OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jaime Gonzalo

Jaime Gonzalo (Bilbao, 1957) és un periodista i crític musical basc. Ha exercit també de productor discogràfic, lletrista i guionista tant a la ràdio com a la televisió.

## Trajectòria

La seva carrera com a periodista i crític musical es manté des de 1975 escrivint per a mitjans com Popular 1, Vibraciones, Disco Expres, Star, Disco Actualidad o Rock Espezial. El 1985 va cofundar la revista Ruta 66, mitjà clau en la recuperació a l'Estat espanyol de la crítica rock i la revisió panoràmica de la seva tradició cultural. El 2016 va abandonar Ruta 66. Actualment col·labora, entre altres mitjans, a El País i Rockdelux.
Ha escrit diversos llibres sobre música i grups musicals, n'ha prologat d'altres i ha redactat notes internes per a àlbums musicals de diferents estils. Com a productor discogràfic ha treballat per a Cancer Moon o Desechables, entre altres grups.

## Obra publicada

* La Banda Trapera del Río. Escupidos de la mano de Dios (Munster Records, 2007)
* The Stooges. Combustión espontánea. (Libros Crudos, 2008)
* Poder Freak Volúmenes 1, 2 y 3. (Libros Crudos, 2009, 2011 i 2014)
* La ciudad secreta (Munster Books, 2013)
* Sobrevivir al paraíso (Cotali, 2014, antologia de columnes)
* Mercancía del horror (Libros Crudos, 2016)
* Nunca te fíes de un crítico de rock (Libros Crudos, 2016, antologia d'articles)
* Can. El milagro alemán (Libros Crudos, 2018)

## Referències

* ↑ «Ninguna contracultura está a salvo del poder» (en castellà). EiTB, 15 -01-2015. [Consulta: 7 juny 2022].
* 1 2 Manrique, Diego A. «Nuestro Savonarola» (en castellà). El País [Madrid], 14-06-2015. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Cervantes, Xavier. «La marca de l’esvàstica en la cultura pop». Ara, 02-04-2016. [Consulta: 7 juny 2022].
* ↑ «Interferències - Jaime Gonzalo: "El crític de rock està en extinció"». Catalunya Ràdio, 27-07-2017. [Consulta: 7 juny 2022].
* ↑ Moner, Luis. «Can: El Milagro Alemán o Cómo Se Vivió El Krautrock en España» (en espanyol europeu), 28-12-2018. [Consulta: 7 juny 2022].
# Seròs

Seròs és una vila i municipi de la comarca del Segrià. Segons testimonis i documents d'arxiu ja existia com a vila al 1301.

## Geografia

* Llista de topònims de Seròs (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Demografia

| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 129 | 159 | 189 | 447 | 1.374 | 2.827 | 2.791 | 2.683 | 2.683 | 2.859 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 2.829 | 3.015 | 2.314 | 2.657 | 2.570 | 2.245 | 1.931 | 1.943 | 1.886 | 1.886 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 1.800 | 1.780 | 1.737 | 1.731 | 1.827 | 1.909 | 1.876 | 1.867 | 1.907 | 1.887 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 1.912 | 1.889 | 1.946 | 1.890 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Llocs d'interès

* Església de la Nativitat de la Mare de Déu
* El Bovalar
* Monestir de Nostra Senyora dels Àngels d'Avinganya
* Punta de Montmaneu
* Casal palau dels Marquesos d'Aitona

## Centres d'ensenyament

* INS Seròs
* CEIP Miquel Baró Daban

## Referències

* ↑ Romia i Agustí, Carme. Seròs: història, paratges i formes de vida d'un poble. Seròs, Lleida: Ajuntament de Seròs, IEI, 2007, p. 65-66. ISBN 9788489943995.

## Vegeu també

* Punta de Siquén
* Escut de Seròs

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament
* Informació de la Generalitat de Catalunya
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# Pau Perpètua de Sahagún

La Pau Perpètua de Sahagún o Tractat de Sahagún fou signada a Sahagún el 4 de juny de 1170 entre Alfons VIII de Castella i Alfons el Cast, supeditant l'actuació peninsular d'Alfons el Cast als designis d'Alfons VIII.
Pel Tractat d'Ágreda, que reprenenia les negociacions encetades per Ramon Berenguer IV, durant la regència d'Alfons el Cast concertà una aliança d'Alfons el Cast amb Ferran II de Lleó per repartir-se el Regne de Navarra. El 1168 a l'establir-se una treva amb Sanç VI de Navarra i havent quedat lliure el front navarrès, es va iniciar un atac contra el Regne de Castella, però el seu fracàs va dur a la signatura de la Pau Perpètua de Sahagún, que suposava la supeditació de l'actuació peninsular d'Alfons el Cast als designis d'Alfons VIII i, posant en pràctica un acord estipulat al Tractat de Tudilén, el rei d'Aragó hagué de casar-se amb Sança de Castella i de Polònia. L'acord incloïa una clàusula per la que Alfons VIII lliuraria tres ostatges a Alfons en penyora pels tributs que devia Muhammad ibn 'Abd Allāh ibn Sa'd ibn Mardāniš, l'emir de Balansiya i Mursiyya
La pau de Sahagún i el major poder territorial de Castella van limitar l'actuació d'Alfons el Cast. A canvi d'haver col·laborat en el setge de Conca el 1177, que fou annexionada a Castella bloquejant així les possibilitats expansives d'Aragó, Alfons el Cast només va obtenir la renúncia al vassallatge aragonès per Saragossa, que Alfons VII de Castella havia imposat a Ramon Berenguer IV, i en la negociació de la futura expansió per al-Àndalus al Tractat de Cazola el 1179, Alfons el Cast va cedir la conquesta de l'emirat de Mursiyya a Castella a canvi, únicament, que es suprimís el vassallatge dels reis d'Aragó per Balansiya un cop fos conquerida.

## Referències

* ↑ Soldevila i Zubiburu, Ferran. «Volum IV: La Catalunya Nacional». A: Història de Catalunya. Editorial Alpha, p.205-6.
* ↑ (castellà) José Manuel Latorre Ciria, Historia de Albarracin, 1.2. La erección del señorío de Albarracín como señorío independiente y el problema de su origen.
* ↑ (anglès) Kosto, Adam J. Making Agreements in Medieval Catalonia: Power, Order, and the Written Word, 1000-1200. Cambridge University Press, 2001, p.131. ISBN 0521792398.

## Bibliografia

* Kosto, Adam J. Making Agreements in Medieval Catalonia: Power, Order, and the Written Word, 1000-1200 (en anglès). Cambridge University Press, 2001. ISBN 0521792398.
# El Molinot

* Aquest article tracta sobre la urbanització del Vallès Occidental. Si cerqueu edifici del municipi de Torrelles de Foix (Alt Penedès), vegeu «Els Molinots».
El Molinot és una urbanització del Vallès Occidental, a cavall entre els municipis de Viladecavalls i Terrassa, en terreny boscós a la falda de la carena del Molinot, entre el torrent del Llor i la riera de Gaià. S'hi accedeix per un trencall de l'autovia de la Bauma, o carretera C-58 entre Terrassa i Manresa. Hi passa el sender de gran recorregut GR-96 de Barcelona a Montserrat, conegut com el Camí Romeu de Montserrat. La població resident censada el 2007 era de 28 persones al terme de Viladecavalls i un nombre indeterminat a Terrassa, ja que el seu cens municipal no ho indica. Antigament tenia entrada i sortida, avui en dia, l'entrada i la sortida és la mateixa, ja que la riera, ha acabat tallant el camí de sortida/entrada anterior.
# Ses Arnaules

Ses Arnaules (o Ses Arnaldes) és una possessió del terme municipal de Llucmajor, Mallorca.
El topònim prové de donar forma femenina al nom del marit (Arnau). Es troba documentada el 1250 i n'era propietari Ferrer Arnaldis, del qual s'originaria el nom actual.

## Construccions

A les cases de la possessió hom pot diferenciar el buc principal, el qual forma un bloc que integra l'habitatge, la torre de defensa i algunes dependències agropecuàries (pallissa, estables i sestadors) i, entorn del buc principal, altres instal·lacions agrícola-ramaderes aïllades (solls, un forn, portasses i barraques) així com instal·lacions hidràuliques (un safareig i un aljub). La casa té dues altures, planta baixa i pis superior. La seva façana principal es troba orientada al sud-est, les dues úniques obertures que té la façana es disposen simètricament sobre un eix central.

### Torre de defensa

A les cases en destaca una torre de defensa del segle xv. Té planta quadrangular adossada a les casses, amb tres plantes i coberta de dos vessants. El parament és de paredat en verd llevat de les faixes, de carreus de marès en cadena d'angle i de les estructures dels buits, també de marès. Referit d'argamassa i de ciment a algunes bandes per tal de tapar cruis. S'accedeix a la planta baixa des de la casa dels amos per un portal que comunica amb l'única cambra que es troba en aquesta planta. Té la coberta de volta d'ansa-paner i un finestró esbocat obert a l'altura de l'arrencament de la volta. A la primera planta s'hi accedeix des de la casa dels amos. Té una cambra amb una finestra amb arc de mig punt. La segona planta té una altura inferior a les de les altres plantes.

## Jaciments arqueològics

Té diversos jaciments arqueològics prehistòrics: Coves de ses Arnaules - Sementer de ses Figueres, Cova de Ses Arnaules - Es Canet.

## Referències

* 1 2 Veny, J. Onomàstica i dialectologia. L'Abadia de Montserrat, 1996. ISBN 8478267425.
* 1 2 3 Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 1. Palma: Promomallorca, p. 228. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ de Luna, J; i col «Arquitectura de Fora Vila Tom V» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 8. Arxivat de l'original el 6 de gener 2014 [Consulta: 15 novembre 2012]. Arxivat 6 de gener 2014 a Wayback Machine.
* ↑ de Luna, J; i col «Arquitectura Militar» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 21. Arxivat de l'original el 8 de gener 2014 [Consulta: 16 novembre 2012]. Arxivat 8 de gener 2014 a Wayback Machine.
# Pau Poch Álvarez

Pau Poch Álvarez (El Masnou, 23 de març de 1993) és un actor català de cinema, teatre i televisió.
Nascut a Barcelona, però criat al Masnou. Interessat pel teatre des de la infantesa, va actuar per primera vegada als onze anys a l'obra Forasters de Sergi Belbel al Teatre Nacional de Catalunya, i encara sent un nen al Teatre Lliure a Bales i ombres. Després ha participat en sèries com Abuela de verano, La Via Augusta o La Mari 2 i les pel·lícules REC 2, Fènix 11·23, 15 años y un día i Les veus del Pamano. El 2015 va interpretar l'adolescent agorafòbic Ivan Blasco a la sèrie Merlí, de TV3. El mateix any va debutar com a director amb el documental A tu què et sembla?, que aborda el cas de la pèrdua d'un ull d'Ester Quintana a mans de la policia durant la vaga general del 14 de novembre de 2012.
A més del seu treball en cinema i televisió també ha participat en diverses obres teatrals, com Bales i ombres (2006) i Forasters (2004) .

## Filmografia
### Cine

| Any | Títol | Personatge | Notes |
| 2004 | La mala educación | Nen | |
| 2005 | La guerra | Nen | Curtmetratge |
| 2005 | Películas para no dormir: Cuento de navidad | Tito | Pel·lícula per la televisió |
| 2006 | Happy Birthday to You | Marcos Ferrer | Curtmetratge |
| 2007 | Y que cumplas muchos más | | Curtmetratge |
| 2007 | El niño que vio a Dios | | Curtmetratge |
| 2008 | Eskalofrío | Tito | Como "Pau Pouch" |
| 2008 | Sing for Darfur | | |
| 2009 | Recuerdos a Wifly | Wifly nen | Curtmetratge |
| 2009 | REC 2 | Tito | |
| 2010 | La sombra del pasado | Tomas nen | Curtmetratge |
| 2011 | Mil cretins | Guillem Tell jove | |
| 2012 | Fènix 11·23 | Àdam | |
| 2013 | 15 años y un día | Nelson | |
Televisió
| Any | Títol | Personatge | Notes |
| 2005 | Abuela de verano | Gustavo | 13 capítols |
| 2007 | La Via Augusta | Adrià | 12 capítols |
| 2009 | La Mari 2 | Dani | 2 capítols |
| 2009 | Les veus del Pamano | Ventureta | Mini sèrie, 2 episodis |
| 2013 | Olor de colònia | Sidret gran | Mini sèrie, 2 episodis |
| 2013 | Kubala, Moreno i Manchón | Óscar | 1 episodi |
| 2013 | La Riera | Cesc | 1 episodi |
| 2015-2016 | Merlí | Iván Blasco | 26 episodis |

## Referències

* 1 2 «Pau Poch, actor». La Clau, 24-10-2017.
* 1 2 «Pau Poch, actor: "Gràcia vio nacer a todos los personajes de 'Merlí'"». El Periódico de Catalunya, 13-01-2017.
* ↑ «¿Qué fue de los nietos de Rosa María Sardá en 'Abuela de verano'?». RTVE, pàg. 3 agost 2022.
* ↑ «Examen final a l'Ivan de "Merlí"». TV3, 08-12-2015. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ Delgado, Sergi «El ojo que nadie olvida». El Periódico, 03-09-2015.

## Enllaços externs

* Currículum de Pau Poch a 008 Actors Arxivat 2016-12-21 a Wayback Machine. (PDF)
# Elacatinus inornatus

Elacatinus inornatus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Costa Rica fins a Colòmbia (costa del Pacífic).

## Referències

* ↑ Jordan D. S. 1904. Notes on the fishes collected in the Tortugas Archipelago. Bull. U. S. Fish Comm. v. 22 [1902]. 539-544.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R. i D.R. Robertson 1994. Fishes of the tropical eastern Pacific. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 332 p.

## Bibliografia

* Bussing, W.A., 1990, New species of gobiid fishes of the genera Lythrypnus, Elacatinus and Chriolepis from the eastern tropical Pacific., Revista de Biología Tropical, 38(1):99-118.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jaime Garnelo Fillol

Jaime Garnelo Fillol (Énguera, 1870 - València, 1899) fou un pintor valencià que tractà temes costumbristes. Jaime Garnelo prové d'una família d'artistes, és nebot de José Ramón Garnelo Gonzálvez metge, literat i pintor. Estudià a l'Escola de Belles Arts de Sant Carles de València. Participà en nombroses exposicions i certamens artístics. Obtingué segones medalles en les Exposicions Nacionals de Belles Arts de 1895 i 1897 amb dues pintures titulades Amigos inseparables i ¿Ves, si no hace nada?

## Referències

* 1 2 «Jaime Garnelo Fillol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Museo del Prado Enciclopedia Online». [Consulta: 3 desembre 2013].
# LP-3322a

La LP-3322a és una carretera antigament anomenada provincial, actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La L correspon a la demarcació de Lleida, i la P al seu antic caràcter de carretera provincial. Discorre íntegrament pel terme municipal de Linyola, de la comarca del Pla d'Urgell. És l'antic traçat de la carretera LP-3322 pel dins del nucli urbà de la vila.
Arrenca d'un punt giratori situat en el punt quilomètric 7,75 de la carretera LP-3322, situat al sud de Linyola, i s'adreça cap al nord. En 1 quilòmetre arriba al centre del nucli urbà de la població, i en un altre quilòmetre arriba a un altre punt giratori situat al nord de la vila, en el punt quilomètric 10,4 de la mateixa carretera LP-3322.

## Enllaços externs

* La LP-3322a en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serón

Serón és una localitat de la província d'Almeria, Andalusia. L'any 2005 tenia 2.429 habitants. La seva extensió superficial és de 167 km² i té una densitat de 14,5 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 20′ N, 2° 30′ O. Està situada a una altitud de 822 metres i a 127 quilòmetres de la capital de la província, Almeria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 |
| 2.742 | 2.673 | 2.673 | 2.555 | 2.495 | 2.488 | 2.414 | 2.427 | 2.429 |

## Monuments

Església parroquial Nuestra Señora de la Asunción. Edifici construït al segle xvii, en el qual conflueixen dues tradicions arquitectòniques que convivien durant l'època: la mudèjar, procedent de la tradició islàmica, concretament la carpinteria, i la cristiana, present als detalls manieristes. Va ser declarada monument històric-artístic de caràcter nacional en 1983.
Ermita de Nuestra Señora de los Remedios. Construcció neoclàssica dels segles XVIII-XIX, de planta rectangular i amb una sola nau. Els murs són cecs i la capella principal es cobreix amb una cúpula pintada per l'artista Miralles.
# Exastilithoxus fimbriatus

Exastilithoxus fimbriatus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (25 °C-28 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Caroni i Matacuni (conca del riu Orinoco, Veneçuela).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1997: Aquarien Atlas, Band 5. Mergus Verlag, Melle, Alemanya. 1148 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Fish collection database of the American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pau Pastells i Vila

Pau Pastells i Vila (Figueres, Alt Empordà, 1848 - 1932) fou un jesuïta i historiador català.
Estudià a la seva vila nadiua la segona ensenyança i al Seminari i la Universitat de Barcelona quasi tota la carrera eclesiàstica i de filosofia i lletres, respectivament, entra en la companyia el 1866. El 1875 fou destinat a la missió de les Filipines, on va treballar molts anys, i de la qual va ser nomenat superior el 1888. Cinc anys després va haver de deixar el càrrec i retornar a Espanya per causa d'una malaltia.
Restablert a mitges, exercí durant tres anys el càrrec de secretari del Provincial d'Aragó, i després es dedicà per sencer a treballs històrics. Fruit d'aquests foren les seves obres: Misión de la Compañia de Jesús de Filipinas en el siglo XIX (3 vol., Barcelona, 1916-17). Historia de la Compañia de Jesús en la Provincia del Paraguay, según los documentos originales del Archivo general de Indias, obra que consta de cinc volums (Madrid, 1912-1925)
Abans havia publicat una nova edició (3 vol., Barcelona, 1900-1902) de l'antiga història del pare Francisco Colín, Labor evangélica de los obreros de la Compañia de Jesús en las Islas Filipinas, il·lustrant-la amb abundants notes i documents per a la història general de la sobirania d'Espanya a les Filipines, i col·laborat amb Wenceslao Emilio Retana en una altra edició (Madrid, 1897) de la Història de Mindanao y Joló, del jesuïta Francisco Combés.
Gaudí de merescuda fama entre els americanistes, i com a filipinista fou un dels més eminents.

## Referències

* ↑ «Pau Pastells i Vila». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. (en castellà). volum 42: Pare - Pekz. Madrid: Espasa-Calpe, 1975, p. 624. ISBN 84-239-4542-1.
# Elacatinus janssi

Elacatinus janssi és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la costa pacífica de Costa Rica i Panamà.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. 1904. Notes on the fishes collected in the Tortugas Archipelago. Bull. U. S. Fish Comm. v. 22 [1902]. 539-544.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R. i D.R. Robertson 1994. Fishes of the tropical eastern Pacific. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 332 p.

## Bibliografia

* Bussing, W.A., 1990, New species of gobiid fishes of the genera Lythrypnus, Elacatinus and Chriolepis from the eastern tropical Pacific., Revista de Biología Tropical, 38(1):99-118.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.