OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mongo

Mongo (en àrab: مونقو, Mūnqū) és una ciutat i sotsprefectura del Txad, la capital de la regió de Guéra. Es troba a 406 km per carretera a l'est de la capital, N'Djamena. Està comunicada per l'aeroport de Mongo.
L'11 d'abril de 2006, els rebels del Front Unit pel Canvi Democràtic (FUC) van prendre el control de la ciutat central.

## Demografia
### Per cantó

Composició ètnica per cantó en 2016 per a la sotsprefectura de Mongo:
Cantó de Migami (població: 47,665; pobles: 43):
| Grup ètnic | Afiliació lingüística | Percentatge |
| Migami | De l'est Chadic | 95 |
| Àrab | Semitic | 3 |
| Ouaddai | Semitic | 2 |
Cantó de Dadjo 1 (població: 25,208; pobles: 50):
| Grup ètnic | Afiliació lingüística | Percentatge |
| Daju | Daju | 90 |
| Àrab | Semitic | 6 |
| Kuka | Bagirmi | 4 |
Cantó d'Oyo (població: 11,449; pobles: 14):
| Grup ètnic | Afiliació lingüística | Percentatge |
| Àrab | Semitic | 90 |
| Tunkul | Semitic | 7 |
| Bidio | De l'est Chadic | 3 |

## Educació

Menys de la meitat de les nenes de Mongo van a escola primària, i menys del 5% de les nenes de la regió arriben a l'escola secundària. Més nens que nenes van a escola en Mongo.

## Referències

* ↑ Oxfam and Office National de Développement Rural (ONDR). 2016. Atlas de la vulnérabilité dans le Guera. Première partie: synthèse regional. 2nd edition (updated from 2013 edition). PASISAT (Projet d'Appui à l'Amélioration du Système d'Information sur la Sécurité Alimentaire au Tchad).
* ↑ «Life in a town called Mongo, Chad. Are the lives of some of the world's poorest people improving?» (en anglès britànic). [Consulta: 24 juliol 2020].
# Carrer Rectoria (Sant Llorenç Savall)

El carrer Rectoria és un carrer del municipi de Sant Llorenç Savall (Vallès Occidental) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Aquest carrer forma part del nucli antic de la població. La configuració actual del carrer és de cases entre mitgeres, dels segles XVII i XVIII, que consten de planta baixa, pis i golfes. Algunes d'elles estan reformades i s'han fet cases noves.

## Referències

* ↑ «Carrer Rectoria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# Frances Brooke

Frances Brooke (24 de gener de 1724, Claypole Lincolnshire-23 de gener de 1789, Sleaford) fou una escriptora i dona de lletres anglesa. Va escriure diverses novel·les i poesies. Casada amb un ministre anglicà del Canadà, es va inspirar en aquell país per a les seves obres.

## Publicacions destacades

* Letters from Juliet Lady Catesby to her friend, Lady Henrietta Campley - 1760
* The History of Lady Julia Mandeville - 1763
* The History of Emily Montague - 1769
* The Excursion - 1777
* The Siege of Sinopoe - 1781
* Rosina: A Comic Opera, in Two Acts - 1783
* Marian: A Comic Opera, in Two Acts - 1788
* The History of Charles Mandeville - 1790

## Referències

* ↑ Rebecca Garwood, biographie de Frances Brooke (1724-1789) a www.chawton.org Arxivat 2011-05-15 a Wayback Machine.
* ↑ 'Selected bibliography' (jusqu'en 2000) : Frances Moore Brooke Arxivat 2010-12-12 a Wayback Machine. par Jessica Smith et Paula Backscheider
# Camera d'albergo

Camera d'albergo és una pel·lícula italiana del 1981 dirigida per Mario Monicelli.

## Sinopsi

Tres joves cineastes, Guido Bollati, Tonino Accrocca i Emma Crocetti han format el grup "La Svolta", que vol proposar un nou gènere de cinema, "un nou neorealisme", com ells l'anomenen, i per fer-ho amaguen càmeres en una habitació de l'hotel Luna propietat del pare d'una d'elles (Emma), filmant tot el que hi passa.
Recorren a un productor de cinema fracassat, Achille Mengaroni conegut com "Menga", propietari de la cinematogràfica Ursus, sempre endeutat i asfixiat pels creditors, a qui proposen donar a conèixer els resultats del seu rodatge, que va durar diversos mesos, fins al moment. en què tres joves turistes polonesos, notant les càmeres, ho trenquen tot. Quan es visualitza el metratge durant l'edició, es posarà en contacte amb els intèrprets desprevinguts per obtenir el llançament necessari i, per a alguns d'ells, canviarà les seves vides.

## Repartiment

* Vittorio Gassman: Achille Mengaroni
* Monica Vitti: Flaminia
* Enrico Montesano: Fausto Talponi
* Roger Pierre: Avvocato Cerioni
* Béatrice Bruno: Emma Crocetti
* Ida Di Benedetto: dona verge
* Néstor Garay: Cesare De Blasi
* Gianni Agus: ell mateix
* Franco Ferrini: Tonino Accrocca
* Daniele Formica: Aldo
* Jacques Ciron: Vittorio
* Nando Paone: Guido Bollati
* Paul Müller: Hans
* Isa Danieli: Maria
* Fiammetta Baralla: Taxista
* Tommaso Bianco: Tommaso

## Crítica

La pel·lícula s'inspira en el format televisiu famós ja dels anys 1960 i 70, com ara Candid Camera o els italians Specchio Segreto i Viaggio in secondo Classe de Nanni Loy, i no té res a veure amb els reality show, en què les persones filmades estan “sota contracte” i improvisen una mena de "lectura de guió" en conscient de ser filmat. Pel·lícula protagonitzada per actors famosos i altres menys coneguts, amb un cameo de Gianni Agus que interpreta ell mateix. Dos David di Donatello i un Globus d'Or el 1981.

## Reconeixements

* 1981 - David di Donatello.
** Millor actriu secundària a Ida Di Benedetto
** Millor muntatge a Ruggero Mastroianni
** Nominació Millor actor secundari a Néstor Garay
** Candidat Millor fotografia a Tonino Delli Colli
* 1981 - Globus d'Or
** Millor actriu a Monica Vitti

## Referències

* ↑ Leonardo De Franceschi. Lo sguardo eclettico: il cinema di Mario Monicelli. Marsilio, 2001, 2001. ISBN 8831777637.
* ↑ Ivana Delvino. I film di Mario Monicelli. Gremese Editore, 2008, 2008. ISBN 978-8884404770.
* ↑ Roberto Chiti; Roberto Poppi; Enrico Lancia Dizionario del cinema italiano: I film. Gremese, 2000, 1996. ISBN 8877424230.
* ↑ Enrico Lancia. I premi del cinema. Gremese Editore, 1998, 1998. ISBN 88-7742-221-1.

## Enllaços externs

* Camera d'albergo a Dailymotion
# Labeotropheus fuelleborni

Labeotropheus fuelleborni és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes que es troba al llac Malawi (Àfrica).

## Morfologia

Els mascles poden assolir 30 cm de longitud total i les femelles 8,7.

## Alimentació

Menja matèria vegetal (incloent-hi algues), cucs, crustacis i insectes.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical entre 22 °C-25 °C de temperatura que viu entre 1-6 m de fondària.

## Referències

* 1 2 3 «Labeotropheus fuelleborni» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Mills, D. i G. Vevers, 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch, 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Khadoor Sahib

Khadoor Sahib és un poble en el Districte d'Amritsar, Panjab (Índia). El poble de Khadoor Sahib és al costat del riu Beas, aproximadament a 38 km d'Amritsar, km de Tarn Taran i nou km des de Goindwal. Khadur Sahib ha estat santificat per visites de vuit dels sikh gurus.

## Referències

* ↑ «Home | Organisation | CEO». [Consulta: 24 agost 2018].
# Decimi (família)

Decimi (en llatí Decimius) era una família romana (família dels Decimii, català Decimis) d'origen samnita de la població de Bovianum i establerts a Roma després d'obtenir la ciutadania. El seu únic cognomen era Flavus que portava Gai Decimi Flavus, tribú militar al segle ii aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Decimius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 25 febrer 2021].
# Carrer Rubaudonadéu (Figueres)

El Carrer Rubaudonadéu és un carrer del municipi de Figueres (Alt Empordà) protegit com a bé cultural d'interès local en el seu conjunt. És un espai urbà que conforma l'inici del passeig de l'estació projectat a finals del segle xix. El front edificat manté en els seus extrems edificis de Josep Azemar construïts a principis de segle xx.

## Referències

* ↑ «Carrer Rubaudonadéu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Lema de Berge

En teoria de grafs, el lema de Berge és un lema demostrat pel matemàtic francès Claude Berge el 1957, que diu el següent:
* Un aparellament M en un graf G es màxim si i només si no hi ha rutes augmentatives amb M.
* Claude Berge, 1957
Un aparellament és màxim si conté el major nombre d'arestes possibles. Una ruta augmentativa (en anglès augmenting path) és un camí que comença i acaba en vèrtexs lliures o no connectats, i alterna entre arestes que estan i no estan en l'aparellament.

## Referències

* ↑ C. Berge, Two theorems in graph theory, Proceedings of the National Academy of Sciences 43 (1957)
# Gai Meni (pretor)

Gai Meni (en llatí: Caius Maenius) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Mènia, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser pretor l'any 180 aC i va rebre Sardenya com a província. Durant el seu mandat se li va encarregar que examinés tots els casos d'enverinament que havien estat denunciats a 20 milles a l'entorn de la ciutat. Després de condemnar a tres mil persones, encara en va trobar tants que eren culpables que va escriure al senat afirmant que havia d'abandonar la investigació o la província.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 897.
# Campionat d'Espanya de Freestyle Motocross

El Campionat d'Espanya de Freestyle Motocross, regulat per la federació espanyola de motociclisme (RFME, Real Federación Motociclista Española), és la màxima competició de Freestyle Motocross que es disputa a l'estat espanyol. Iniciat el 2005 sota la forma de Copa d'Espanya, fou ascendit a Campionat d'Espanya el 2012.

## Llista de guanyadors

Font:
    A 15 de desembre de 2023
| Any | Campió | Motocicleta |
| 2005 | Josep Miralles | KTM |
| 2006 | Josep Miralles | KTM |
| 2007 | Josep Miralles | KTM |
| 2008 | Josep Miralles | KTM |
| 2009 | Edgar Torronteras | KTM |
| 2010 | Josep Miralles | KTM |
| 2011 | No disputat | No disputat |
| 2012 | Dylan Trull | KTM |
| 2013 | Pedro José Moreno | KTM |
| 2014 | Pedro José Moreno | KTM |
| 2015 | Pedro José Moreno | KTM |
| 2016 | Maikel Melero | Yamaha |
| 2017 | Maikel Melero | Yamaha |
| 2018 | Maikel Melero | Yamaha |
| 2019 | Pedro José Moreno | KTM |
| 2020 | No disputat (COVID-19) | No disputat (COVID-19) |
| 2021 | No disputat (COVID-19) | No disputat (COVID-19) |
| 2022 | Maikel Melero | KTM |
| 2023 | Maikel Melero | KTM |
* ↑ Primera edició com a Campionat d'Espanya

## Estadístiques
### Campions amb més de 3 títols

    A 15 de desembre de 2023
| Pilot | Títols |
| Josep Miralles | 5 |
| Maikel Melero | 5 |
| Pedro José Moreno | 4 |

## Referències

* ↑ «RFME Campeonatos de España de Motocross / Supercross / Freestyle» (PDF) (en castellà). rfme.net. RFME, 22-11-2021. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2021. [Consulta: 12 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Lloc Web oficial Arxivat 2021-12-22 a Wayback Machine. (castellà)
* El Freestyle Motocross al Web de la RFME Arxivat 2022-01-25 a Wayback Machine. (castellà)
# Kivu Ruhorahoza

Kivu Ruhorahoza (Kigali, 6 de desembre de 1982) és un director de cinema, guionista i productor ruandès. És conegut internacionalment pel seu llargmetratge Matière grise, que va guanyar la Menció Especial del Jurat a la Millor Cineasta Emergent al Festival de Cinema de Tribeca de 2011 i la menció especial del jurat ecumènic al Festival de Cinema de Varsòvia de 2011. També va obtenir el Gran Premi del Festival de Cinema Francès de Tübingen, Millor Director i Premi Signis del Festival de Cinema Africà de Còrdova i el premi especial del jurat del Festival de Cinema de Khouribga al Marroc.
Va començar la seva carrera cinematogràfica en 2004 com a assistent de producció del productor ruandès Eric Kabera, després fou ascendit a gerent de producció, càrrec que va utilitzar per ajudar a una gran quantitat d'equips procedents de BBC o CNN, però la seva passió era el cinema.
Kivu Ruhorahoza va saltar al cinema internacional en 2007 amb el seu primer curtmetratge Confession, que va guanyar el Premi Ciutat de Venècia al Festival de Cinema Asiàtic, Africà i Llatinoamericà de Milà i es va projectar al Festival de Venècia. El seu segon curtmetratge Les egarés de l'hémisphère sud/Lost in the South (2008) va guanyar el millor curtmetratge d'Àfrica al Festival Vues d'Afrique de Mont-real i es va projectar al Festival Internacional de Cinema de Rotterdam.

## Matière grise

El 2011 Kivu Ruhorahoza va impulsar la seva carrera després de l'alliberament del seu primer llargmetratge Matière grise, una pel·lícula sobre el trauma i la bogeria en les seqüeles del Genocidi de Ruanda de 1994. La pel·lícula va ser produïda a Ruanda en situacions financeres inestables, però va tenir un gran èxit i va participar en festivals internacionals de cinema de prestigi com Tribeca, Melbourne, Varsòvia, Rotterdam, Dubai, Durban, Göteborg i el Festival do Rio.

## Thing of the Aimless Wanderer

El 2014, Kivu va començar a produir la seva segona obra Things of the Aimless Wanderer, una pel·lícula sobre el tema sensible de les relacions entre "locals" i occidentals. Una pel·lícula sobre la paranoia, va ser filmada en una càmera de cinema BlackMagic, amb un petit pressupost i un equip completament local. Va ser seleccionat oficialment per estrenar Programa Nova Frontera del Festival de Cinema de Sundance.

## Referències

* ↑ Unos minutos con Kivu Ruhorahoza…, bloc del FCAT
* ↑ Tribeca 2011: Kivu Ruhorahoza interview, sbs.com
* ↑ DeWITT, David «Unearthing the Meaning in a Massacre». New York Times, 18-01-2012 [Consulta: 2 març 2013].
* ↑ Novísimos africanos, el País, 19 de març de 2015
* ↑ The ambitious wanderer: interview with Rwandan director Kivu Ruhorahoza, trueafrica.co
# Daurada petita del Pacífic

La daurada del Pacífic (Pluvialis fulva) és una espècie d'ocell de la família dels caràdrids (Charadriidae) que en estiu habita la tundra al nord de Rússia, des de la Península de Iamal cap a l'est fins Txukotka i a les illes del Mar de Bering i costa d'Alaska. A l'hivern habita zones costaneres d'Àfrica oriental, Àsia meridional, Indonèsia, Austràlia, algunes illes del Pacífic i Califòrnia.

## Referències

* ↑ Daurada petita del Pacífic a Birdguides Arxivat 2012-01-19 a Wayback Machine. Rev.23/02/2012 (anglès)
# Gai Valeri Flac (escriptor)

Gai Valeri Flac (en llatí Caius Valerius Flaccus) va ser un escriptor romà del segle i. Formava part de la gens Valèria i era de la família dels Flac.
Tot el que es coneix d'aquest autor és a través del seu amic Marc Valeri Marcial. Diu que era nadiu de Pàdua, que en el pròleg de la seva obra exposava que la dedicava a Vespasià i que la va publicar quan Titus acabava la conquesta de Judea. A partir d'una nota de Quintilià, es dedueix que hauria mort cap a l'any 88. Alguns autors diuen que formava part del col·legi sagrat dels quindecemvirs, però no hi ha prou elements per saber-ho del cert.
Només es conserva una obra seva, un poema heroic inacabat en vuit llibres sobre l'expedició dels argonautes, l'Argonautica, que segueix la mateixa disposició que l'obra d'Apol·loni de Rodes, i fins i tot tradueix literalment alguns dels seus passatges. Introdueix noves aventures i més acció en el viatge dels herois. L'obra s'interromp bruscament al llibre vuitè, quan Medea li demana a Jàson de ser la seva companya en el viatge de tornada. Se suposa que l'obra sencera hauria ocupat tres o quatre llibres més, però no se sap si va morir i la va deixar inacabada o bé si s'han perdut la resta de llibres.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 159-160.
# Gai Valeri Leví (cònsol)

Gai Valeri Leví (en llatí: Caius Valerius Laevinus) va ser un magistrat romà. Era fill de Marc Valeri Leví i per part de mare era germanastre de Marc Fulvi Nobilior, cònsol l'any 189 aC.
Valeri Leví va acompanyar a Nobilior al setge d'Ambràcia. Amb els etolis va heretar els llaços d'amistat que hi tenia el seu pare i el van elegir com a patró. Nobilior va permetre la seva mediació i va garantir als ambraciotes i etolis termes d'aliança inusuals i molt favorables, i va enviar als delegats a Roma perquè el senat i el poble ratifiquessin la pau.
L'any 179 aC va ser un dels quatre propretors nomenats segons la llei Bèbia i va obtenir com a província l'illa de Sardenya.
El 176 aC Gneu Corneli Escipió Hispal va morir sobtadament durant l'exercici del seu càrrec i Leví va ser nomenat cònsol sufecte al seu lloc. Només tres dies després de ser nomenat, ansiós de victòries militars, va abandonar Roma per agafar el comandament de la legió de Ligúria i va derrotar els lígurs el 175 aC.
L'any 174 aC va ser enviat juntament amb altres comissionats a Delfos per aclarir alguns problemes interns de la Lliga Etòlia. El 173 aC va anar com a legat a la cort macedònia i després a Alexandria per renovar l'aliança amb Ptolemeu VI Filomètor. El 172 aC va tornar a Roma procedent de Grècia.
Va optar a la censura l'any 169 aC però no va ser elegit.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 711.
# Galeria Saatchi

La Galeria Saatchi, originalment i en anglès Saatchi Gallery és una galeria d'art contemporani Londres, inaugurada per Charles Saatchi el 1985 amb l'objectiu de mostrar en públic la seva gran col·lecció d'art.
Ha ocupat diversos edificis, el primer al nord de Londres, després al SouthBank al costat del riu Tàmesi i actualment es troba al barri de Chelsea.

## La col·lecció

La col·lecció Saatchi, i, per tant, la galeria de la mostra, han tingut diferents fases, començant amb artistes estatunidencs i el minimalisme, per passar després a mostrar l'obra de Damien Hirst i els YBA (Joves artistes britànics). Més endavant va tornar a mostrar pintura tradicional i novament pintors nord-americans. Durant el 2008, es pot veure una exposició d'art xinès contemporani.

## Artistes que han exposat a Saatchi

| 1985 Donald Judd Brice Marden Cy Twombly Andy Warhol 1986 Carl Andre Sol Lewitt Robert Ryman Frank Stella Dan Flavin 1987 Anselm Kiefer Richard Serra Jeff Koons Robert Gober Philip Taaffe Carroll Dunham 1988 Leon Golub Philip Guston Sigmar Polke | 1989 Robert Mangold Bruce Nauman 1990 Leon Kossoff Frank Auerbach Lucian Freud 1991 Richard Artschwager Andreas Serrano Cindy Sherman 1992 Damien Hirst Rachel Whiteread 1993 Sarah Lucas Marc Quinn 1994 Jenny Saville Paula Rego | 1995 Gavin Turk Glenn Brown Gary Hume 1996 Janine Antoni Tony Oursler Richard Prince Charles Ray Kiki Smith Stephan Balkenhol 1997 Duane Hanson Andreas Gursky Martin Honert Thomas Ruff Thomas Schütte | 1998 David Salle Jessica Stockholder Terry Winters John Currin Tom Friedman Josiah McElheny Laura Owens Elizabeth Peyton Lisa Yuskavage 1999 Alex Katz Martin Maloney Dexter Dalwood Ron Mueck Cecily Brown Noble and Webster Michael Raedecker 2000 Boris Mikhailov |

### 2012

* Igor Kalinauskas
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Galeria Saatchi
Registres d'autoritat
WorldCat
CANTIC (1)
BNF (1)
GND (1)
LCCN (1)
VIAF (1)
ISNI (1)
SUDOC (1)
NKC (1) :
# Gardenia brighamii

La Gardenia brighamii és una espècie de plantes amb flor que pertany a la família de les rubiàcies. És endèmica de Hawaii, on és anomenada Nānū o Naʻu. Rep el seu nom científic pel botànic William Tufts Brigham. Els hawaians en feien servir la polpa per tenyir la roba de groc, i la fusta del tronc per fer-ne kua kuku (encluses kapa) i pou (bigues). Les flors s'empraven en la confecció dels collarets de flors típics i, en l'actualitat G. brighamii es cultiva amb finalitats ornamentals.
Habita els boscos tropicals de Hawaii a altures de 350 a 520 metres sobre el nivell del mar. Si anteriorment era present en totes les illes de l'arxipèlag, en l'actualitat només es fa de manera natural a Maui, Molokaʻi, Oʻahu, Lānaʻi, i a l'illa que dona nom a l'arxipèlag. El G. brighamii és un arbre petit, que pot assolir els 5 metres. Les flors creixen solitàries al final de les branques; surten a la tarda i no viuen més d'un dia; com en les altres espècies d'aquest gènere, són molt oloroses.
La població total és d'entre 15 i 20 arbres. Només se'n conserven dos exemplars en estat salvatge a Oʻahu i un a l'illa de Hawaii. Les amenaces més grans a la supervivència de l'espècie passen per la destrucció de l'hàbitat en els boscos secs de Hawaii i la introducció d'espècies invasores com Pennisetum setaceum.

## Referències

* ↑ Barboza, Rick «Rare plant's fragrance has hint of coconut». Honolulu Star-bulletin, 11, 251, 08-09-2006.

## Enllaços externs

* The International Plant Names Index (anglès)
* Descripció i cultiu (anglès)
# Gardeny

«Gardeny» té aquests significats:
* Gardeny (comanda templera), comanda de l'Orde del Temple fundada l'any 1156, que tenia com a seu el turo del mateix nom
* Gardeny (Pinós), masia al municipi de Pinós a la comarca del Solsonès
* Castell de Gardeny, conjunt monumental damunt del turó de Gardeny, un dels dos turons de la ciutat de Lleida
* Puig de Gardeny, muntanya a cavall dels municipis de Sant Martí de Riucorb i de Nalec, a la comarca de l'Urgell
* Turó de Gardeny, muntanya a la ciutat de Lleida
# Gardens of the American Rose Center

Els Gardens of the American Rose Center són un jardí botànic consagrat a les varietats de roses, situat just a l'oest de Shreveport a Louisiana (Estats Units d'Amèrica). A la finca s'hi troba també la seu de l'American Rose Society, la societat de roses nacional dels Estats Units.
Creat el 1974, aquest roserar compta fins a 20.000 rosers, disposats a petits jardins especialitzats, consagrats per exemple als nous rosers híbrids, a les varietats seleccionades per l'associació All-America Rose Selections, als rosers en miniatura, als rosers de flors senzilles, etc., dispersos en un gran parc boscós. Amb una superfície total de 47,75 hectàrees (118 acres), es presenta com el parc més gran parc dels Estats Units consagrat als rosers.

## Enllaços externs

* (anglès) Plana de presentació dels jardins a la web de l'American Rose Society Arxivat 2007-07-05 a Wayback Machine.
* Plànol dels jardins Arxivat 2008-07-25 a Wayback Machine. PDF
# Montlleó (Ribera d'Ondara)

Montlleó és un poble del municipi de Ribera d'Ondara, a la comarca de la Segarra. És al sector septentrional del terme, al turó del castell de Montlleó. Actualment només té un habitant.
Destaquen les ruïnes del Castell de Montlleó i l'església romànica de Santa Maria.
El 1685 el lloc tenia 7 cases juntes i des del segle xviii la seva església prengué el caràcter de santuari. Juntament amb Briançó, a mitjans del segle xix es va integrar a l'antic municipi de Sant Antolí i Vilanova.
Abans del 1100 n'era senyor Geribert Hug, amb la seva muller Letgarda, que era parent del bisbe de Vic Guillem Berenguer (1100-01). Aquests feudals feren donació al bisbe de Vic d'aquest castell, de Pomar i Briançó. Si bé els castlans successius, feren jurament de fidelitat al bisbe, algun temps després hi tingueren un cert domini els senyors d'Òdena, que també ho eren de Sant Pere dels Arquells, Rubinat i Llindars. El 1254 el bisbe de Vic traspassà a Pere de Queralt els seus feus de Montlleó, Briançó, Pomar, el Molí de Paratancia i el mas de Torelló. Pel casament de Gombau d'Anglesola amb Francesca de Timor, o de Queralt, Anglesola passà al domini d'aquest, a la segona meitat del segle xiv.

## Referències

* ↑ «Població Montlleó». Padró continu de població. Institut d'Estadística de Catalunya. [Consulta: 18 juliol 2019].
* ↑ «Montlleó». Consell Comarcal de la Segarra. Arxivat de l'original el 18 de juliol 2019. [Consulta: 18 juliol 2019].
* ↑ «Alteraciones de los municipios en los Censos de Población desde 1842». Instituto Nacional de Estadística. [Consulta: 18 juliol 2019].
* ↑ «Montlleó (Ribera d'Ondara)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.