OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joseph Kosuth

Joseph Kosuth (Toledo, 31 de gener de 1945) és un artista conceptual estatunidenc.

## Biografia

Estudià a Toledo (1965) i completà la seva formació a l'School of Visual Arts de Nova York. Aviat es convertí en un dels més importants líders de l'art conceptual, arribant al rebuig absolut de qualsevol tipus de producció d'obres a causa del seu caràcter ornamental. Les seves idees queden recollides en l'assaig Art after Philosophy (Studio international, 1969), en el qual cita a Marcel Duchamp i els seus objectes trobats com a veritables creadors de la revolució artística pel que fa al pas de l'aparença al concepte. Enuncià el principi que una obra d'art és una tautologia, arribant a expressar que «l'art és, de fet, la definició de l'art». Aborda el tema artístic com un problema filosòfic i lingüístic, fet que l'acosta a l'Art & Language.
Format sobretot en el camp artístic, també va dur a terme estudis de filosofia i antropologia. La seva trajectòria demostra el seu coneixement i afinitat amb els mètodes de recerca proposats pels filòsofs del llenguatge Ludwig Wittgenstein i Alfred Jules Ayer. L'obra assagística de 1969, Art after Philosophy, és el seu principal manifest i el lloc on desenvolupa la base teòrica de les seves obres. Les seves creacions més conegudes porten per títol Investigacions (en referència a Wittgenstein) i consisteixen en dispositius que examinen i reclassifiquen realitats mitjançant l'ús del text, la funció del qual és explorar la naturalesa de l'art i conduir-lo a la seva desmaterialització.

## Obres destacades

* Una i tres cadires, 1965
* Four colours four words, 1966
* A four color sentence, 1967

## Referències

* ↑ «Joseph Kosuth: El arte y los conceptos» (en castellà), 08-10-2012. [Consulta: 19 abril 2019].
* ↑ «Soy artista en una época en la que la filosofía ha muerto» (en castellà). El País [Madrid], 10-03-2007. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «El arte de lo cotidiano: Una y tres sillas». [Consulta: 17 febrer 2015].
* ↑ «Joseph Kosuth - One and Three Chairs (Una y tres sillas)» (en castellà). Museo Reina Sofia. [Consulta: 19 abril 2019].

## Enllaços externs

* Thomas Dreher: Joseph Kosuth - "Zero & Not" 1985-86
# Xenophrys longipes

Xenophrys longipes és una espècie d'amfibi que viu a Malàisia, Tailàndia i, possiblement també, a Cambodja.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Chuaynkern, Y., Yaakob, N., Sukumaran, J. & Tzi Ming, L. 2004. Xenophrys longipes. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 14 de gener de 2008.
# Sirens

Sirens és una cançó del raper nord-americà Travis Scott. Va ser llançada a través de Cactus Jack i Epic Records com el sisè senzill del quart àlbum d'estudi del primer, Utopia, el 22 de juliol de 2023.

## Videoclip

El video musical de la cançó es va publicar el 15 d'agost de 2023 a través de la plataforma Youtube, i en menys de vuit hores va arribar a les 300 reproduccions. L'encarregada de la creació va ser la productora catalana CANADA, la qual ja havia treballat amb altres artistes de ressò internacional. L'escenari on es va grabar va ser Ciutat Meridiana i el Tarraco Arena de Tarragona, amb la participació de més de 600 extres, la major part castellers de cinc colles: Xiquets del Serrallo, Xiquets de Tarragona, Castellers de Vilafranca, Castellers de Mediona i els Nois de la Torre. En el video surt com Travis es col·loca en la pinya i desprès forma part del tronc d'un 4 de 9 amb folre.

## Referències

* ↑ ACN. «Travis Scott publica 'Sirens': 'casteller' por un día» (en castellà), 16-08-2023. [Consulta: 16 agost 2023].
* ↑ «Travis Scott se convierte en casteller en ‘Circus Maximus’ y 'Sirens'» (en castellà), 15-08-2023. [Consulta: 16 agost 2023].
* 1 2 324cat. «Travis Scott a Ciutat Meridiana i fent de casteller: ja es pot veure el videoclip de "Sirens"», 15-08-2023. [Consulta: 16 agost 2023].
# Monesma i Queixigar

Monesma i Queixigar és un municipi de la Baixa Ribagorça aragonesa, a la Franja de Ponent. Creat l'any 1970, quan l'antic municipi de Monesma va ser annexat per Queixigar, llevat de Sant Esteve del Mall, la part septentrional, que va ser afegit al de l'Isàvena.
L'antic terme de Monesma és accidentat sobretot per les serres de Palleroa, que arriba a 1.129 metres, i la de Giró, que aplega als 1.105 metres. Monesma s'estén a la divisòria de les aigües de la Noguera Ribagorçana i del riu de Queixigar. La Torre, una caseria del municipi de Monesma, entrà a formar part del nou municipi, així com Noguero, Puiol, Colatxoa, Giró, Sant Antoni i Soliveta. També formaven part de Monesma l'Abadia, cap de l'antic municipi, situat a 1.058 metres d'altitud i les Cases de Pericó.
Queixigar és aturonat, i està a la divisòria d'aigües del riu de Queixigar i del barranc de Fornó.
El terme és de parla catalana.
L'economia està basada en l'agricultura: cereals i oliveres; i ramaderia, sobretot el bestiar oví.

## Llocs d'interés

* Santuari de Palleroa.

## Referències

* ↑ «Monesma i Queixigar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Monesma i Queixigar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Monesma i Queixigar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Monesma i Queixigar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Monesma i Queixigar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Monesma i Queixigar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Monesma i Queixigar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Monesma i Queixigar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Monesma i Queixigar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Monesma i Queixigar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Monesma i Queixigar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* «Monesma i Queixigar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Gran Enciclopèdia Aragonesa, Monesma y Cajigar Arxivat 2016-06-07 a Wayback Machine.
# Ángel Sertucha Ereñozaga

Ángel Sertucha Ereñozaga (Gatika, País Basc, 27 de gener de 1931 – Mungia, 6 d'abril de 2019) fou un futbolista basc, que jugava com a defensa. A Catalunya va destacar la seva participació al Centre d'Esports Sabadell.

## Trajectòria

Va començar la seva carrera amb l'Osasuna, amb els quals va debutar a Primera Divisió durant la temporada 1956-1957. En finalitzar aquella temporada seria traspassat l'Athletic Club, on jugaria 4 temporades més ocupant la posició de defensa, fins que va tornar a l'equip navarrés la temporada 1961-1962. Més endavant fou transferit al Centre d'Esports Sabadell, on acabaria la seva carrera com a professional el 1968.

## Referències

* ↑ Fallece Ángel Sertucha, campeón de Copa en la gesta de los Once Aldeanos
* ↑ Statistiche su Atlethic-club.net
* ↑ «Sertucha». cesabadell.org. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «Sertucha». bdfutbol. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «Sertucha». cdbejarindustrial.es. [Consulta: 1r desembre 2014].
# O'chi'chi'

L'O chi chi és una llengua extinta que es parlava a l'estat de Rivers del sud-est de Nigèria. Es parlava concretament a la LGA d'Etche, a Ikwewengo i Umuebulu.
L'o'chi'chi era una llengua que formava part de les llengües Central Delta de les llengües del riu Cross de la família lingüística de les llengües Benué-Congo.

## Referències

* 1 2 o'chi'chi a l'ethnologue
# USS Discovery (NCC-1031)

L'USS Discovvery (NCC-1031) (o simplement Discovery) és una nau estel·lar de l'univers fictici de Star Trek que apareix a Star Trek: Discovery. És una nau construïda el segle XXIII, de classe Crossfield i inicialment comandada pel capità Gabriel Lorca.
Aquesta nau incorpora un nou sistema de propulsió experimental anomenat motor d'espores (spore drive). La recerca dels tinents Paul Stamets i Straal, basada en que a nivell quàntic no hi ha diferència entre la biologia i la física, i les espores no son tan sols les progenitores de la panspèrmia, si no que també son els elements bàsics d'energia de l'univers. Un motor basat en aquestes espores permet fer salts dins la xarxa de micelis que cobreixen tot l'univers, que permet a la nau, hipotèticament, anar a qualsevol punt de l'espai en qüestió de segons.
Té una nau bessona, la USS Glenn (NCC-1030) que és destruïda durant un experiment del seu sistema de propulsió experimental.

## Referències

* ↑ «USS Discovery» (en anglès). Memory Alpha.
* ↑ «Discovery NCC-1031, U.S.S.» (en anglès). [Consulta: 26 gener 2018].
* ↑ «Crossfield class» (en anglès). Memory Alpha.
* ↑ «Spore drive» (en anglès). Memory Alpha.
* ↑ «USS Glenn» (en anglès). Memory Alpha.
# Lagunaria patersonia

Lagunaria és un gènere monotípic de plantes amb flors de la família de les malvàcies. La seva única espècie, Lagunaria patersonia, és originària d'Austràlia. És endèmica de l'Illa de Lord Howe, l'Illa Norfolk i parts de la costa de Queensland. S'ha introduït a moltes parts del món.
A Austràlia, Lagunaria es coneix comunament com el "arbre de bomba picant" ("itchy bomb tree" en anglès) a causa dels petits pèls urticants que es troben dins de les beines de les llavors.
És un arbre de port piramidal en la seva joventut i de ràpid creixement, podent aconseguir fins a 15 m. Les fulles són ovals, rugoses i senceres, de color verd fosc per l'anvers i verd blanquinós pel revers. Fulla perenne. Les flors són de color rosa malva, d'aspecte acampanat tubular. Floreix a la primavera- estiu. Els fruits són d'aspecte globular, de color marró fosc apreciant-se 5 unitats independents que l'envolten i s'obren en madurar. Es multiplica per llavors i també per esqueixos.
És una espècie de clima càlid, tot i que aguanta fins i tot uns graus sota zero. Suporta fins a -4 °C. És de fàcil cultiu i requereix exposició assolellada i sòls que drenin bé. S'adapta a sòls secs. És dels arbres més resistents a la salinitat del mar.

## Taxonomia

Lagunaria patersonia va ser descrita per (Andrews) G. Don i publicada a Conspectus Regni Vegetabilis 202, l'any 1828.

### Etimologia

* Lagunaria: nom genèric en honor d'Andrés Laguna, botànic espanyol i metge del Papa Juli III.
* petersonia: epítet atorgat en honor del coronel W. Paterson, que va ser el primer a enviar les llavors a Anglaterra.

### Sinonímia

* Hibiscus patersonii R.Br.
* Hibiscus patersonius Andrews
* Laguna patersonia Sims

## Referències

* 1 2 «Lagunaria, Árbol pica-pica.» (en castellà). Infojardín. [Consulta: 12 juliol 2017].
* ↑ «Lagunaria patersonia». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 2 novembre 2010].

## Bibliografia

* AFPD, 2008. African Flowering Plants Database - Base de Donnees des Plantes a Fleurs D'Afrique.
* Anonymous 1986. List-Based Rec., Soil Conserv. Serv., U.S.D.A.
* A General History of the Dichlamydeous Plants... London 1:485. 1831
* USDA, ARS, National Genetic Resources Program. Germplasm Resources Information Network - (GRIN) [Data from 07-Oct-06].

## Enllaços externs

* Malvaceae Info: The Lagunaria Page
* Photographs from Malvaceae Info
# Jornades Europees del Patrimoni

Les Jornades Europees del Patrimoni són una iniciativa conjunta del Consell d'Europa i la Comissió Europea en la que participen 50 estats europeus signataris de la Convenció Cultural Europea. Es tracta d'unes jornades de portes obertes amb l'objectiu de promoure l'accés al patrimoni cultural. El programa anual, generalment durant un cap de setmana de setembre, ofereix l'oportunitat de visitar monuments, museus i zones d'interès cultural, normalment obrint les portes excepcionalment al públic.

## Història

L'esdeveniment va començar a França, el 1984, amb la Journée Portes Ouvertes organitzada pel Ministeri de Cultural. El 1985, a Granada durant la 2a Conferència del Consell d'Europa dels ministres europeus responsables del patrimoni arquitectònic, el ministre francès va proposar internacionalitzar la iniciativa amb el suport del Consell d'Europa. El 1987 es va celebrar el primer Open Monumentendag als Països Baixos. Suècia i la República d'Irlanda s'hi van afegir el 1989, i Bèlgica i Escòcia el 1990.
El 1991 es van unificar els esdeveniments com a Jornades Europees del Patrimoni adoptant l'eslògan "Europa: un patrimoni comú". Andorra va signar la Convenció Cultural Europea el 1994 entrant així en els estats organitzadors de les jornades.

## Referències

* ↑ Stichting Open Monumentendag

## Enllaços externs

* European Heritage Days (anglès)
# Šíd

Šíd és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1365.
# Sirena d'El Monastil

La Sirena d'El Monastil és una escultura realitzada en pedra que representa un animal mitològic propi del Mediterrani oriental (de la cultura grega). És una mescla d'una au rapinyaire i un cap de dona. En aquest cas, la figura es troba fragmentada, en concret li falten les potes, la cua i el cap (de dona). Pel que sabem es un objecte que se situava en la part alta d'un monument funerari d'una persona rellevant d'època íbera, amb la finalitat que la seua ànima poguera arribar al més enllà. Cal assenyalar que aquest element funerari fou trobat dins d'una necròpolis que fins ara no ha estat trobada, però que fa pensar que dependria de la població del Monastil (entre segle V i VI aC). Pel que fa a la seua funció cal indicar que s'emprava per fer fugir els caminants que passaven per els afores de la ciutat
A hores d'ara, aquesta peça escultòrica la podem trobar al Museu Arqueològic Municipal d'Elda, el qual arreplega els principals objectes apareguts en les excavacions arqueològiques que s'han dut a terme en el terme municipal d'Elda, en concret, la podem trobar en la secció que el museu té dedicada a la cultura Ibèrica, ja que és una escultura trobada en el poblat i necròpolis de l'Edat del Bronze de Bolón, la ciutat ibero-romana de El Monastil, las villes romanes de las "Agualejas" - El Melich, Arc Sempere o Casa Colorà.

## Referències

* ↑ «ELDA. EL YACIMIENTO IBERO-ROMANO DE EL MONASTIL». Arxivat de l'original el 2019-05-12. [Consulta: 10 juliol 2019].
* ↑ «La historia de Elda detrás de doce piezas arqueológicas». [Consulta: 10 juliol 2019].
* ↑ «Elda arqueología y museo» (en castellà). MARQ. [Consulta: 10 juliol 2019].
# Museu Correr

El Museu Correr és el museu municipal de Venècia (Itàlia), situat en la plaça de Sant Marc, enfront de la basílica homònima, i ocupa parcialment i s'entra per l'Ala Napoleònica de les Procuratie Nuove, dissenyades per Vincenzo Scamozzi, edifici burocràtic que emmarca tres quarts de la plaça.
L'Ala Napoleònica va ser construïda després que els ocupants francesos saquegessin la petita església de Sant Gimigniano, que estava enfront de la basílica romana d'Orient de Sant Marc. El museu té un fons d'art, documents, objectes antics i mapes que reflecteixen la història i la vida quotidiana de Venècia al llarg dels segles. L'Ala Napoleònica té una sumptuosa decoració neoclàssica i alberga una notable col·lecció d'obres d'Antonio Canova.

## Història

El museu té els seus orígens amb les donacions de noble venecià Teodoro Correr, qui va morir el 1830. Amb el temps la col·lecció s'ha incrementat i el 1898 va ser necessari traslladar a l'exposició de la seu original al Palazzo Correr al Fondaco dei Turchi. En 1922 va prendre la transferència en ferm al seu lloc actual.

## Enllaços externs

* Web oficial del museu
# Çò deth Mètge Campà

Çò deth Mètge Campà és un monument del municipi de Bossòst (Vall d'Aran) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un antic auvitatge amb els elements articulats en sentit transversal al fort desnivell del terreny, la casa en la part baixa, amb un pati colos al lateral, i les bòrdes (reconvertides) al damunt. D'aquesta manera la casa assoleix tres plantes en alçada i humarau, mentre que els altres edificis aconseguiren accessos independents i a peu pla. La casa de secció rectangular té la façana principal orientada a migdia, pal·lela a la capièra, però com que aquesta queda amagada, s'esdevé que la nada del penalèr inferior concentra els elements de prestigi de la casa cara a l'exterior. Aquesta façana presenta en el nivell inferior un estrep triangular amb una terrassa al damunt, dos pisos d'obertures (2-2) i una lucana en el trencaaigües. Les cantonades són decorades amb carreus de llarg i de través, amb un xamfrà d'accés al pati escapçat. A banda i banda de la porta de la terrada compareixen dos escuts nobiliaris, quadrilongs. El de l'esquerra, que sembla més antic, conté en el camper dues àguiles amb les ales esteses que duen en el bec una creu patent, dues espases creuades al davall, i un motiu floral flanquejat per dos arbres en la base. L'escut de la dreta és presidit per una armadura ornada amb plomes, i conté els mateixos elements heràldics o càrregues. La façana del carrer, amb un bast arrebossat, conserva una latrina i més amunt un petit forn de pa en voladís.

## Història

Dees de l'any 1775 trobem documentats els Campà Caudet com a cirugians il·lustres de Bossòst]

## Referències

* 1 2 «Çò deth Mètge Campà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].
# O'Reilly

«O'Reilly» té aquests significats:
* O'Reilly Media o O'Reilly & Associates, empresa editorial dels Estats Units
* Biografies:
** Tim O'Reilly (Cork, Irlanda, 1954), autor del concepte Web 20 i fundador i president de O'Reilly Media
** Alejandro O'Reilly (Baltrasna, 1723 – Bonete, 1794), general irlandès al servei de la corona espanyola
** Alejandro O'Reilly Casas (Madrid, 1769 – 1832), militar espanyol
# Umbrianita

La umbrianita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom de la seva localitat tipus, la regió d'Úmbria, a Itàlia.

## Característiques

La umbrianita és un fil·losilicat de fórmula química K₇Na₂Ca₂[Al₃Si$_{10}$O$_{29}$]F₂Cl₂, un fil·losilicat de triple capa. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2011. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es troba com a cristalls rectangulars laminars o en forma de llistons (fins a 25 x 30 x 200 mm de mida), generalment gruixuts i aplanats en {010}. És un mineral relacionat amb la günterblassita i la hillesheimita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Vispi, a San Venanzo, a la província de Terni (Úmbria, Itàlia). També ha estat descrita al mont Nyiragongo, a Goma (Kivu, República Democràtica del Congo). Sol trobar-se associada a altres minerals com la leucita, la kalsilita i la fluoroflogopita.

## Referències

* ↑ «Umbrianite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Leptines (general d'Agàtocles)

Leptines (en grec antic Λεπτίνης) fou un general al servei d'Agàtocles de Siracusa.
Durant l'absència del monarca que havia organitzat una expedició a Àfrica, va derrotar a Xenòdoc, governador d'Agrigent, en una disputada batalla amb fortes baixes, segons Diodor de Sicília. Agàtocles va tornar a Sicília per poc temps, i quan va retornar a l'Àfrica el 307 aC va deixar altre cop a Leptines amb el comandament, i en aquesta ocasió el general va obtenir una nova victòria sobre Xenòdoc.

## Referències

* ↑ 3.Leptines a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 771
# Jebtsundamba Kutuktu

El Jebtsundamba Khutuktu (en mongol: Жавзандамба хутагт, Javzandamba Khutagt; tibetà: རྗེ་བཙུན་དམ་པ་ Jetsun Damp, "Sant i Venerable Senyor") és el líder espiritual dels pobles mongols i màxim jerarca del budisme lamaista mongol, i el lama de major rang en Mongòlia. Pertany a la tradició Gelug del budisme tibetà.

## Història

Zanabazar (1635-1723), va ser reconegut el 1640 pel Dalai Lama i el Panchen Lama com la reencarnació de l'erudit budista Taranatha, qui predicà el budisme entre els mongols. Zanabazar es va convertir així en el líder espiritual dels mongols khalkha, l'ètnia predominant de Mongòlia. El successor de Zanabazar també va provenir de l'elit aristocràtica de Mongòlia, descendents directes de Gengis Khan. Després de la caiguda de l'Imperi Mongol (la religió oficial era el budisme tibetà) i l'annexió de Mongòlia a l'Imperi Xinès, emperadors xinesos van intentar que les encarnacions del Jebtsundamba Khutuktu fossin exclusivament tibetanes. No obstant això, després de la declaració d'independència de Mongòlia el 1911, el vuitè Jebtsundamba Khutuktu, Bogd Khan (1869-1924) va ser elegit emperador de Mongòlia, i va ser així un líder espiritual i polític de forma similar al Dalai Lama al Tibet. La revolució mongola que va establir un govern comunista de la República Popular de Mongòlia va permetre al Bogd Khan mantenir un tron simbòlic però, després de la seva mort, el govern va declarar que no hi hauria més reencarnacions del Jebtsundamba Khutuktu. Els lames mongols, però, van reconèixer una nova encarnació d'aquest gairebé immediatament i van informar-ne el Dalai Lama a Lhasa. Després l'infant desapareix del registre històric.
L'actual Jebtsundamba Kutuktu va néixer com a Jampal Namdol Chokyi Gyaltsen a Lhasa, Tibet, fill d'un guardaespatlles personal del Dalai Lama. Com que Mongòlia es trobava sota domini comunista, la seva identitat es va mantenir en secret. Per això, va viure una vida ordinària, es va casar dues vegades i va tenir diversos fills. No és fins a la caiguda del comunisme a la Unió Soviètica i Mongòlia que el Dalai Lama va fer pública la identitat de l'actual Jebtsundamba Khutuktu. Una cerimònia on se'l va coronar en el càrrec es va fer a la capital de Mongòlia, Ulan Bator, el 1990.

## Vegeu també

* Tractat d'amistat i aliança entre el govern de Mongòlia i el Tibet (1913)
* Uliastai
* Erdenet
* Kanat de Mongòlia
* República Popular de Mongòlia

## Enllaços externs

* The Zanabazar quadratic script, Ragchaagiin Byambaa Arxivat 2006-09-25 a Wayback Machine.
* Online biography of Zanabazar, the first Khalkha Jetsun Damp
* Official web site of His Holiness the Ninth Khalkha Jetsun Damp Rinpoche Arxivat 2010-05-23 a Wayback Machine.
# Åke Grafström

Åke Grafström (Estocolm, 24 de desembre de 1917-Heidelberg, Alemanya, 21 de febrer de 1996) va ser un filòleg suec. Alumne de Paul Falk, de Gunnar Tilander i deixeble del francès Clovis Brunel, aquest gran especialista de l'occità antic és conegut sobretot pels seus llibres Étude sur la graphie des plus anciennes chartes languedociennes avec un essai d'interprétation phonétique, publicat el 1958, i Étude sur la morphologie des plus anciennes chartes languedociennes, del 1968. Després d'ensenyar a les universitats d'Uppsala i d'Estocolm, va ser professor de filologia romànica, d'ençà el 1972 fins a la seva jubilació el 1983, a la Universitat de Heidelberg.

## Obres

* Étude sur la graphie des plus anciennes chartes languedociennes avec un essai d'interprétation phonétique (1958)
* Étude sur la morphologie des plus anciennes chartes languedociennes (1968)

## Bibliografia

* Reinhard Düchting / Frankwalt Möhren, "Åke Grafström : notice bibliographique à l'occasion de son soixante-cinquième anniversaire (24 décembre 1982)", in: Revue de linguistique romane 46 (1982), p. 395-399