# Débora Diniz

Débora Diniz (Maceió, Alagoas, Brasil, 1970) és una antropòloga brasilera que treballa en projectes d'investigació sobre bioètica, feminisme, drets humans i salut. És professora de Teoria general, Sociologia i Filosofia del Dret de la Universitat de Brasília, i activista pels drets reproductius. Els seus documentals sobre avortament, matrimoni igualitari, estat laic i recerca amb cèl·lules mare han rebut molts premis nacionals i internacionals.

## Trajectòria

Es graduà en Ciències Socials per la Universitat de Brasília (1992), i es doctorà en antropologia al 1999. Va realitzar estades en universitats com la de Rio de Janeiro (2003), en la Facultat de Dret de la Universitat de Toronto (2010) i en la Universitat de Michigan (2010).
És professora associada del departament de Teoria general, Sociologia i Filosofia del Dret de la Universitat de Brasília i investigadora d'Anis (Institut de Bioètica, Drets Humans i Gènere), del qual fou cofundadora, i té com a prioritat democratitzar i popularitzar la informació en bioètica al Brasil des d'una perspectiva feminista. Forma part, a més a més, de l'Associació Internacional de Recerques Feministes per a la Bioètica i de l'Associació Internacional de Bioètica.
Col·labora amb grups com ara: arxiu, institucions i discurs; drets humans, drets sexuals i discriminació; feminisme i drets polítics, i sobre discriminació i desigualtat.
Pertany a algunes organitzacions internacionals de bioètica, com ara l'Associació Bioètica Internacional, la Coalició Internacional per a la Salut de la Dona i el Council on Health Research for Development.
El 2010 dirigí un estudi de la Universitat de Brasília sobre ensenyament religiós al Brasil, en què es conclou que es fomenten els prejudicis i la intolerància religiosa i que els llibres de text emprats a les escoles públiques promouen l'homofòbia i es dediquen a predicar el cristianisme.
El 2016, després de la crisi per l'augment de contagis del virus del Zika, ha reclamat respecte als drets de les dones: “Cal avançar en la idea que per a legislar i crear qualsevol política pública en l'àrea de la reproducció s'han d'escoltar i garantir els drets de les dones”.
Com a documentalista, les seues pel·lícules han rebut més de 50 premis. Un dels seus documentals sobre l'avortament fou la primera pel·lícula que es va veure en una audiència pública del Tribunal Suprem.

## Premis

* 2009: Desé premi dels Drets Humans, per la Universitat de São Paulo en la categoria individual per "la seua contribució a la difusió, a la disseminació, i a la divulgació dels Drets Humans al Brasil".
* 2002: Premi Manuel Velasco-Suárez en Bioètica de la Fundació Panamericana de la Salut i Educació, pel seu projecte de recerca Informació genètica i Justícia: un repte bioètic.

## Publicacions

* Induced abortion among Brazilian female sex workers: a qualitative study. Ciência e Saúde Coletiva MADEIRO, Alberto Pereira; DINIZ, Debora. (Imprés) v. 20, p. 587-593, 2015.
* A arquitetura de uma ação em três atos: anencefalia no STF. Direito.UnB. Revista de Direito da Universidade de Brasília, v. 1, p. 161-183, 2015.
* A judicializaçâo da saude no Distrito Federal, Brasil. Ciência e Saúde Coletiva, 2014
* Conscientious objection, barriers, and abortion in the case of rap: a study among physicians in Brazil. Reproductive Health Matters. 141-148, 2014.
* O Escândalo da homofòbia - Imagens de vítimas e sobreviventes. Revista Eco-Pós (en línia), v. 17, p. 1-19, 2014
* Histórias de aborto provocado entre adolescentes em Teresina, Piauí, el Brasil. Ciência e Saúde Coletiva (imprés), v. 18, p. 2311-2318, 2013
* Cytotec e aborto: a polícia, os vendedores e as mulheres. Ciência e Saúde Coletiva (imprés), v. 17, p. 1795-1804, 2012.
* Consequências da judicialização das políticas de saúde: custos de medicamentos para as mucopolissacaridoses. Cadernos de Saúde Pública DINIZ, Debora; MEDEIROS, Marcelo; SCHWARTS, Anada Vanessa D. v. 28, p. 479-489, 2012.
* O comércio de medicamentos de gênero na mídia impressa brasileira: misoprostol e mulheres. Cadernos de Saúde Pública DINIZ, Debora; CASTRO, Rosana. (ENSP. Imprés), v. 27, p. 94-102, 2011.
* Entre a Dúvida e o Dogma: Liberdade de Càtedra e Universides Confessionais no Brasil. Brasília/Porto Alegre: LetrasLivres/Editora Livraria do Advogado, 2006. v. 1. 216p

## Documentals

* 2005 Uma História Severina (Una història Severina)
* 2005 Hábeas Corpus
* 2006 À Margem do Corpo (Al marge del cos)
* 2006 Quem são Elas? (Qui són elles?)
* 2007 Solitário Anônimo (Solitari anònim)
* 2009 A Casa dos Mortos (La casa dels morts)

## Referències

* 1 2 Científicas, SINC Servicio de Información y Noticias. «Débora Diniz, la antropóloga que lucha por los abortos seguros del zika». www.agenciasinc.es. [Consulta: 11 març 2016].
* ↑ «MiradasDoc 09». miradasdoc.com. [Consulta: 11 març 2016].
* 1 2 «Débora Diniz». www.fd.unb.br. Arxivat de l'original el 12 de març de 2016. [Consulta: 11 març 2016].
* ↑ «Debora Diniz - International Women's Health Coalition» (en anglés). International Women's Health Coalition. Arxivat de l'original el 12 de març de 2016. [Consulta: 11 març 2016].
* 1 2 «Débora Diniz - Responsabilidade Social» (en portugués). responsabilidadesocial.com. [Consulta: 6 juliol 2010].
* ↑ «Entrevista». revistaepoca.globo.com. Arxivat de l'original el 2017-01-12. [Consulta: 6 juliol 2010].
* ↑ «Apresentação de Debora Diniz na audiência pública no Senado Federal sobre aborto». www.anis.org.br. Arxivat de l'original el 12 de març de 2016. [Consulta: 11 març 2016].
* ↑ «Ensino religioso no Brasil estimula o preconceito e a intolerância». www.unb.br. Arxivat de l'original el 27 de juny de 2010. [Consulta: 11 març 2016].
* ↑ «Debora Diniz ganha prêmio de Direitos Humanos da Universidade de São Paulo». forumplp.org.br. Arxivat de l'original el 28 de novembre de 2012. [Consulta: 6 juliol 2010].
* ↑ Organización Panamericana de Salud. «Debora Diniz de Brasil gana el premio "Manuel Velasco-Suárez" en Bioética 2002» (en castellà). Arxivat de l'original el 7 de novembre de 2007. [Consulta: 23 agost 2011].

## Enllaços externs

* Habeas corpus, documental de Débora Diniz i Ramon Navarro. Vídeo.