OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carrer Major (Sant Llorenç de Morunys)

El Carrer Major de Sant Llorenç de Morunys és un conjunt monumental que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de Sant Llorenç de Morunys (Solsonès).

## Descripció

Les primeres edificacions urbanes de Sant Llorenç responien a un esquema molt clàssic d'habitatge medieval urbà, concretament del segle XV: les cases consten de dues plantes, la inferior utilitzada primerament per al bestiar i per l'obrador, convertit més tard en botiga (recordem la gran tradició en la confecció de draps de llana, anomenats a Sant Llorenç, piteus); el superior per habitacions i el sotateulada o perxe (nom amb el qual es coneix popularment les golfes a la vila de Sant Llorenç) per magatzems de productes agrícoles i sobretot com a estenedor de les madeixes de llana per a confeccionar els draps piteus. Els carrers eren tradicionalment empedrats i tenen encara un bon desnivell (alguns un 10%) que afavoreix l'escorriment de les aigües. Al segle xv el carrer, l'espai obert per excel·lència, portava el nom dels veïns més significatius o il·lustres.

### Notícies històriques

El primer nucli urbà de Sant Llorenç formà (amb forces modificacions) l'actual Carrer Major i les cases que envolten la Casa de la Vila, així com un grup de cases al voltant del cos monacal. Antigament el Carrer Major corresponia a la Plaça, tota emporxada, des del pati de l'Església de St. Llorenç fins a la Casa de la Vila. Era més gran que avui i les cases tenien el pis superior volat sobre els porxos. Comunicava el Portal de la Canal amb el Portalet del Puig.

## Referències

* 1 2 «Carrer Major de Sant Llorenç de Morunys». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 setembre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments del Solsonès
# Casa Tenda

La Casa Tenda és una obra de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici destinat a habitatge, està constituït per un cos principal de planta quasi quadrada, amb un ala afegida a la façana que dona al carrer que fa que la imatge des del carrer del Raval sigui la d'un edifici en "L", que acull al seu interior una terrassa a nivell del primer pis i l'escala d'accés.
El ràfec sobre la façana interior de la "L" està decorat amb una motllura d'inspiració neoclàssica. Aquesta façana té el portal d'entrada a nivell del primer pis i balcons al segon.

## Referències

* 1 2 «Casa Tenda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Carrer de la Palma

El Carrer de la Palma és una obra de Lleida (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un carrer antic de la ciutat que comença a la plaça d'Almodí el Vell i acaba a la plaça de Sant Llorenç (al cap d'amunt del carrer). De fort pendent i sinuós traçat, es troba vorejat de cases velles de cinc o sis pisos d'alçada, excepte l'eixamplament de la plaça de Sant Antoni Maria Claret, on ho fa amb una promoció d'habitatges dels anys 1950, essent aquí on perd qualitat. La Catedral nova al cap de vall i Sant Llorenç al cap d'amunt, marquen el seu recorregut.

## Història

Aquesta calçada recollia, i recull avui també, les aigües del planell de Sant Llorenç. A desgrat de l'ocupació cristiana (1149), el mercat sarraí, dit l'Assoc, persistí en aquest indret fins al 1920, en què foren construïts els mercats del Pla i de Sant lluís. El carrer de la Palma, llavors, començava al portal de l'Assoc, que, en enderrocar-lo (el segle XV) originà l'actual plaça d'Almodí Vell. L'origen del nom actual prové del fet que la Paeria hi establí el mercat del Ram, a darrers del segle xvii.
Durant l'ocupació francesa s'hi instal·là una font barroca que ha persistit fins a l'actualitat.

## Referències

* 1 2 3 «Carrer de la Palma». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 agost 2021].
# Izmàilikha

Izmàilikha (en rus: Измайлиха) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 287 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Joan de Fluvià

Joan de Fluvià (segle XV) provenia d'un llinatge de cavallers originaris de Guissona que més tard es va establir a la Noguera i que foren partidaris del comte Jaume d'Urgell després del Compromís de Casp. Juntament amb el seu germà Ramon Berenguer de Fluvià es van revoltar contra el nou rei i segurament es va haver d'exiliar per aquest motiu.
Era nebot del Mestre de l'Hospital Antoni de Fluvià i és possible que anés a Rodes, com altres membres de la família Fluvià que eren hospitalers. Ara bé, el trobem convocat a Corts el 1421, el 1436 i el 1438, possiblement ja havia estat perdonat.

## Bibliografia

* Bonneaud, Pierre: Le prieuré de Catalogne, le couvent de Rhodes et la couronne d'Aragon (1415-1447). Conservatoire Larzac Templier et Hospitalier, Millau, 2004.
# Iàssenevo

Iàssenevo (en rus: Ясенево) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 298 habitants, pertany al districte de Salsk.

## Referències

* ↑ Шаблевка (отселок села Екатериновского) (Медвеженский уезд)
# Johnny McDowell

Johnny McDowell (29 de gener del 1915, Delavan, Illinois - 8 de juny del 1952, Milwaukee) va ser un pilot estatunidenc de curses automobilístiques. McDowell va guanyar diverses curses en diferents categories, arribant a córrer a la Champ Car a les temporades 1949-1952 incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis d'aquests anys. Johnny McDowell va morir el 8 de juny del 1952 disputant una cursa a Milwaukee.

## Resultats a la Indy 500

| Any | Cotxe | Sortida | Vel. mitja | Ranking | Final | Voltes | V. líder | Retirat |
| 1949 | 32 | 28 | 126.139 | 30 | 18 | 142 | 0 | Magneto |
| 1950 | 62 | 33 | 129.692 | 28 | 18 | 128 | 0 | A 10 voltes |
| 1951 | 12 | 26 | 132.475 | 24 | 32 | 15 | 0 | P. amb el combust. |
| 1952 | 31 | 33 | 133.939 | 32 | 21 | 182 | 0 | A 18 voltes |
| Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | 467 | 0 | |
| Curses | 4 |
| Poles | 0 |
| Voltes líder | 0 |
| Victòries | 0 |
| Top 5 | 0 |
| Top 10 | 0 |
| Retirades | 2 |

## A la F1

El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960. Els pilots que competien a la Indy durant aquests anys també eren comptabilitats pel campionat de la F1. Johnny McDowell va participar en 3 curses de F1, debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1950.

### Palmarès a la F1

* Participacions: 3
* Poles: 0
* Voltes Ràpides: 0
* Victòries: 0
* Pòdiums: 0
* Punts vàlids per la F1: 0
# Jaume Despujol

Jaume Despujol fou abat del monestir Sant Quirze de Colera entre 1409 i 1421. L'única notícia que es té d'aquest abat és que apareix en els diferents abaciologis que la crítica històrica ha fet en el decurs del temps.

## Bibliografia

* Joan Badia i Homs, L'arquitectura medieval a l'Empordà, 2a ed., 2 vols., Girona, Diputació Provincial de Girona, 1985, vol. II-B, pp. 156-178, [il.] 182-190 i 600-605.
* Catalunya Romànica, 27 vols., Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1984-1998, vol. 9.
# Jordi Xarvaixidze

Jordi Xarvaixidze (Safar Ali Beg) fou príncep d'Abkhàzia del 1810 al 1821.
El 1808 es revoltà contra el seu germà Aslan Beg Xarvaixidze, instigat per la regent de Mingrèlia, i signà un tractat de protectorat amb Rússia el 12 d'agost del 1808. El 1810 abans que els russos entressin a Sukhumi, el tsar el reconegué com a príncep hereditari el 17 de febrer del 1810 i fou proclamat quan van entrar, el 10 de juny del 1810. Es convertí al cristianisme i a la branca ortodoxa prenent el nom de Guiorgui (abans es deia Safar Ali). Fou també nomenat coronel de l'exèrcit rus.
Es va casar amb Thamar, filla de Katsia II Dadiani, mthavari de Mingrèlia.
Fou assassinat pel seu germà Hassan Beg Xarvaixidze a Sukhumi, el 13 de novembre de 1821. Va deixar quatre filles i tres fills, entre ells Demetri Xarvaixidze (Umar Beg) que fou el seu successor com a príncep d'Abkhàzia, i un altre, Miquel Xarvaixidze (Hamid Bey) que també fou príncep d'Abkhàzia.

## Referències

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
* Genealogia
# Jaume Nuet i Minguell

Jaume Nuet i Minguell (Alcarràs, Segrià, 29 de juny de 1831 - Lleida, Segrià, 3 de març de 1902) fou un polític i terratinent català, germà de Casimir Nuet i Minguell.
Era propietari agrari de les terres de Lleida i simpatitzant del general Joan Prim i Prats. Participà en la revolució de 1868 i fou elegit diputat pel districte de Lleida amb el grup dels monàrquics liberals. El rei Amadeu I li concedí el títol de comte de Torregrossa el mateix any, i el 1872 fou nomenat senador. Després ingressà al Partit Liberal Fusionista, amb el que fou elegit diputat per les Borges Blanques a les eleccions generals espanyoles de 1881 i pel de Lleida a les eleccions generals espanyoles de 1891. Va formar part de la Diputació Catalana de 1881.

## Referències

* ↑ José Varela Ortega. El poder de la influencia: geografía del caciquismo en España (1875-1923), p.724.
* 1 2 Salrach i Marés, Josep M.; Termes, Josep. Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1992, p. 742. ISBN 8429735216.

## Enllaços externs

* Fitxa del Senat
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Joan Palomas i Moncholi, El rerefons econòmic de l'activitat dels parlamentaris catalans 1875-1885 Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine., p.544
# Jaume Oliver i Oliver

Jaume Oliver i Oliver (Felanitx, Mallorca, 1919 - 2004) va treballar d'escriptor. El coneixien amb diferents noms, concretament: Jaume Oliver d'Albocàsser i Joan d'Algorefa. Va ser un autor que va escriure obres narratives com: Llunari pàges que va ser premiat a la Ciutat de Palma, Mallorca, l'any 1964, una altra obra narrativa important és Encara vos hem mester i Homenatge a la vellesa escrita l'any 1980 a Mallorca, concretament a Palma.

## Referències

* ↑ Miquel Dolç (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum. Palma: Promomallorca, p.. ISBN 978-84-8661717-2
# Jaume Oliveras

Jaume Oliveras és el nom dels següents personatges:
* Jaume Oliveras i Brossa: (1877-1957) Capellà i excursionista català.
* Jaume Oliveras i Maristany: (1962) Polític català, militant de la CUP i ERC.
# Jaume Obrador Soler (escriptor)

Jaume Obrador Soler va néixer a Felanitx, Mallorca, l'any 1748 i va morir a Palma, Mallorca, l'any 1803. Va ser escriptor, doctor en teologia i prevere, també fou rector de les parròquies d'Andratx i Bunyola i del Seminari conciliar de Sant Pere. Entre els seus escrits abunden els discursos morals. Entre algunes de les seves obres destaca El sermó del celestiá cingul del angelic doctor Sant Tomas de Aquino. Deixà inèdits estudis d'astronomia i de química, a més de poesies en català i en castellà.

## Referències

* ↑ Miquel Dolç (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum. Palma: Promomallorca, p.. ISBN 978-84-8661717-2
# Jorge Ribalta i Delgado

Jorge Ribalta i Delgado (Barcelona, 1963) és un fotògraf, activista cultural i crític d'art català. Ha Treballat com a cap del Departament d'Activitats Culturals del MACBA (1999-2009) i ha sigut comissari de diverses exposicions. Ha estat col·laborador habitual de La Vanguardia.
Hi ha obra seva a la col·lecció permanent de fotografia del Museu Nacional d'Art de Catalunya, més concretament es pot veure la seva foto "Viatges d'invenció".

## Obra

Ribalta treballa amb sèries extenses de fotografies en blanc i negre, fetes amb càmera analògica i revelades per ell mateix al seu laboratori. Són sèries que ocupen l'espai expositiu, establint relacions significatives entre les imatges i envolten l'espectador en l'epicentre d'una modalitat d'espai públic i relacional pròpiament fotogràfic.

## Exposicions rellevants comissariades

* 1994 - Domini públic. Centre d'Art Santa Mònica, Barcelona
* 1999 - El carrer. Joan Colom a la Sala Aixelà, 1961. MNAC, Barcelona
* 2001 - Processos documentals. Imatge testimonial, subalternitat i esfera pública. La Capella, Barcelona
* 2004 - Joan Colom. Fotografías de Barcelona, 1958-1964 (Ministerio de Cultura-Fundación Telefónica, Madrid, 2004)
* 2005 - Jo Spence. Més enllà de la imatge perfecta. Fotografia, subjectivitat, antagonisme. MACBA, Barcelona.
* 2008 - Arxiu universal: La condició del document i la utopia fotogràfica moderna Museu col·lecció Berardo de Lisboa
* 2012 - Centre Internacional de Fotografia Barcelona (1978-1983). MACBA

## Llibres publicats

* 2009 - Historias de la fotografia Española. Escritos 1977-2004. Joan Fontcuberta. Edició de Jorge Ribalta. Editorial GG.
* 2004 - Efecto real: Debates posmodernos sobre fotografía. Editorial Gustavo Gili
* 2000 - Habitaciones. Editorial Breogán. ISBN 84-7800-975-2
* 1997 - Indiferència i singularitat. La fotografia en el pensament artístic contemporani. Editorial Macba. Barcelona
* 1998 - Servicio Público. Conversaciones sobre financiación pública y arte contemporáneo (editor). UAAV-Universidad de Salamanca

## Referències

* ↑ «Biografia al web de la Fundació Tàpies». Arxivat de l'original el 2012-02-04. [Consulta: 29 octubre 2009].
* ↑ Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya.pàgina 365. Editat pel MNAC, 2004. ISBN 84-8043-136-9
* ↑ «FONS ÀUDIO #32 Jorge Ribalta». web. Ràdio Web MACBA. Arxivat de l'original el 8 de setembre 2015. [Consulta: 3 agost 2015].
* ↑ «Arxiu universal. La condició del document i la utopia fotogràfica moderna». web. MACBA. [Consulta: 24 agost 2015].
* ↑ «Centre Internacional de Fotografia Barcelona (1978-1983». web. MACBA. [Consulta: 24 agost 2015].
# Jorge Rodríguez-Gerada

Jorge Rodríguez-Gerada (Santa Clara, 5 de febrer de 1966) és un artista contemporani que va néixer a Cuba i va créixer als Estats Units. La seva obra és majoritàriament en espais urbans a gran escala. Va ser membre fundador del moviment novaiorquès culture jamming de la dècada del 1990, treballant primer amb el grup Artfux i després amb Cicada Corps of Artists, realitzant intervencions amb contingut social sobre cartelleres i anuncis publicitaris en l'espai públic.

## Trajectòria

El 2002, Rodríguez-Gerada es va traslladar a Barcelona on es va centrar en els dibuixos efímers a gran escala de carbó vegetal de la seva sèrie Identity. Des del 2009 ha estat comissari del Festival Avant Garde de Tudela.
Complementàriament a la sèrie Identity, portà a terme The Identity Composite Series. Amb l’ajut de la Universitat Autònoma de Barcelona, que desenvolupà un programa d’algoritmes, fou capaç de crear la cara composta de la demografia d'una ciutat basada en múltiples exploracions facials en 3D. El 2010 va crear un Identity Composite per a Badalona mitjançant l'escaneig 3D de 34 cares dels 34 barris diferents de la ciutat.
Per a commemorar el desè aniversari de la mort de l'arquitecte Enric Miralles, Rodríguez-Gerada va crear-ne un retrat amb sorra el 2010.

## Referències

* ↑ Schiller, Marc. «Jorge Rodriguez-Gerada: In His Own Words». Wooster Collective, 2003. [Consulta: 27 novembre 2015].
* ↑ Cruz, Danielle. «Me interesa que la obra no sea solo banalidad» (en castellà), 29-11-2021. [Consulta: 13 gener 2022].
* ↑ Pena, Jeffrey. «Interview with Jorge Rodriguez Gerada». Arxivat de l'original el 23 October 2013. [Consulta: 27 setembre 2013].
* ↑ Blackshaw, Ric. The Street Art Book, 60 Artists in their own words. Harper Collins, 2008, p. 47. ISBN 978-0-06-153732-5.
* ↑ Klein, Naomi. No Logo. Fourth Estate, an imprint of HarperCollins publishers, 2010, p. 281. ISBN 978-0-00-734077-4.
* ↑ Gavin, Francesca. Street Renegades, New Underground Street Art. Londres: Laurence King Publishing Ltd, 2007, p. 92. ISBN 978-1-85669-529-9.
* ↑ Bello, Manuel. «Interview with Jorge Rodriguez Gerada». [Consulta: 23 octubre 2013].
* ↑ «Avant Garde Urbano – Tudela De Navarra, Spain – Sept 30 thru Oct 4». Arxivat de l'original el 27 de setembre 2013. [Consulta: 27 setembre 2013].
* ↑ Trippe, Johnny. «Identity(s): The Face of Badalona/ Composite Identity/ Jorge Rodriguez Gerada». Fecal Face. [Consulta: 27 octubre 2013].
* ↑ Schiller, Marc. «Jorge Rodriguez Gerada's Tribute to Spanish Architect Enric Miralles». Wooster Collective. [Consulta: 26 octubre 2013].
# Jorge Rodríguez Esquivel

Jorge Rodríguez Esquivel (castellà: Jorge Rodríguez) (Toluca de Lerdo, 18 d'abril de 1968 - 8 d'agost de 2024) va ser un futbolista mexicà. Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1994.

## Referències

* ↑ «Murió Jorge Rodríguez, exjugador de Toluca y mundialista con México en Estados Unidos 1994» (en castellà), 08-08-2024. [Consulta: 12 agost 2024].
* ↑ Jorge Rodríguez Esquivel a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Josep Maria Torres i Belda

Josep Maria Torres i Belda (Castelló de la Plana, La Plana Alta, 26 de febrer de 1833 - València, 5 de març de 1884) fou un historiador, bibliotecari, jurista i escriptor valencià.
El 1857 es llicencià en Dret a la Universitat de València, i el 1864 aconseguí el títol d'arxiver bibliotecari, havent cursat els estudis corresponents també a l'Escola Superior de Diplomàtica. Treballà poc més d'un any com advocat a València. Ben aviat, però passà a treballar de bibliotecari de l'Institut de Castelló i, des del 1862 fins a la seva mort, fou bibliotecari de la Universitat de València, on inicià la catalogació del seu fons (1883-84). El 1980 succeí a Vicent Boix en el títol de cronista oficial de la ciutat de València, un càrrec que ocupà fins al 1884.
Interessat per la història i per la bibliografia, col·laborà amb nombrosos articles a publicacions especialitzades en història i literatura valencianes. Escriví Memoria sobre la introducción de la imprenta en València, que li valgué el premi de l'Ateneu Mercantil de València el 1874. També és autor de Reseña histórico-crítica de los principales monumentos que de la época de don Jaime el Conquistador se conservan en la ciudad de Valencia (1876, inèdita) i de nombrosos articles de divulgació històrica publicats en Revista de Valencia, Las Provincias i altres periòdics, on escriví en català i utilitzà el pseudònim de «Lo sacristà de Tirig». També fou un soci molt actiu dins l'associació cultural valenciana Lo Rat Penat, especialment dins les seccions històrico-arqueològiques.

## Referències

* 1 2 «Josep Maria Torres i Belda». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 19 setembre 2022].
* 1 2 Sellarès i Centelles, Laura «Josep Maria Torres i Belda». Memoriavalencianista.cat. La Hiperenciclopèdia Històrica del Valencianisme. Fundació Josep Irla [Consulta: 19 setembre 2022].
# José Pedro Cea

José Pedro Cea (Montevideo, 1 de setembre de 1900 - Montevideo, 18 de setembre de 1970) fou un futbolista i entrenador de futbol uruguaià.
Nascut a Montevideo, tot i que fou conegut amb el sobrenom de "el basc", Cea emigrà a l'Uruguai de jove. Pel que fa a clubs, començà la seva trajectòria al Club Atlético Lito, i després d'una breu estança al Bella Vista ingressà al Nacional de Montevideo on guanyà dos campionats del país (1933 i 1934).
Fou el màxim golejador de la selecció uruguaiana a la Copa del Món d'Uruguai 1930 amb 5 gols, entre ells el que significà l'empat a la final enfront Argentina. A més, fou dos cops campió olímpic (a París 1924 i Amsterdam 1928), guanyà dues Copes Amèrica (1923 i 1924), tres copes Lipton (1924, 1927 i 1929) i dues copes Newton (1929 i 1930).
Fou entrenador de la selecció de futbol de l'Uruguai campiona de la Copa Amèrica l'any 1942.

## Referències

* 1 2 3 GatoBolsilludo. «José Pedro Cea “El Empatador Olímpico”» (en castellà). Jugadores Históricos. Pueblo Tricolor SIGUIENDO A NACIONAL, 01-09-2020. [Consulta: 20 març 2022].

## Enllaços externs

* Orígens gallecs de Pedro Cea Arxivat 2007-10-15 a Wayback Machine.(gallec)
# Joseba Andoni Lakarra

Joseba Andoni Lakarra Andrinua, nascut l'1 de gener de 1962 a Arratzu, és un filòleg, escriptor en llengua basca i acadèmic basc.

## Biografia

Joseba Lakarra es va diplomar en filologia basca l'any 1983 i obtingué el doctorat l'any 1994 amb la tesi XVIII. Mendeko Hiztegigintzaren Etorkiez a la Universitat del País Basc. Des del 2005 és professor a la mateixa universitat i s'ha especialitzat en l'estudi de la prehistòria i de la història de l'euskera (llengua basca), de l'edició i l'anàlisi de textos antics.
Joseba Lakarra és membre del comitè de redacció d'ASJU (International Journal of Basc Linguistics and Philology) i de Fontes Linguae Vasconum. Ha esdevingut també membre titular de Euskaltzaindia des de 1991, i en va ser nomenat membre corresponent l'any 2007.
Joseba Lakarra s'ha especialitzat en allò que hom anomena el protobasc, ha emès observacions crítiques i polèmiques pel que fa a la problemàtica «bascoibèrica», en un article publicat en la revista científica Oihenart. Cuadernos de Lengua y Literatura.

## Bibliografia

* Euskal baladaren: aztereketa eta antologia, amb Koldo Biguri i Blanca Urgell Lázaro, elkarlanean, 1983;
* Manuel Larramendi. Euskal Testuak, 1990, amb Patxi Altuna;
* K. Mitxelenaren idazlan guztiak. Hizkuntzalaritza,1988;
* Martin Harrieten hiztegiak (1741), 1995;
* José Ignacio Hualde, Joseba Andoni Lakarra, Larry Trask. Towards a History of the Basque Language. Amsterdam: John Benjamins Publishing, 1995.
* Current Issues in Linguistic Theory 131, 1996;
* Refranes y Sentencias (1596), Ikerketak eta edizioa., Euskaltzaindia, 1996. Bilbao;
* Euskal hiztegigintza zaharra, 1997.

### Articles

* Reconstructing the Pre-proto-Basque root, 1996;
* Hizkuntzalaritza konparatua eta aitzineuskararen erroa, "Uztaro"" 25, 47-110 Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine., 1998;
* Ná-De-Ná, "Uztaro" 31, 15-84 Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine., 1999;
* Informe sobre supuestas inscripciones eusquéricas en Veleia Arxivat 2009-11-04 a Wayback Machine., 2008;
* Filologi-ikerketak Refranes y sentencias-ez: historia eta kritika, 1997;
* Protovasco, munda y otros: Reconstrucción interna y tipología holística diacrónica, in "Oihenart. Cuadernos de Lengua y Literatura", I Jornades de lingüística bascoromànica, Eusko Ikaskuntza, Sant Sebastià Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.;
* Studies on Basque and Historical Linguistics in honor to R. L. Trask - Ikerketak Euskalaritzaz eta Hiskuntzalaritza Historikoaz. Larry Trasken Oroitzapenetan, amb Jose Ignacio Hualde, 2006.

## Enllaços externs

* (castellà) Joseba Lakarra Andrinua, article sobre l'Auñamendi Eusko Entziklopedia;
* (basc) Biografia labur bat.
* (basc) Euskaltzain oso izendatu zuteneko sarrera-hitzaldia, eta Arana Martijak emandako erantzuna.
# John Van Alphen

John Van Alphen (17 de juny de 1914 - 19 de desembre de 1961) fou un futbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1938. Fou jugador del Beerschot VAC.

## Referències

* ↑ Player page at the site of the URBSFA Arxivat 25-5-2011 a Wayback Machine.
* ↑ Player page at beerschot.wimmel.be Arxivat 6-7-2011 a Wayback Machine.