OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joaquín Bárbara y Balza

Joaquín Bárbara y Balza (Llodio, Àlaba, 18 de desembre de 1867 - Santander, Cantàbria, 10 de setembre de 1931) fou un pintor academicista i catedràtic de dibuix alabès.
Joaquín Bárbara y Balza va néixer a la casa Aldaiko a Llodio, (Àlaba) la matinada del 18 de desembre de 1867. Després de la sobtada mort del seu pare l'any 1874, fou protegit per uns parents, els germans Alday Icabalceta, fet que li permeté començar els estudis generals al Colegio Municipal de la Antigua d'Urduña, dirigit per la Companyia de Jesús. Més tard es traslladà a Madrid per ingressar com a alumne a la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando, on consta matriculat des del 1885 a la secció de la Escuela Especial de Pintura, Escultura y Grabado.
Ja a la capital va disposar tanmateix de la protecció dels marquesos d'Urquijo i el seu cercle social. Va obtenir per oposició davant un tribunal el primer lloc com a pensionat per a la pintura d'història a la Acadèmia Espanyola de Belles Arts de Roma, on romandrà eixamplant la seva formació entre els anys 1895 i 1899 al costat dels seus companys de la sisena i última promoció de pintura del segle xix César Álvarez Dumont i Àngel Andrade, i altres artistes com els escultors Antoni Alsina i Miguel Ángel Trilles, el pintor Gustavo Bacarisas, els músics Fernando Carnicer i Emilio Tuesta o el gravador Ezequiel Ruiz.

## Referències

* ↑ Bernaola Luxa, Egoitz. Joaquín Bárbara y Balza, pintor entre dos siglos. Paisajes, figuras, luces y sombras de un artista olvidado 1867-1931. Vitoria-Gasteiz: Cofradía de Sant Roque de Laudio/Llodio, Fundación Alday, Fundación Vital, Ayuntamiento de Laudio/Llodio y Diputación Foral de Álava, 2017. ISBN 978-84-697-7428-1.
* ↑ García Díez, José Antonio. La Pintura en Álava. Vitoria: Fundación Caja Vital Kutxa, 1990, p. 98-103. ISBN 84-505-9672-6.

## Bibliografia

* Bernaola Luxa, Egoitz «Joaquín Bárbara y Balza, pintor entre dos siglos. Paisajes, figuras, luces y sombras de un artista olvidado 1867-1931». Vitoria-Gasteiz: Cofradía de Sant Roque de Laudio/Llodio, Fundación Alday, Fundación Vital, Ayuntamiento de Laudio/Llodio y Diputación Foral de Álava, 2017.
* García Díez, José Antonio «La Pintura en Álava». Vitoria-Gasteiz: Fundación Caja Vital Kutxa, 1990.
* Moreno Ruiz de Eguino & Pita Andrade, Iñaki; José Manuel «Artistas vascos en Roma (1865-1915)». Donostia/San Sebastián: Fundación Social y Cultural Kutxa, 1995.
# Castell d'Urquhart

El castell d'Urquhart és un castell situat al costat del llac Ness, a Escòcia (Regne Unit), entre Fort William i Inverness, pròxim al poble de Drumnadrochit.
La primera referència històrica data dels temps de sant Columba, en la segona meitat del segle vi, amb una probable menció en La Vida de Columna d'Adamnan de lona. Es registra la seva existència a principis del segle xiii. La zona se li havia concedit a la família Durward el 1229 i aquesta va ser, probablement, qui va construir el castell que es coneix avui en dia.
Sir Robert Lauder era el senyor del castell el 1329 i el seu net Robert el va succeir el 1359. A mitjan segle xv, va ser capturar per la corona anglesa, però fou recuperat poc després. El 1509, va ser concedit als Grant, que el van conservar fins al 1912. Durant aquest període, els MacDonald el van capturar el 1545 i, més tard, va ser capturat per una tropa de "covenanters" el 1644.
El castell va ser parcialment destruït el 1692 pels anglesos, per evitar que fos capturat i mai va ser reconstruït. Actualment, és propietat del Patrimoni Nacional Escocès i és el tercer lloc més visitat d'Escòcia. Des del 2001 té un centre de visitants.

## Enllaços externs

* Urquhart Castle Virtual Tour Arxivat 2008-10-26 a Wayback Machine..
* Chatelaine - Urquhart Castle Arxivat 2006-12-05 a Wayback Machine..
* aboutScotland - Urquhart Castle.
# El Noguer (Sant Joan de les Abadesses)

el Noguer és un mas a mig camí de Sant Joan de les Abadesses i Sant Pau de Segúries (al Ripollès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

Masia de caràcter basilical de tres plantes quadrades i obertures en forma de finestra a la banda de llevant i migdia. La façana principal dona de cara a migdia. Una de les obertures és un petit balcó, al primer pis i centrada. El teulat és a dues vessants. Al costat del cos principal i unit a ell hi ha una edificació de planta rectangular destinada a corts i a habitatge dels masovers. Altres noves edificacions recents de tipus granja acaben de configurar l'estructura del mas Noguer. Aquestes han estat construïdes recentment i són de ciment pòrtland i de caràcter totalment funcional destinades a quadres i pallisses.

## Història

Masia documentada ja al segle xix, concretament en un capbreu de l'arxiu del monestir de Sant Joan de les Abadesses de l'any 1397. En aquest document la masia ve citada com a mas Noguerio de la parròquia de Sant Joan i Pau. Al llarg de tots els segles posteriors al XIV i fins al XX, el mas Noguer es troba inscrit en quantitat de capbreus, fogatges, censos, etc., sempre amb el nom de Noguer. Hi ha una data inscrita que indica una reedificació de la casa (17--).

## Referències

* 1 2 «Masia el Noguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Salmon

Segons diu l'Evangeli de Mateu, Salmon o Salmà (en hebreu שַׂלְמָ בן-נַחְשׁוֹ Salmon ben Nachshon), quan parla de la genealogia de Jesús de Natzaret, diu que va ser el fill de Naasson. De la seva esposa Rahab va tenir un fill, Booz.

## Notes

* ↑ Aquest és el nom que li dona el Primer llibre de les Cròniques, 2:11, on diu que va ser el fundador de Betlem

## Referències

* ↑ Mateu. 1:4
* ↑ Llibre de Rut. 4:21
# Fimosomatoides

Els fimosomatoides (Phymosomatoida) són un ordre extint d'equinoïdeus que van viure a Europa, Nord-amèrica, nord d'Àfrica i Oriente Mitjà, entre el Juràssic (Toarcià) i l'Eocè.

## Característiques

El disc apical és relativament ample (com el periprocte) i monocíclic, amb plaques poc adherides a la corona i, per tant, rarament conservades en exemplars fòssils. Els ambulacres són tri o poligeminats. Els tubercles primaris són crenulats i els tubercles ambulacrals i interambulacrals tenen una mida similar a l'ambulacral.

## Taxonomia

L'ordre Phymosomatoida inclou unes 100 espècies en cinc famílies:
* Família Diplopodiidae Smith & Wright, 1993 †
* Família Emiratiidae Ali, 1990 †
* Família Heterodiadematidae Smith & Wright, 1993 †
* Família Phymosomatidae Pomel, 1883 †
* Família Polydiaematidae Hess, 1972 †

## Referències

* 1 2 «Phymosomatoida - Natural History Museum». [Consulta: 10 octubre 2020].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Phymosomatoida †». [Consulta: 10 octubre 2020].
# Ceso Duili

Ceso Duili és el nom dels següents personatges:
* Ceso Duili, decemvir el 450 aC
* Ceso Duili, cònsol el 336 aC
# Cessange

Cessange (en luxemburguès: Zéisseng) un dels 24 barris de la ciutat de Luxemburg. El 2014 tenia 3.345 habitants.
Està situat al sud-est i sud de la ciutat. La major part de l'àrea està coberta per camps oberts al sud-oest de la ciutat de Luxemburg. En el centre del barri es troba la Croix de Cessange: una sortida de l'autopista entre l'A4 i l'A6. Al costat de la intersecció està l'estadi Boy Konen, que acull el Football Club CeBra 01, el Rugby Club Luxembourg, i a l'equip de rugbi nacional de Luxemburg.

## Vegeu també

* Barris de la Ciutat de Luxemburg

## Referències

* ↑ «Statistiques sur la Villa de Luxembourg. Etat de la population 2014. Cessange» (PDF) (en francès) p. 19-20. Ville de Luxembuourg. [Consulta: 17 agost 2015].
# Mayerlis Angarita

Mayerlis Angarita Robles, cap visible de la Xarxa de Dones Narrar per viure i actual candidata de l'ASI a l'alcaldia de San Juan Nepomuceno, és una líder de víctimes de les Muntanyes de Maria.És una activista dels drets humans, ha treballat per a dones a les víctimes del conflicte i ha fundat una organització anomenada Narrate to Live. Treballa estretament amb ONU Dones. Després que la seva mare va desaparèixer en el conflicte civil de Colòmbia, el seu pare es va exiliar.

## Vida

Va néixer cap a l'any 1980 a San Juan Nepomuceno, a la recuperació Bolívar de Colòmbia. Des de petita, va prendre les seves pròpies opinions. Es va tallar els cabells a l'edat de cinc anys per poder tenir els cabells com ella volia: als cinc anys es tallava ella mateixa els cabells perquè volia fer-los curts; jugava a futbol i, contràriament al desig del seu pare, que sempre va voler que estudiés per ser secretària, sempre va somiar amb ser advocada. Quan tenia quinze anys, el seu oncle va ser assassinat i la seva mare, Gloria Robles Sanguino, "va desaparèixer".
Va crear l'organització Narrar para Vivir (Narrar per viure) el 26 de març de 2000. Es va traslladar a fer-ho un mes després de veure les conseqüències de la massacre de Macayepo . Des d'aleshores, les dones de l'organització han estat agredides desenes de vegades i va ser atacada tres vegades fins al 2018.
El 2018 va ser guardonada amb el premi Anne Klein de la dona. Va guanyar el premi juntament amb Jineth Bedoya Lima, que també és colombiana. No treballen junts, però tots dos estaven preocupats per la difícil situació de les dones i les nenes durant el conflicte.
En el Dia Internacional de la Dona (8 de març) l'any 2021, Mayerlis Angarita va rebre el Premi Internacional Dones de Coratge del secretari d'Estat dels Estats Units, Tony Blinken. La cerimònia va ser virtual a causa de la pandèmia COVID-19 en curs i va incloure un discurs de la primera dama, la doctora Jill Biden. Després de la cerimònia de lliurament del premi, tots els catorze guardonats van poder participar en un intercanvi virtual com a part d'un programa de lideratge de visitants internacionals. Inusualment, altres set dones van ser incloses als premis que havien mort a l'Afganistan.

## Referències

* ↑ Vacía, La Silla. «Mayerlis Angarita Robles» (en castellà), 12-02-2021. [Consulta: 13 novembre 2023].
* ↑ «Being a woman social leader in this country is much more difficult than being a male leader | Heinrich Böll Stiftung» (en anglès). [Consulta: 13 novembre 2023].
* ↑ «Anne Klein Women's Award 2018 to Jineth Bedoya and Mayerlis Angarita | Heinrich Böll Stiftung» (en anglès). [Consulta: 13 novembre 2023].
* ↑ «2021 International Women of Courage Award Recipients Announced» (en anglès). [Consulta: 13 novembre 2023].
# Achenheim

Achenheim (en alsacià Àchene) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 2.183 habitants.
Forma part del cantó de Lingolsheim, del districte d'Estrasburg i de la Strasbourg Eurométropole.

## Demografia

evolució demogràfica :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 | 1856 | 1861 | 1866 |
| 665 | 541 | 541 | 633 | 824 | 875 | 842 | 891 | 884 | 846 | 797 | 824 |
| 1871 | 1875 | 1880 | 1885 | 1890 | 1895 | 1900 | 1905 | 1910 | 1921 | 1926 | 1931 |
| 803 | 829 | 870 | 925 | 974 | 986 | 964 | 921 | 886 | 857 | 921 | 968 |
| 1936 | 1946 | 1954 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2012 | |
| 975 | 878 | 1002 | 1131 | 1207 | 1535 | 1717 | 2072 | 2183 | 2224 | 2043 | |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Roger Viola | |
| 2008- | Jean-Jacques Fritz | |

## Referències

* ↑ «cassini.ehess.fr». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 28 març 2015].
# Acheilognathus typus

Acheilognathus typus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba al Japó.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Adnikan

Adnikan (en rus: Адникан) és un poble (un possiólok) del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2012 no tenia cap habitant. Pertany al districte rural de Verkhnebureïnski.

## Referències

* ↑ Оценка численности постоянного населения Хабаровского края на начало 2011 года по муниципальным образованиям Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine.
# Castell de Pianisi

El Castel de Pianisi (en italià:Castello di Pianisi) o Castello Natolii, és un castell situat en un turó prop del riu Fortore de Sant'Elia a Pianisi, 33 quilòmetres a l'est de la capital regional Campobasso. És una fortalesa de pedra construïda al segle x pels normands i destruïda el 1528, ara convertit en jaciment arqueològic. La seva propietat va passar per diversos senyors feudals, entre ells el cavaller d'Anjou-Norman Giovanni Natoli (Jean Nanteuil o Johannes Nantolio o Nantouillet).

## Referències

* ↑ Storia della famiglia dell'Antoglietta scritta da Scipione Ammirato, pàg 7
* ↑ Carlo Ebanista (2015) Progetto “prope castello Planisi”: ricerche archeologiche 2013-2014 nel territorio di Sant’Elia a Pianisi (CB) In: Paul Arthur, Marco Leo Imperiale (editors) (2015). Atti del VII Congresso Nazionale di Archeologia Medievale, Lecce 9-12 settembre 2015. Firenze: All'Insegna del Giglio. ISBN 9788878146358. pgg. 433–39
# Abroskinski

Abroskinski (en rus: Аброскинский) és un poble (un khútor) de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 49 habitants.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
# Martinet ros de l'Índia

El martinet ros de l'Índia (Ardeola grayii) és una espècie d'ocell de la família dels ardèids (Ardeidae) que habita aiguamolls, rius, camps negats, pantans, llacs i manglars d'Àsia meridional, a la llarga del Golf Pèrsic, el Pakistan, l'Índia, Sri Lanka, Myanmar i les illes Laquedives, Maldives, Andaman i Nicobar.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 209. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Martinet ros de la Xina

El martinet ros de la Xina (Ardeola bacchus) és una espècie d'ocell de la família dels ardèids (Ardeidae) que habita estanys, aiguamolls i camps inundats de l'Àsia oriental, l'est de l'Índia, Bangladesh, Xina meridional i oriental, Mongòlia Interior, Hainan, Myanmar, Indoxina i les illes Andaman.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 209. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Charles Xavier Thomas de Colmar

Charles Xavier Thomas de Colmar (Colmar, 5 de maig de 1785 - París, 12 de març de 1870) va néixer a França i pot ser considerat un pioner en l'era del càlcul mecànic al costat de Blaise Pascal (1623-1662) i Gottfried Wilhelm von Leibniz (1646-1716).

## Carrera

És recordat per ser l'inventor de l'aritmòmetre (arithmometer en anglès) la primera màquina calculadora comercialitzada amb gran èxit. Gràcies al seu invent li van atorgar la condecoració de cavaller de la Legió d'Honor a França el 24 d'abril de 1821.

## Referències

* 1 2 D.A.Godse A.P.Godse. Fundmentals Of Programming. Technical Publications, 1 gener 2008, p. 13–. ISBN 978-81-8431-304-8.

## Bibliografia

* Chandler, Deborah (1995). Learning , Loveland, Colorado: Inter Press LLC. ISBN 1-883010-03-9

## Enllaços externs

* Biografia (en castellà)
# McKeansburg

McKeansburg és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 155 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, McKeansburg tenia 155 habitants, 64 habitatges, i 44 famílies. La densitat de població era de 176 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 64 habitatges en un 28,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,8% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 26,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,3% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 25,8% de 45 a 60 i un 16,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.250 $ i la renda mediana per família de 37.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.375 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 16.541 $. Cap de les famílies i el 5,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- McKeansburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- McKeansburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Acadèmia Europea de les Ciències i les Arts

L'Acadèmia Europea de les Ciències i les Arts (AECA) és una institució cultural europea de caràcter privat amb seu central a Salzburg, fundada el 1990 a Viena, Àustria, per Franz König, Félix Unger i Nikolaus Lobkowicz, amb l'objectiu de contribuir a la unitat d'Europa amb especial atenció a la seva història, llengües, tradicions i cultura.
L'AECA desenvolupa la seva tasca al voltant del procés d'unió europea, encara que també presta atenció als països d'Europa no membres de la Unió. Se centra en la promoció d'estudis i investigacions, avalats pel rigor científic, que analitzen des de l'òptica dels objectius de l'Acadèmia, el procés unificador d'Europa i els problemes i reptes que planteja. La majoria dels seus treballs els desenvolupa en cooperació amb universitats europees i entre els seus membres es troben diversos Premis Nobel.
S'organitza institucionalment en un Consell Presidencial com a òrgan executiu, també anomenat Presidència de l'Acadèmia, els membres del denominat Senat, en un total de sis i pels degans de les diferents especialitats que formen els instituts de l'Acadèmia. En són membres protectors Joan Carles de Borbó, Joan de Luxemburg, Heinz Fischer, Felip de Bèlgica, Danilo Turk i Ivan Gašparovic. El nombre total de membres no pot superar els 1.000, i es distribueixen en set seccions: Humanitats, Medicina, Arts, Ciències tècniques i ambientals, Ciències naturals, Ciències socials, jurídiques i econòmiques i Religions.
A nivell territorial s'estructura en 30 delegacions -24 a Europa, tres als Estats Units i tres a l'Àsia (Geòrgia, Israel i Jordània). Cadascuna de les delegacions territorials és, al seu torn, una associació civil en el seu país, amb personalitat jurídica pròpia.
Els acadèmics són elegits en les delegacions territorials, bé per cooptació o per elecció de la mateixa entitat. A nivell territorial es regeixen per una Assemblea, formada pels acadèmics, i dos òrgans directius: el President i la Junta Directiva.
L'organització central de l'AECA designa a cada país un delegat (Legatus) per coordinar els treballs.

## Referències

* ↑ «Introduction & History | European Academy of Sciences and Arts» (en anglès). [Consulta: 20 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Europea de Ciències i Arts nomena 18 nous membres, El País, 27 d'octubre de 1994.
* Academy of Sciences and Arts (Pàgina oficial)
* Europea de Ciències i Arts (Pàgina oficial a Espanya)
# Adimant

Adimant és el nom dels següents personatges:
* Adimant de Corint, militar grec (segle vi aC)
* Adimant d'Atenes, militar grec (segle v aC)
* Adimant era el nom d'un germà de Plató
# Adimir

Adimir, o Ademir segons alguns còdexs, va ser un religiós hispanovisigot, bisbe de Tui aproximadament entre els anys 643 i 650.
L'única constància que es té d'aquest bisbe és que el seu nom apareix a les actes del VII Concili de Toledo, celebrat el 646 a la cort visigoda. Adimir ocupa l'antepenúltim lloc en les subscripcions episcopals, precedint només dos bisbes d'un total de trenta, per la qual cosa és possible que fos consagrat poc abans del concili, vers el 643. No se sap exactament quan va deixar el bisbat, però l'any 653 ja apareix documentat el seu successor, Beat.

## Referències

* 1 2 Flórez, 1798, p. 31.
* ↑ «Episcopoloxio da Diocese de Tui-Vigo» (en gallec). Diòcesi de Tui-Vigo. Arxivat de l'original el 2015-06-24. [Consulta: 25 juny 2015].

## Bibliografia

* Flórez, Enrique. España sagrada: theatro geographico-histórico de la Iglesia de España (en castellà). Tom XXII. Madrid: Oficina de la Viuda e Hijo de Marín, 1798.
# Castell de Toloriu

Castell de Toloriu és un monument del municipi del Pont de Bar (Alt Urgell) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

A l'extrem del poble de Toloriu hi ha una torre cantonera i restes de murs que indiquen una vella fortificació, que estigué en ús fins a la guerra de Successió.

## Notícies històriques

El lloc és esmentat a partir del 1025 amb la forma Toloriz (que altres documents del mateix segle xi transcriuen Tolorivo o Tolarit). Les notícies directes del castell són del segle xiv en endavant, quan el lloc pertanyia a Siscart de Llordat i els seus descendents.

## Referències

* 1 2 «Castell de Toloriu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 gener 2018].
# Characodon

Characodon és un gènere de peixos pertanyent a la família dels goodèids que es troba a Mèxic.

## Taxonomia

* Characodon audax (Smith & Miller, 1986)
* Characodon garmani (Jordan & Evermann, 1898)†
* Characodon lateralis (Günther, 1866)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Smith, M. L. & R. R. Miller, 1986. Mexican goodeid fishes of the genus Characodon, with description of a new species. Am. Mus. Novit. Núm. 2851: 1-14.
* ↑ Jordan, D. S. & B. W. Evermann, 1898. The fishes of North and Middle America: a descriptive catalogue of the species of fish-like vertebrates found in the waters of North America north of the Isthmus of Panama. Part III. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 47: i-xxiv + 2183a-3136.
* ↑ Günther, A., 1866.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)