OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aonikenk

Els aonikenk (aónik'enk, patagons, chewelches o txeweltxes) són un poble indígena de l'Argentina i Xile que viu entre l'estret de Magallanes i el riu Santa Cruz; parlen el aonek'o 'a'jen.
Són els més australs dels tehueltxes, un grup més extens que ocupa entre La Pampa i la Terra del Foc, grups que els maputxes van anomenar inicial pueltxes (un sub grup foren el tehueltxes) però després la denominació de tehueltxes es va generalitzar. S'organitzaven en grups de caçadors-recol·lectors. El contacte amb els colonitzadors europeus i la introducció del cavall al segle XVII va suposar grans canvis en el seu mode de vida, i finalment les grans explotacions de pastura i les malalties contagioses van provocar la seva desaparició de Xile cap al 1905. Darrerament s'ha proposar el nom kenk (gent) per designar al grup tehueltxe, i el nom aonikenk per designar als tehueltxes propis o patagons.

## Referències

* ↑ «Aónikenk» (en castellà). Pueblos australes de Chile. Memoria Chilena - Biblioteca Nacional de Chile..
* ↑ Rothhammer, Francisco; Llop, Elena. Poblaciones chilenas: cuatro décadas de investigaciones bioantropológicas (en castellà). Editorial Universitaria, 2004, p. 31-32. ISBN 9561117134.

## Enllaços externs

* (castellà) Asociación Guadalupe
# Ren Xun

Ren Xun (en xinès: 任薰; en pinyin: Rèn Xūn), conegut també com a Siun i Fuchang, fou un pintor xinès que va viure sota la dinastia Qing. Va néixer vers el 1835 a Xiaoshan, província de Zhejiang i va morir el 1835. A la seva família hi va haver diversos artistes (era el germà petit de Ren Xiong).
Pintor paisatgista, de flors i ocells realitzades amb elegància notable. El seu germà Xiong va ensenyar-li les tècniques artístiques. Va començar a pintar figures humanes. El seu estil estava inspirat en el de Chen Hongshou. Pertany al grup conegut com Els Quatre Rens (els germans Xiong i Xun, el fill de Xiong, Ren Yu i l'estudiant Ren Yi, vinculats a l'Escola de Xangai). Existeix una anècdota relacionada amb Ren Bonian (Ren Yi) que vivia de les falsificacions d'obres de Ren Xun: un dia va venir algú al lloc on les venia i li va preguntar si coneixia personalment al cèlebre artista i el jove va contestar que era parent seu, llavors Xun es va identificar però reconeixent la vàlua de Bonian el va convertir en alumne seu.

## Referències

Algun dels continguts d'aquest article prové dels corresponents articles de la Wikipedia dedicats a aquest artista en llengua anglesa i francesa.

## Bibliografia

* Biographical Dictionary of Chinese Woman. The Qing Period de Lily Xia Hong Lee, Pàg 181.
* On Telling Images of China: Essays in Narrative Painting and Visual Culture de Shane McCausland i Yin Hwang. Pàgs.272 i 274.
* Dictionnaire des peintres, sculpteurs, dessinateurs et graveurs (Dictionnaire Bénézit).
* Between Two Cultures: Late Nineteenth- and Twentieth-Century Chinese Paintings from the Robert H. Ellsworth Collection in The Metropolitan Museum of Art” de Wen Fong. 2001. Pàg. 42 i 45.
* Selected Paintings of Masters in Ancient China: Ren Xun. Publicat per Peoples Fine Arts Publishing House 2013, Text en llengua xinesa.ISBN 7102061617. ISBN 978-7102061610.

## Enllaços externs

* http://huntingtonarchive.osu.edu/Exhibitions/5000years/indxs/in/inchinptg.html Arxivat 2014-08-19 a Wayback Machine.
* http://www.china-on-site.com/pages/painter/1118.php Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
* http://www.metmuseum.org/collection/the-collection-online/search?&who=Ren+Xun&deptids=6&what=Costume&when=A.D.+1800-1900&pg=1
# Dilara Kazimova

Dilara Kazimova (en Àzeri Dilarə Kazımova) (Bakú, 20 de maig de 1984) és una actriu i cantant azerbaidjanesa. Va representar el seu país a Eurovisió 2014, amb la cançó Start a Fire.

## Referències

* ↑ http://www.eurovision-spain.com/iphp/noticia.php?numero=9333

## Vegeu també

* Sabina Babayeva
* Safure Alizade
# La Trinitat (Cantal)

La Trinitat és un municipi francès situat al departament de Cantal i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 43 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Trinitat era de 43 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 62 habitatges, 22 eren l'habitatge principal de la família, 33 eren segones residències i 7 estaven desocupats. 59 eren cases i 1 era un apartament. Dels 22 habitatges principals, 20 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 7 en tenien cinc o més. 12 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Trinitat el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 8 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 16 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 28 persones, 20 eren actives i 8 eren inactives. De les 20 persones actives 18 estaven ocupades (12 homes i 6 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 8 persones inactives 5 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a La Trinitat hi havia 15 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 792 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles

## Enllaços externs

* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Solana del Galliner

* Per a altres significats, vegeu «Galliner (desambiguació)».
La Solana del Galliner, és una solana del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, pertanyent a la vall de Carreu.
Està situada al vessant meridional de la Serra de Boumort, al sud-oest de la Coma del Pi i a llevant del Serrat de Moixerolers. Hi discorre un dels camins de Boumort.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic de caràcter descriptiu: és una solana que es relaciona amb un espai on hi havia gallines, sense que, ara per ara, es desconegui el fet que va motivar el topònim.

## Enllaços externs

* La Solana del Galliner en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tòni Escala Lara

Tòni Escala Lara (Tremp, 1961) és una escriptora catalana en llengua occitana.

## Trajectòria

Tòni Escala és una de les autores més prolífiques en aranès, guanyant en diverses ocasions el Premi Aran de Literatura en les diferents modalitats. En l'edició de 2011 va aconseguir alçar-se amb els tres premis per Lisson (narrativa), Pensamentòts (poesia) i Praube de nosatri (conte infantil).
Ha guanyat en tres ocasions (2004, 2006 i 2008) el Premi Les Talúries de conte en occità. El 2019, després de diversos anys de silenci, va publicar el poemari 101 pensades.

## Obra publicada

* Tanplan tornèc (2004) (novel·la)
* En vacances (2007) (novel·la negra)
* T'i maridaràs (2007) (novel·la)
* Moria!... Èm perduts! (2009) (novel·la juvenil)
* Hered (2010) (novel·la)
* 101 pensades (2019) (poesia)
* Seme de hemna (2023) (relats)

## Referències

* ↑ «Era Literatura en Aran». www.gencat.cat/. [Consulta: 24 diciembre 2021]..
* ↑ Mayans, Pere. «La novel·la negra uneix dues parts d'Occitània: l'Aran i la Gàrdia». Vilaweb, 13-01-2008. [Consulta: 8 març 2024].
* ↑ «XXI Concors Mn. Condò». Arán informacion, 01-07-2011. [Consulta: 24 diciembre 2021].
* ↑ «L'escrivana aranesa Tòni Escala publica un libre de poesia». Jornalet, 16-03-2019. [Consulta: 24 diciembre 2021].
* ↑ Garcia, Eduard. «Enric Herrero i Eloi Vilamajó s'emporten el premi de divulgació científica Humbert Torres del 2009». El Punt Avui, 24-04-2009. [Consulta: 8 març 2024].
* ↑ «Letras d’Òc que presente ua òbra de Tòni Escala» (en occità). Jornalet, 10-01-2022. [Consulta: 8 març 2024].
# Jane C. Ginsburg

Jane C. Ginsburg (Freeport, 21 de juliol de 1955) és una advocada estatunidenca. És professora Morton L. Janklow de dret de propietat literària i artísica a Columbia Law School. També dirigeix el Centre de Dret, Mitjans i Arts Kernochan de la facultat de dret. El 2011 va ser elegida membre de l'Acadèmia Britànica.
Com a experta en drets d'autor, ha escrit nombroses tractats i articles en revistes de drets. Va rebre un grau i màster de la Universitat de Chicago i un Juris Doctor de Harvard Law School, un DEA amb una beca Fulbright (1985) i un doctorat en dret (1995) de la Universitat Panthéon-Assas. A Harvard va ser editora de Harvard Law Review. Després d'estudiar dret va fer d'assistent judicial del jutge John Gibbons del Tribunal d'Apel·lacions pel tercer circuit dels Estats Units.
És filla de la jutgessa del Tribunal Suprem dels Estats Units Ruth Bader Ginsburg i del professor de dret Martin Ginsburg, ambdós del quals formaren part del professorat de Columbia Law School. Amb la seva mare, són la primera pare mare–filla en formar part del professorat de la mateixa facultat de dret dels Estats Units. El seu germà, James Steven Ginsburg, és el fundador de Cedille Records.
El 1981 es va casar amb George T. Spera Jr. de Mays Landing (Nova Jersey). El seu marit treballa al bufet Shearman & Sterling i tenen dos fills. El seu fill, Paul Spera, és un actor que es va graduar de Yale el 2008 amb un doble grau en francès i estudis teatrals. La seva filla, Clara Spera, es va graduar de Harvard Law School el 2017. Es va casar amb l'actor escocès Rory Boyd; la parella es va conèixer a la Universitat de Cambridge i viu a Nova York.
A la pel·lícula On the Basis of Sex (2018), una biografia de la seva mare Ruth, la seva versió adolescent l'interpreta Cailee Spaeny.

## Referències

* 1 2 «Jane C Ginsburg». Columbia Law School. [Consulta: 22 gener 2010].
* ↑ «Còpia arxivada». Columbia Law School Magazine, Fall 2011 [Consulta: 20 setembre 2020].
* ↑ «Digital Asset Abstract».
* ↑ Harris, Gardiner «M.D. Ginsburg, 78, Dies; Lawyer and Tax Expert». The New York Times, 27-06-2010 [Consulta: 28 juny 2010].
* ↑ «Jane C. Ginsburg Engaged to Wed». New York Times, 05-07-1981.
* ↑ «The Notorious RBG’s Grandson is a Total Babe», 27-07-2016. Arxivat de l'original el 18 de juliol 2017. [Consulta: 24 juliol 2017].
* ↑ Tabio, Nick. «Paul Spera: A Homecoming». Yale News, 27-04-2018.
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-11-22. [Consulta: 20 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Perfil a Columbia Law School
* Aparicions a C-SPAN
# Idrís al-Àkbar

Idrís ibn Abd-Al·lah ibn al-Hàssan ibn al-Hàssan ibn Alí ibn Abi-Tàlib al-Haiximí al-Quraixí (àrab: إدريس بن عبد الله الهاشمي القُرشي, Idrīs b. ʿAbd Allāh al-Hāximī al-Quraxī), més conegut com a Idrís al-Àkbar (‘Idrís el Major’), Idrís ibn Abd-Al·lah o Idrís I, fill d'Abd-Al·lah (anomenat al-Kàmil), fou el fundador del primer regne del Marroc en ser el primer rei de la dinastia idríssida del Màgrib.
Després de la derrota i mort del seu nebot l'alida Al-Hussayn ibn Alí ibn al-Hàssan a Fakhkh, prop de la Meca l'11 de juny de 786, Idrís, que havia combatut al seu costat contra els abbàssides es va amagar per escapar a la matança que va seguir; després, amb el seu company el llibert Raixid, va marxar cap a Egipte que va poder creuar mercès a la complicitat del director de correus, Wadih, que tenia simpaties alides, arribant finalment al Màgrib passant per Tlemcen i sent finalment acollit (787) pels amazics de la regió de Walili (Volúbilis), ciutat fundada pels romans prop de Meknès. El cap de la tribu dels awraba, Abu-Layla Ishaq ibn Muhàmmad ibn Abd-al-Hàmid li va donar la seva hospitalitat i protecció (9 d'agost de 788).
Al cap de sis mesos el cap de la tribu el va fer proclamar imam sobirà, el divendres 5 de febrer del 789 i va ser reconegut pels awraba i per les tribus aliades, independitzant-se de Harun ar-Raixid. Llavors va fundar Fas (Fes) que inicialment fou un campament militar i després va esdevenir Madinat Fas. Va fer diverses expedicions contra les tribus veïnes, moltes de les quals eren cristianes, jueves o adoraven al sol i el foc, i es va assegurar la seva autoritat sobre algunes d'aquestes. Després d'un temps, assegurat el domini de la vall del Wargha, va tornar a Walili o Walila; va fer respectar la frontera per les tribus de la Tamesma i pels Ghayyatha de Taza. Les expedicions al Sus i a Tlemcen que li són de vegades atribuïdes, foren obra del seu fill Idris II.
Va morir enverinat per un servidor de nom Sulayman ibn Jarir al-Jazarí aix-Xammakh enviat suposadament pel califa Harun ar-Raixid entre maig i juliol del 791, deixant la seva dona Kenza embarassada. El seu fill Idrís al-Àsghar accedirà al tron a l'edat d'11 anys. La seva tomba es troba a Moulay Idriss, poble prop de les ruïnes de Volúbilis.

## Referències

* ↑ Eustache, D. «Idrīs I». A: Lewis, B.; Ménage, V. L.; Pellat, Ch. & Schacht, J.. The Encyclopaedia of Islam. Second Edition. Volume III: H–Iram.. Leiden: E. J. Brill, 1971, p. 1031.

## Bibliografia

* H. Terrace, Histoire du Maroc
* E. Levy Provençal, La foundation de Fès, París 1939
# Kodersdorf

Kodersdorf (alt sòrab: Kodrecy) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Es troba a uns 11 km al nord-oest de la capital del comtat de Görlitz i 10 km al sud de Niesky.

## Llogarets

* Kodersdorf (Kodrecy) (1.656 h)
* Kodersdorf-Bahnhof (244 h)
* Särichen (Zdźarki) (338 h)
* Wiesa (342 h)
# La Veu d'Igualada

La Veu d'Igualada era una publicació catalana que pretenia ser setmanal, editada a Igualada l'any 1907, però només en va sortir un número.

## Descripció

Portava el subtítol Setmanari defensor dels interessos del Districte. Es va imprimir als tallers de la Viuda de M. Abadal. L'únic número que es va publicar portava la data 20 d'abril de 1907. Tenia dues i tres columnes i el format era de 44 x 32 cm.

## Continguts

Aquesta publicació va aparèixer amb motiu de les eleccions per a diputats a les Corts i donava suport a la candidatura de Joan Godó Llucià en el districte d'Igualada. Es demanava el vot als “catolichs” i als carlistes.
Hom parla explícitament sobre alguns partits que van concórrer a les eleccions espanyoles de 1907: Solidaritat Catalana, Carlins, i implícitament sobre altres com el partit de Lerroux.
Els redactors i col·laboradors no hi consten perquè els article no anaven signats.

## Referències

* ↑ Miret Solé, M. Teresa. La premsa a Igualada (1808?-1982). Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1983, p. vol. 1, p. 166.
* ↑ Miret Solé, M. Teresa. La premsa a Igualada (1808?-1982). Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1983, p. vol. 1, p. 168.

## Localització

* Biblioteca Central d'Igualada. Plaça de Cal Font. Igualada

## Enllaços externs

* https://trencadis.diba.cat/
# Solana del Mig (la Rua)

La Solana del Mig, és una solana del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, en territori del poble de la Rua.
Està situada al nord de la Rua i al sud-sud-oest de Can Miquel de la Borda, a migdia de l'Obac del Xut. Està inclosa en la partida rural del Serrat.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern de caràcter descriptiu, posat, en aquest cas, per la seva situació geogràfica entre altres serrats.

## Enllaços externs

* La Solana del Mig en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Gmalimita

La gmalimita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la djerfisherita.

## Característiques

La gmalimita és un sulfur de fórmula química K₆◻Fe²⁺₂₄S₂₇. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema isomètric.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5297/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Halamish wadi, a la conca de l'Hatrurim, dins el Consell Regional de Tamar (Districte del Sud, Israel). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Gmalimite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 març 2022].
# Idrissa Keita

Idrissa Keita és un futbolista ivorià, que juga com a migcampista. Va néixer a Abidjan el 10 d'abril de 1977.
Després de militar a l'ASEC Mimosas del seu país, el 1997 arriba al Llevant UE, i a la temporada següent debuta a primera divisió amb el Reial Oviedo. Romandria quatre temporades a l'equip asturià, amb una cessió pel mig al Santa Clara portugués.
Quan l'Oviedo descendeix per causes administratives, l'ivorià segueix a Segona Divisió jugant a l'Algeciras CF i al Racing de Ferrol. La temporada 08/09 ha militat al modest Marino de Luanco.
Ha estat internacional amb el seu país en quatre ocasions.
# Knebworth

Knebworth és un poble i parròquia situat en el nord de Hertfordshire (Anglaterra, Regne Unit), immediatament al sud de Stevenage. La parròquia està situada entre els pobles de Datchworth, Green Woolmer, Codicote, Kimpton, Whitwell, Walden San Pablo i Langley, i abasta la localitat de Knebworth, el petit poble de Old Knebworth i Knebworth House.

## Història

Hi ha evidència de persones vivint en la zona ja en el neolític i se l'esmenta en el Llibre de Domesday de 1086, on se'l coneix com a Chenepeworde (la granja pertanyent a Dane, Cnebba) amb una població de 150 habitants. El poble original, ara conegut com a Old Knebworth, està situat al voltant de Knebworth House. El desenvolupament del nou llogaret Knebworth es va iniciar al segle xix, centrat a una milla a l'est de Old Knebworth, en la nova estació de ferrocarrils i la Gran Carretera del Nord (posteriorment A1 i ara B197).
Des del 1974, Knebworth ha estat famós pel Festival de Knebworth a l'aire lliure de grups rock i pop a Knebworth House, com el que va fer Pink Floyd el 1975 per presentar "Wish You Were Here", el de Led Zeppelin el 1979, l'últim concert en directe de Queen el 1986, Oasis que va vendre 125.000 entrades en cadascun dels dos xous del 10 i 11 d'agost de 1996; Robbie Williams que va actuar-hi tres nits el 2003, aplegant 375.000 assistents.

## Instal·lacions i llocs d'interès

Knebworth té un club de futbol, que no participa en les primeres divisions de la lliga, anomenat FC Knebworth, que juga a l'Àrea Recreativa de Knebworth.
L'estació de tren de Knebworth pertany a la línia que acaba a l'Estació de London King's Cross per una banda i a Cambridge o Peterborough per l'altra.
Els boscos de Knebworth (Knebworth Woods) són una reserva natural considerada lloc d'especial interès científic.

### Esglésies

* St Martin's, Església d'Anglaterra, consagrada el 1915
* St Mary's, Església d'Anglaterra, amb algunes parts del 1120
* St Thomas More, Església Catòlica Romana, construïda el 1936
* Trinity Church, una cooperació ecumènica local entre l'Església Metodista i l'Església Reformada Unida, construïda el 1996 però amb arrels al poble que es remunten a 1880

## Referències

* ↑ «Oasis invited to return for Knebworth anniversary» (en anglès). BBC, 28-08-2024. [Consulta: 28 setembre 2024].
* ↑ «Knebworth Football Club website» (en anglès). [Consulta: 18 agost 2015].
# Resolució 101 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 101 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 24 de novembre de 1953, observant els informes de l'Organisme de les Nacions Unides per la Vigilància de la Treva a Palestina, el Consell va trobar que l'acció de represàlia presa per les forces israelianes a Qibya el 14 i 15 d'octubre i totes aquestes accions constitueixen un violació de les disposicions d'alto el foc de la Resolució 54 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides i són incompatibles amb les obligacions de les parts en virtut de l'Acord General d'Armistici entre Israel i Jordània, així com la Carta de les Nacions Unides. El Consell va expressar la més forta censura possible d'aquesta acció i va prendre nota de les evidències substancials de creuaments de la línia de demarcació per part de persones no autoritzades. A continuació, el Consell va demanar als governs israelià i jordà que cooperessin entre si i demanessin que el cap de gabinet del TSO informe en tres mesos amb recomanacions.
La resolució va ser aprovada per nou vots a cap; Líban i la Unió Soviètica es van abstenir.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a la 200 (1953 - 1965)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# La Veu de Tortosa

La Veu de Tortosa fou el primer periòdic tortosí escrit íntegrament en català.
La Veu de Tortosa, començà la publicació el 1899 amb cinc números, continuà durant els anys 1900 i 1901 i desaparegué el 1902 amb el número 162. Va sostindre fortes campanyes en què defensava la Unió Catalanista i la Lliga Regionalista.
Fundat i dirigit pel membre de la Renaixença Francesc Mestre i Noè tenia com a lema la cita de Dant Alighieri: "Vergonya eterna a aquells que despreciant son idioma, alaban lo dels altres". Les Bases de Manresa aprovades per la Unió Catalanista el març de 1892 constitueixen el marc de referència de La Veu de Tortosa i Mestre i Noè, ja en el seu primer número, publica un llarg llistat d'adhesions de tortosins a les Bases.
La Veu de la Comarca, que apareix a Tortosa el 1903, és la publicació continuadora de La Veu de Tortosa. Tenia com a lema «Pugna pro patria». Foren ànima d'aquesta publicació l'arquitecte Joan Abril i Guanyabens, Francesc Mestre i Noè i mossèn Tomàs Bellpùig.

## Referències

* ↑ https://prensahistorica.mcu.es/es/publicaciones/numeros_por_mes.do?idPublicacion=1483
* ↑ Carta de Mestre i Noè a Sagarra i de Siscar. Arxiu de Ferran de Sagarra i de Siscar, lligall 3, plec 4. Biblioteca de Catalunya.
* ↑ Menasanch i Martí, Núria. Francesc Mestre i Noè: L'Estímul Associatiu Ebrenc (1886-1936). 1ª Edició. Benicarló: Onada edicions, juny 2016, p. Pàgines de la 22 a la 25.. ISBN 978-84-16505-51-7.
* ↑ Mestre i Noè, Francesc «L'adhesió del poble de Tortosa. A la Unió Catalanista». La Veu de Tortosa. n.1, 03-12-1899.
# Sportklubben Unitas

El Sportklubben Unitas fou un club de futbol finlandès de la ciutat de Hèlsinki.

## Història

El club va ser fundat el 1905 per esportistes que havien abandonat l'entitat Reipas Helsinki. Fou el primer club que guanyà la lliga finlandesa de futbol l'any 1908. L'equip també havia disputat el primer partit de futbol amb públic a Finlàndia, davant l'Amateur-Sportverein de Sant Petersburg, Rússia el setembre de 1906.

## Palmarès

* Lliga finlandesa de futbol:
** 1908

## Referències

* 1 2 Jalkapallon pikkujättiläinen, p. 324.
* ↑ «Finland - List of League First Level Tables». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].