas, probablement l'actual can Baus, del que se'n tenen notícies des del segle XIII, quan la zona pertanyia al priorat d'Ullà. A principis del segle XIX, el mas de l'Ovellaria, que comprenia el mas i diversos camps, pous i camins, de 149 vessanes d'extensió (unes 32 hectàrees), va ser comprat per Lluís Albert i Hostench. El seu fill, Josep Anton Albert i Massot, Punton, va establir els primers censos en la propietat. Cada un d'aquests censos comprenia un hort, una peça de terra al pla i un olivar. La vídua de Lluís Albert Paradeda, Dolors Paradís, ambdós pares de l'escriptora Caterina Albert i Paradís, Víctor Català, va acabar la tasca de censar la propietat. És un cas de creació d'una barriada a partir de la disgregació d'un mas. Això va permetre a una cinquantena de famílies de Bellcaire d'Empordà accedir a la propietat de la terra, i algunes de les famílies que s'hi instal·laren provenien de la zona de Queralbs i practicaven la transhumància d'ovelles.

## Referències

* ↑ Torramadé, C. «Torroella demana a la Generalitat que senyalitzi la Bolleria i no Ovellaria». Diari de Girona, Divendres 25 desembre 2009. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ Vert i Planas, Josep. «El poble d'Ullà a l'alta edat mitjana». [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ Font Batlle, Mariona112-114. Els masos del Montgrí. Torroella de Montgrí: Can Quintana. Museu de la Mediterrània, novembre 2010.