OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Biel Ballester Trio

Biel Ballester Trio és un grup català de gipsy jazz o jazz manouche format per Biel Ballester (guitarra solista), Leo Hipaucha (guitarra rítmica) i Oriol González (contrabaix). Malgrat haver actuat en diversos escenaris internacionals, el grup es feu famós per incloure dues cançons (When I was a boy i Your shining eyes) a la banda sonora de la pel·lícula de Woody Allen Vicky Cristina Barcelona.

## Discografia

* 2003: Echoes from Mallorca
* 2006: Live in London
* 2008: Bistro de Barcelona
* 2011: Jazz a l'Estudi
* 2012: Avanti
* 2016: Melodium Melodynamic

## Referències

* ↑ Entrevista a Cabaret Elèctric, de Catalunya Ràdio
* ↑ http://www.elmundo.es/elmundo/2008/06/09/cultura/1213006264.html
* ↑ http://www.bielballestertrio.com/BielBallesterTrio.swf Arxivat 2007-09-23 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* http://www.tv3.cat/videos/3385130/Biel-Ballester
# Kobiàkovo

Kobiàkovo - Кобяково (rus) - és un poble de la República del Tatarstan, a Rússia. El 2021 tenia 200. Pertany al districte (raion) de Pestretsi.

## Referències

* ↑ «Arbash». GeoNames. [Consulta: 7 setembre 2013].
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2018-03-24.
# Sant Feliu del Castellet

Sant Feliu del Castellet fou l'església parroquial romànica del veïnat del Castellet, en el terme actual de Tremp, dins de l'antic terme d'Espluga de Serra.
Directament de l'església, no es té documentació, però sí del lloc de sant Feliu, en terme del Castellet.
No queda gran cosa de l'església, ja que fou convertida en corral; tanmateix, encara es pot observar un mur adossat a un terraplè, fet de pedres escairades, prop del qual es trobaren sepulcres de llosa.

## Bibliografia

* BELLMUNT I FIGUERAS, Joan. "Torogó". Dins Pallars Jussà, IV. Lleida: Pagès Editors, 2000 (Fets, costums i llegendes, 34). ISBN 84-7935-755-X
* BOIX I POCIELLO, Jordi. "Sant Feliu de Castellet". Dins El Pallars. Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* BOIX, Jordi. "La Terreta. Sapeira", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9
* ROCAFORT, Ceferí. "Sapeyra", a Geografia general de Catalunya dirigida per Francesch Carreras y Candi. Provincia de Lleyda. Barcelona: Establiment Editorial d'Albert Martín, després del 1900.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Hores Romanes

Hores Romanes (títol complet d'un original Horas de nra. Señora según la orden Romana) és un llibres d'hores escrit a Aragó en llengua romanç i publicat per Pedro Bernuz i Bartolomé de Nájera en diversos anys (1542, 1547, 1552, 1554 i 1556), sent prohibit per l'Església Catòlica el 1559 amb la inclusió a l'Index Librorum Prohibitorum per l'inquisidor general Fernando de Valdés.
De les cinc edicions que se sosté que tingué l'obra, quatre foren considerades a la Bibliografia Aragonesa. El bibliòfil aragonès solament considerà la de 1547 com l'única que es pot assegurar amb certesa respecte la seua existència, suggerint que les altres són sospitoses de ser falses o estar mal datades.
El 2005, la Biblioteca Nacional d'Espanya adquirí l'únic exemplar trobat, imprès el 1547. Signatura: R/40.718.

## Característiques de l'exemplar

Els títols i els comentaris estaven escrits en llengua castellana i els textos comentats en llatí.
L'estructura del text és la típica dels llibres d'hores: calendari, psalms de penitència, ofici de la Verge, ofici de difunts i commemoracions i oracions diverses.
Està censurat.

## Referències

* 1 2 3 Moralejo Álvarez, 2011, p. 82.
* 1 2 Moralejo Álvarez, 2011, p. 81.

## Bibliografia

* Moralejo Álvarez, María Remedios «Unas Horas Romanas recuperadas para el patrimonio bibliográfico español. Adiciones a la tipobibliografía aragonesa del siglo XVI». Pecia Complutense: Boletín de la Biblioteca Histórica "Marqués de Valdecilla", 14, 2011, pàg. 81. ISSN: 1698-272X.
# Mirko Crepaldi

Mirko Crepaldi (Contarina, 11 de juny de 1972 - Porto Viro, 28 de desembre de 2019) fou un ciclista italià, que fou professional entre 1995 i 2001. Durant la seva carrera no va aconseguir cap victòria.

## Palmarès
### Resultats al Tour de França

* 1997. 123è de la classificació general.
* 1998. 75è de la classificació general.
* 1999. 120è de la classificació general.
* 2000. 120è de la classificació general.

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1997. 79è de la classificació general.

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1995. 91è de la classificació general.
* 1998. Abandona.
* 2000. Abandona.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Girovce

Girovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1408.
# Biel Cussó i Ventura

Biel Cussó i Ventura (Barcelona, 12 de març de 1979) és un dissenyador multimèdia i escriptor català.

## Obra

* Mindrä: Els missatgers del Guardià de l'Est (Edicions Croma, 2012).
* Mindrä: La Gran Batalla del Nord (Edicions Croma, 2013).
* Els caus secrets (Editorial Moll, 2013), antologia de joves narradors catalans de l'Editorial Moll amb Jaume C. Pons Alorda, Lucia Pietrelli, Bel Olid, Jordi Nopca, Laia Martinez Lopez, Gerard Guix, Yannick Garcia, Helder Farrés Hirondelle, Marina Espasa, Sandra Comas Anglada, Roc Casagran Casañas, Ivan Carbonell Iglesias, Angel Cano Mateu, Sebastià Bennasar, Cinta Arasa Carot, Laura De Andrés Creus, Max Besora, Gemma Aguilera Marcual i alguns més fins a 61.
* Sang Freda (Alrevés Editorial - Crims.cat, 2017). Amb aquesta obra va guanyar el IV Premi Memorial Agustí Vehí de Tiana de novel·la negra, amb el títol original Vladimir.
* L'última Travessa, 2017 (novel·la en forma de carta de comiat i sentit homenatge a la figura de Xavier Pujol i Narro).
* El bestiari rourenc, 2018 (recull de bèsties del poble fictici de Sant Esteve de les Roures, juntament amb el dibuixant Sergi Llorens).
* Camí de Cendres (Pagès Editors, 2021).

## Referències

* ↑ Bennasar, Sebastià «Mindrä, quan la fantasia és bona i en català». Llegir en cas d'incendi, 31-12-2012.
* ↑ Maigí, Raül «Mindrä, un al·lè d'esperança». Les Rades Grises, 18-08-2013.
* ↑ Boatella, Pep «Mindrä». Pep Boatella, il·lustracions de les cobertes, 2012 / 2013.
* ↑ «La generació del futur de les lletres catalanes recollida a "Els caus secrets""». CCMA. CCMA, 03-06-2013.
* ↑ «Sang Freda de Biel Cussó». A l'ombra del crim. [Consulta: 25 juliol 2017].
* ↑ «Crims.cat, Biel Cussó, guanya el IV Premi Memorial Agustí Vehí». crims.cat. Arxivat de l'original el 2017-04-29. [Consulta: 16 gener 2017].
* ↑ «Un poble llegendari - Laia Bruguera». [Consulta: 11 març 2019].
# Kothi

* Per a altres significats, vegeu «Kothi (Baghelkhand)».
Kothi o Koti fou un estat tributari protegit del grup d'estats de les muntanyes de Simla, sota administració del Panjab. la població era d'uns 2500 habitants i la superfície aproximadament de 93 km². La població el 1901 era de 7.959 habitants. Mashobra, suburbi de Simla. queia dins territori de l'estat; el lloc proper de Sipi a la vall oriental de Mashobra, celebrava cada any un festival al que assitien milers de peregrins de Simla i altres llocs.
L'estat fou fundat al segle XVII per Chand Pal, fill segon del 24è raja de Kutlehar Jas Pal. Fou declarat feudatari de Keonthal per sanad del setembre de 1815. El sobirà (thakur) va aconseguir el títol de rana pels serveis als britànics durant el motí del 1857. Els ingressos s'estimaven vers 1880 en 600 lliures però vers 1900 s'estimaven en 2.500 lliures (25.000 rúpies) pagant a Keonthal un tribut de 50 lliures. La família reial venia de Patna a Bengala. Bishnu Chand, va rebre el títol de rana pels seus serveis al motí del 1857. El sobirà el 1901 era Rana Raghubir Chand.

## Llista de sobirans

* Nou thakurs segle XVII-1777
* Thakur Gopi Chand ?-1777
* Thakur Padam Chand 1777-1793 (fill)
* Thakur Partab Chand 1793-1838 (fill)
* Rana Hari Chand 1838-1873 (fill)
* Rana Bishen Chand 1873-1891 (fill)
* Rana Raghubir Chand 1891-1944 (fill)
* Rana Vashisht Chand 1944-1949 (fill) (+ 8 de juliol de 1970)

## Vegeu també

* Kutlehar.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885. en concret l'article Keonthal
# Sant Feliu de la Masia de Peracalç

Sant Feliu de la Masia de Peracalç és una capella de la Masia de Peracalç, de l'antic terme municipal de Montcortès de Pallars, i de l'actual de Baix Pallars, a la comarca del Pallars Sobirà.
Està situada entre els edificis de la Masia de Peracalç, distant a migdia del poble, en el Serrat de la Masia, fronterer amb el terme de la Pobla de Segur.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* Pagès, Montserrat; Castilló, Arcadi. «Gerri de la Sal - Montcortès de Pallars». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Sant Feliu de la Masia de Peracalç en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Hypsiboas geographicus

Hypsiboas geographicus és una espècie de granota que viu a Bolívia, el Brasil, Colòmbia, l'Equador, Guaiana Francesa, Guyana, el Perú, Surinam, Trinitat i Tobago i Veneçuela.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Azevedo-Ramos, C., La Marca, E., Coloma, L.A., Ron, S. & Hardy, J. 2004. Hypsiboas geographicus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Miquel Escuder i Castellà

Miquel Escuder i Castellà (Terrassa, 1835 - Barcelona, 1908) fou un industrial català, creador de la primera màquina de cosir de l'Estat.

## Biografia

Arribà a Barcelona de jove i entrà a treballar a La Maquinista Terrestre y Marítima, indústria especialitzada en l'execució de grans encàrrecs per a les empreses navilieres i de ferrocarril. Després d'adquirir l'experiència i els coneixements necessaris i gràcies al seu esperit emprenedor s'animà a establir-se pel seu compte en el mateix barri de la Barceloneta, obrint un primer establiment el 1862 dedicat a la fabricació de màquines de cosir al carrer de Ginebra, i posteriorment amplià el negoci, en un nou local, amb la fabricació de motors de gas. En tots dos casos utilitzà models i tecnologia estrangera que podia vendre a més bon preu atès que els seus productes no havien de pagar drets d'importació. Pel que fa als motors de gas, aconseguí començar a fabricar-los a partir del 1879, malgrat la demanda d'una empresa alemanya que l'acusava de plagi. A banda d'aquests dos productes, la casa Escuder també executà una gran diversitat de màquines; dinamos, ascensors, bicicletes, etc.
Escuder per crear la que seria la primera màquina de cosir de fabricació espanyola se serví també de tecnologia forana i, seguint el model de la casa nord-americana Wheeler-Wilson, creà la seva Aurora el 1862, que tingué molt èxit en el mercat espanyol.
Escuder morí a Barcelona el 1908 i amb ell la fàbrica de cosir, que no continuaren els seus fills, als quals l'havia traspassat pocs anys abans. Es poden veure màquines d'escuder a la Sala Femenina del Museu Frederic Marès de Barcelona. També se li va dedicar el nom d'un carrer del barri de la Barceloneta.

## Referències

* ↑ «Màquina de cosir Aurora». web. Museu Frederic Marès, 2013. [Consulta: octubre 2013].
# Neolític mitjà

* Prehistòria
* Paleolític
* Paleolític inferior
* Paleolític mitjà
* Paleolític superior
* Epipaleolític
* Mesolític
* Neolític
* Neolític antic
* Neolític mitjà
* Neolític final
* Edat del coure
* Edat del bronze
* Cultura dels túmuls
* Cultura dels camps d'urnes
* Edat del ferro
* Cultura de Hallstatt
* Cultura de La Tène
El neolític mitjà o ple pot situar-se entre el 3500 aC i el 2500 aC.
En aquest període la ceràmica arriba a una plena difusió. La més estesa és la ceràmica de tipus d'acanaladora.
Crida l'atenció la desaparició dels cultius agrícoles, que havien començat a desenvolupar-se i que ara quasi desapareixen sense que se'n sàpiguen les causes.
En aquest període es van produir desplaçaments massius de poblacions que es van assentar a zones geogràfiques determinades. A Catalunya es percep clarament l'assentament d'una població procedent segurament de Suïssa i del nord d'Itàlia, que va empènyer els primers emigrants orientals del període anterior cap al sud. Aquestos emigrants instal·lats a Catalunya, que constituïren la cultura dels sepulcres de fossa van aportar una cultura de base agrícola i ramadera, que establia els seus poblets de cabanes als plans, enterrant-se en sepulcres de fossa, sempre llunyans de coves, el que demostra que no les utilitzaven. Sens dubte passada la primera època d'invasió, i assentada sòlidament la població, aquestos emigrants van poder adoptar nous costums funeraris, religiosos, econòmics i socials, influïts no solament per la cultura d'allà on venien sinó també per les restes de la cultura mesolítica anterior a la primera emigració oriental, i per aquesta primera cultura oriental.
En aquesta esta època ja van aparèixer alguns elements de bronze a França, cap al final del període.

## Cultures destacades del neolític mitjà

* Cultura baodun (Xina)
* Cultura de Dawenkou (Xina)
* Cultura de la ceràmica cardial europea (sud del continent)
* Cucuteni (Romania)
* Cultura de Vinča (nord i centre d'Europa)
* Cultura de la ceràmica cordada (nord d'Europa)
* Windmill Hill (Anglaterr)

## Referències

Alimen, Maria-Henriette; Marie-Joseph, Steve. Prehistoria (en castellà). Mexico DF, Madrid i Buenos Aires: Siglo XXI, 1970 (Historia universal, volum 1). ISBN 84-323-0034-9.
# Girostemonàcies

Gyrostemonaceae és una família de plantes dins l'ordre Brassicales. Comprèn 6 gèneres, en total amb unes 18 espècies. Totes són endèmiques de les parts temperades d'Austràlia. Són arbusts o arbrets amb les fulles petites sovint estretes i les flors petites. Són anemòfiles.
# Manuel Iborra

Manuel Iborra (Alacant, 1952) és un director de cinema, guionista i periodista valencià. Va estudiar a la Universitat Complutense de Madrid, on es va llicenciar en Ciències de la Informació, branca d'Imatge. També té estudis sobre teatre (TEI, Teatre Espanyol Independent) i vídeo (CIPLA, Barcelona). A més de la seua principal faceta com a director de cinema i de sèries de televisió, també ha treballat com periodista i ha realitzat spots publicitaris. Entre 1981 i 2014 va estar casat amb l'actriu Verónica Forqué amb qui va tenir una filla en comú.

## Filmografia
### Curts

* El gran Freddy Ortigosa, 1976.
* Pasiones monstruosas, 1978.

### Llargmetratges

* Tres por cuatro, 1981.
* Caín, 1986.
* El baile del pato, 1988.
* Orquesta Club Virginia, 1992.
* El tiempo de la felicidad, 1997.
* Pepe Guindo, 1999.
* Clara y Elena, 2001.
* La dama boba, 2006.

### Televisió

* La mujer de tu vida 2: La mujer vacía, 1992.
* Pepa y Pepe, 1994.
* La vida de Rita, 2003.

## Premis i nominacions

* Premi Goya 1990 al millor guió original per El baile del pato (1989).
* Festival de cinema de Màlaga 2006 Biznaga d'Or per La dama boba (2006).

## Referències

* 1 2 «El director de cine Manuel Iborra participa hoy en 'Una tarde con ...'» (en castellà). DiariodeCádiz.es, 08-05-2013. [Consulta: 14 desembre 2021].
# Brindisi Montagna

Brindisi Montagna és un poble i municipi de la província de Potenza, a la regió italiana de la Basilicata.

## Referències

* ↑ Comuni-Italiani.it. «Lista Comuni Provincia di Potenza» (en italià). [Consulta: 18 febrer 2021].
# Julien Palma

Julien Palma (Orleans, 1 de gener de 1993) és un ciclista francès especialista en pista.

## Palmarès

* 2010
** Campió del món júnior en Velocitat per equips (amb Benjamin Edelin i Kévin Guillot)
** Campió d'Europa júnior en Velocitat
** Campió d'Europa júnior en Quilòmetre Contrarellotge
** Campió d'Europa júnior en Velocitat per equips (amb Benjamin Edelin i Kévin Guillot)
* 2011
** Campió del món júnior en Keirin
** Campió d'Europa júnior en Velocitat per equips (amb Benjamin Edelin i Anthony Jacques)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Hypsiboas freicanecae

Hypsiboas freicanecae és una espècie de granota que viu al Brasil.

## Referències

* Stuart, S.N. 2006. Hypsiboas freicanecae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Club Patín Tenerife

El Club Patín Tenerife fou un club esportiu de Santa Cruz de Tenerife dedicat a la pràctica de l'hoquei sobre patins. L'any 2008 es va proclamar campió de la Copa de la CERS.
L'equip es va fundar l'any 1970 amb el nom de Patín Tenerife La Salle, en un projecte encapçalat per Antonio Miguel Gómez Hernández. La temporada 1981-82 va pujar per primera vegada a Divisió d'Honor però només hi va ser un any. El retorn a l'OK Lliga es va aconseguir la temporada 1997-98. En competicions europees, la temporada 2007-08 va guanyar la Copa de la CERS, i la temporada 2008-09 va debutar a la Lliga Europea.
El 16 d'agost de 2011, el club anuncià mitjançant un comunicat al seu web oficial que renunciava a competir a la Primera divisió estatal, després que hi descendís la temporada 2010-11, degut a dificultats per a assumir el pressupost necessari per a disputar la categoria de plata d'hoquei sobre patins espanyola. Aquest fet va comportar la desaparició del club canari després de 41 anys, en els que es va convertir en el màxim exponent esportiu de l'illa.

## Palmarès

* 1 Copa de la CERS (2007-08)

## Referències

* ↑ «Tenerife es queda sense hoquei patins 41 anys després». OKcat.cat, 17-08-2011. [Consulta: 24 gener 2016].
* ↑ «El Tenerife renuncia a jugar en Primera» (en castellà). Solohockey.net. Arxivat de l'original el 2016-02-02. [Consulta: 24 gener 2016].
* ↑ «Comunicado oficial» (en castellà). Blog del club, 16-08-2011. [Consulta: 24 gener 2016].
* ↑ «Cemex Tenerife Campeón de la Copa CERS» (en castellà). FEP.es, 21-04-2008. [Consulta: 24 gener 2016].

## Enllaços externs

* Club Patín Tenerife - Lloc web oficial
* Club Patín Tenerife - Lloc web oficial
# Navalès

El navalès és una forma d'aragonès somontanès. Una de les seves principals característiques és que conserva el sistema d'articles lo, la, los, las (que podem trobar també en cheso i l'aragonès d'Aragüés i que alguns autors consideren un arcaisme), en lloc del sistema més general o, a, os, as.
Naval és un lloc de Lo Grau, situat a la comarca de Somontano de Barbastre.

## Exemples

* M'en boi enta lo campo
* por lo río
* Las dueñas de lo lugar
* en lo rolde

## Enllaços externs

* Navalés Arxivat 2018-06-12 a Wayback Machine.. Gran Enciclopedia Aragonesa
# V edició dels Premis MiM

La 5a cerimònia de lliurament dels Premis MiM Series, coneguts com a Premis MiM 2017, va tenir lloc a l'Hotel EM - Reina Victoria de Madrid el 18 de desembre de 2017. La presentadora de la gala, va ser l'actriu Eva Isanta.

## Preparació
### Jurat

El jurat va estar compost pels actors Lydia Bosch i José Luis García Pérez, la periodista Mariola Cubells, el guionista i productor Carlos Clavijo i el president de l'Associació de Festivals Audiovisuals d'Andalusia, Enrique Iznaola, qui van ser els encarregat d'establir el palmarès definitiu.

## Nominats i guanyadors

Els nominats finalistes es van donar a conèixer el 25 de novembre del 2017.

### Categories Generals

| Millor DAMA a la millor sèrie dramàtica | Millor DAMA a la millor sèrie de comèdia |
| Sé quién eres ‡ Estoy vivo La casa de papel Tiempos de guerra | Allí abajo Ella es tu padre La que se avecina Olmos y Robles |
| Premi DAMA a la millor minisèrie o tv-movie | Premi DAMA a la millor sèrie diària |
| La sonata del silencio ‡ Lo que escondían sus ojos El incidente 22 ángeles | N/A |
| Premi MIM a la millor interpretació femenina de drama | Premi MIM a la millor interpretació masculina de drama |
| Blanca Portillo per Sé quién eres ‡ Alicia Borrachero per Tiempos de guerra Úrsula Corberó per La casa de papel Anna Castillo per Estoy vivo | Javier Gutiérrez per Estoy vivo ‡ Álex García per Tiempos de guerra Eduardo Noriega per La sonata del silencio Nacho Fresneda per El ministerio del tiempo |
| Premi MIM a la millor interpretació femenina de comèdia | Premi MIM a la millor interpretació masculina de comèdia |
| Eva Isanta per La que se avecina ≠ Mari Paz Sayago per Allí abajo Macarena Gómez per La que se avecina Belén Cuesta per Ella es tu padre | Salva Reina per Allí abajo ‡ Pablo Chiapella per La que se avecina Carlos Santos per Ella es tu padre Jon Plazaola per Allí abajo |
| Premi MIM a la millor direcció | Premi MIM al millor guió |
| La casa de papel ‡ Estoy vivo Sé quién eres Pulsaciones | Estoy vivo ‡ La que se avecina Sé quién eres Tiempos de guerra |

### Categories Específiques

* PREMI ESPECIAL a la Contribució Artística en la Ficció Televisiva: Paco Tous
* PREMI NOU TALENT: María Pedraza

## Múltiples nominacions i premis
### Drama

| Sèrie | Nominacions |
| Sé quien eres | 4 |
| Estoy vivo | 4 |
| Tiempos de guerra | 4 |
| La casa de papel | 3 |
| La sonata del silencio | 2 |
| Sèrie | Premis |
| Sé quien eres | 2 |
| Estoy vivo | 2 |
| Allí abajo | 2 |

### Comèdia

| Sèrie | Nominacions |
| La que se avecina | 5 |
| Allí abajo | 3 |
| Ella es tu padre | 3 |

## Vegeu també

* IV Premis Feroz
* Fotogramas de Plata 2017

## Referències

* ↑ «Organizadores». Premios MiM Series, 2017. [Consulta: 21 octubre 2020].
* ↑ «El jurado». Premios MiM Series, 2017. [Consulta: 21 octubre 2020].
* 1 2 «PALMARÉS COMPLETO PREMIOS MIM SERIES 2017», 20-12-2017. [Consulta: 21 octubre 2020].
* ↑ «http://www.elblogdecineespanol.com/?p=38483», 25-11-2017. [Consulta: 21 octubre 2020].
* ↑ «Nominaciones». Premios MiM Series, 2017. [Consulta: 21 octubre 2020].
* ↑ «[Series Lista de ganadores de los Premios MiM Series 2017]», 19-12-2017. [Consulta: 21 octubre 2020].
# Manuel Ibáñez Gimeno

Manuel Ibáñez Gimeno (Onda, 1 de gener de 1955) és un metge i polític valencià, diputat al Congrés dels Diputats en la X Legislatura.

## Biografia

Llicenciat en medicina i cirurgia per la Universitat de Saragossa el 1979. Com a metge inspector, ha estat primer subdirector mèdic i després director de l'Hospital General de Castelló i en 2003 director de l'Hospital de Vinaròs.
Militant del Partido Popular, a les eleccions municipals espanyoles de 1995 fou candidat a l'alcaldia d'Onda. Després ha estat cap de secció d'inspecció de serveis sanitaris de la direcció territorial de Sanitat de Castelló. El setembre de 2013 va substituir en el seu escó Manuel Cervera Taulet, elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 2011 i que havia renunciat a l'escó. Ha estat vocal de la Comissió de Sanitat i Serveis Socials, de la Comissió Mixta Control Parlamamentari de la Corporació RTVE i les seves Societats i de la Comissió per a l'Estudi del Canvi Climàtic. El gener de 2014, segons ABC, figurava a la classificació dels diputats menys actius del Congrés en no haver fet cap moció o proposta.

## Referències

* ↑ Castell, Imma «Manuel Ibáñez Gimeno Director del Hospital de Vinar's: "Se está haciendo excesiva demagogia del hospital"». El Periódico, 21-12-2003.
* ↑ El ondense Manuel Ibáñez Gimeno toma posesión como diputado en el Congreso, El Triángulo, 12 de setembre de 2013
* ↑ S.P. «El nuevo diputado por Castellón declara un coche de 15 años y 4.000 euros en el banco» (en castellà). Las Provincias, 11-10-2013.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Ruiz Castro, M. «El «duro» trabajo de tres diputados: ni una sola iniciativa en dos años». ABC, 20-01-2014.