OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Creu de la Santa Missió de les Oluges

La Creu de la Santa Missió de les Oluges és una obra de les Oluges (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

A la part alta del poble, situada darrere del castell de l'Oluja Alta, trobem una creu commemorativa de la "Santa Missió".
Està formada per un pedestal de secció octogonal que s'assenta sobre una graonada, sense cap tipus de decoració. Per damunt d'aquesta estructura, es recolza un fust també de planta octogonal de tres peces, al final del qual s'hi troba la creu que presenta un mínim treball decoratiu als extrems i presenta una inscripció que ens la data, "Santa Missió 1953".

## Història

Aquesta creu es pot situar entre les anomenades “Santes Missions”, amb les que es volia reforçar la fe dels habitants de la zona. Es realitzaven diversos actes dirigits per congregacions com la dels missioners del Pare Claret que duraven entre un i tres dies i que incloïen un viacrucis, una missa, una processó i com a recordatori s'aixecava una creu en algun lloc destacat del poble.

## Referències

* 1 2 3 «Creu de la Santa Missió de les Oluges». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 març 2019].
# Creu de la Serra de l'Oro

La Creu de la Serra de l'Oro o Creu de l'Oratori és una creu de terme gòtica de Gurb (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de les restes d'una antiga creu de terme amb els braços mutilats. S'hi representa el tronc de Crist crucificat i un dibuix floral al damunt. A la part posterior hi ha una Mare de Déu sedent amb el nen a la falda, el qual té el cap mutilat. A sobre hi ha la mateixa decoració floral. Tot això està inscrit dins una forma romboide que es forma a la confluència dels braços de la creu. Al sector vertical i a sota els braços, el tronc de la creu té una forma ortogonal que també és esculpida i s'hi representa amb baix relleu la imatge de Sant Cristòfol amb el nen Jesús al damunt, dos cors i una altra imatge no identificada.
És de pedra i es troba plena de molsa.

## Història

És l'antiga creu de terme de la demarcació parroquial de Vespella.
Està datada al segle xvi. Antigament la creu estava tancada per un edifici circular que podia albergar 13 o 14 persones amb un diàmetre de 4,20 m. Durant la Guerra del Francès de l'any vuit, fou destruïda, quedant només el tronc central de la creu.

## Referències

* 1 2 3 4 «Creu de la Serra de l'Oro». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2017].
# Cuaespinós de Cabanis

El cuaespinós de Cabanis (Synallaxis cabanisi) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc als turons andins de l'est de Perú i nord de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Cuaespinós de Cabanis». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
# De puinhopen van acht jaar Paars

De puinhopen van acht jaar Paars (en neerlandès: də ˈpœynoːpən vAn Aɣt jaːr ˈpaːrs, Les restes de vuit anys morats) és un llibre de temàtica política de no ficció publicat per l'analista polític i aspirant a legislador Pim Fortuyn el 2002, dos mesos abans del seu assassinat. Al llibre, Fortuyn criticava àcidament la coalició de govern "morat" als Països Baixos i el seu predecessor (tots dos formats pel Partit del Treball, el Partit Popular i el partit Demòcrates 66) en gairebé totes les àrees de les seves polítiques.
El llibre va acabar convertint-se en el primer i únic best-seller de Fortuyn, la carrera literària del qual mai havia aconseguit aquest nivell d'èxit anteriorment. Essent reimprès més de nou vegades, Puinhopen va acabar venent unes 270.000 còpies.
De puinhopen van acht jaar paars fou considerat per molts dels mitjans neerlandesos i pel mateix Pim Fortuyn com el manifest electoral oficial de la Llista Pim Fortuyn (de la qual Fortuyn era fundador i lijsttrekker), tot i que posteriorment Fortuyn es va retractar.

## Referències

* 1 2 «Fortuyn komt met programma in boek» (en neerlandès). NRC Handelsblad, 13-03-2002. Arxivat de l'original el 2013-07-03. [Consulta: 15 abril 2013].
* ↑ Peter van der Heiden. «'Moord op Fortuyn was schokkend, maar geen breuk in de Nederlandse politiek'» (en neerlandès). de Volkskrant, 03-05-2012. [Consulta: 15 abril 2013].
* ↑ Karakter B.V. (2012-03-01). "Tien hoofdrolspelers maken de balans op van de erfenis van Fortuyn" (en nl). Nota de premsa. Consulta: 2013-04-16.
* ↑ «De puinhopen van acht jaar Paars» (en neerlandès). NOS Journaal, 12-03-2002. [Consulta: 15 abril 2013].
* ↑ «Nederland kiest – partijen – LPF» (en neerlandès). NOS, 2002. Arxivat de l'original el 2009-06-29. [Consulta: 15 abril 2013].
* ↑ Jan Reiff. «De puinhopen van 8 jaars paars, volgens Fortuyn» (en neerlandès). VARA/NPS/NOS Nova / Den Haag Vandaag, 12-03-2002. Arxivat de l'original el 2016-02-04. [Consulta: 15 abril 2013].
* ↑ «Fortuyn wil Nederland grondig verbouwen» (en neerlandès). AD, 13-03-2002. [Consulta: 15 abril 2013].
* ↑ «Lijst 0 Boekpresentatie & Taart» (en neerlandès). BNN Lijst 0, 14-03-2002. [Consulta: 15 abril 2013].
* ↑ «Taart Incident Pim Fortuyn» (en neerlandès). RTL Nieuws, 14-03-2002. [Consulta: 15 abril 2013].
# Cunene

«Cunene» té aquests significats:
* Riu Cunene, riu africà que marca la part occidental de la frontera entre Angola i Namíbia.
* Cunene (Angola), província del sud d'Angola al sud de la qual hi ha el riu Cunene.
* Cunene (Namíbia), província del nord de Namíbia al nord de la qual hi ha el riu Cunene.
# Cucut fugisser

El cucut fugisser (Hierococcyx fugax) és una espècie d'ocell de la família dels cucúlids (Cuculidae) que habita zones de bosc i de bambú des del nord de l'Índia i Nepal cap a l'est per Arunachal Pradesh i Bangladesh, fins al sud-est de la Xina, Myanmar, Indoxina, Sumatra, Java i Borneo.
# Códice

Códice és una minisèrie de thriller gallega que fou estrenada a Televisión de Galicia. La minisèrie conta la història del robatori del Còdex Calixtí a la Catedral de Santiago de Compostel·la. La primera part fou emesa el 23 de desembre de 2014, i la segona el 30 de desembre. La preestrena de la minisèrie va tenir lloc el 18 de desembre al Teatro Principal de Santiago.

## Repartiment

* Miguel de Lira com Manolo Carballeira, l'electricista de la catedral.
** Manuel Lozano com Manolo de jove
* Francis Lorenzo com Comissari Dávila
* Antonio Durán "Morris" com Xosé María, degà de la catedral
* María Vázquez com Marina Velasco, inspectora del cas
* Carlos Blanco Vila com Xuíz Casal
* Mónica Camaño como Olga, muller de Manolo
* Tamar Novas com Esteban, fill de Manolo
* Sabela Arán com Noelia, xicota d'Esteban
* Manuel Cortés com Mujico, cap de redacció
* Luis Zahera com Lázaro, fotògraf periodístic
* María Castro com Natalia, redactora
* Xosé Barato com Quintela, agent de policia
* Xulio Abonjo com Salgado, agent de policia
* Manuel Manquiña com Arquebisbe
* Alfonso Agra como Administrador de la catedral
* Luís Iglesia como Joaquín Veiga, organista de la catedral
* Antonio Mourelos como Fernando Silveira, extorsionador
* Camila Bossa como Sabela, cambrera
* César Cambeiro como Celeiro, veí de Manolo

## Producció

La minisèrie es va rodar a la ciutat de Santiago de Compostel·la i més a la Catedral, i les localitzacions tècniques es van fer l'agost de 2014. El rodatge va començar el 8 de setembre i finalitzà el 10 d'octubre de 2014. La postproducció es va realitzar els mesos d'octubre i novembre.

## Premis i nominacions
### Premis Mestre Mateo

Als Premis Mestre Mateo de 2014, Códice va ser nominada a 3 premis, guanyant Antonio Durán "Morris" com a millor actor secundari per la seva interpretació de Xosé María, el degà de la catedral.
| Any | Categoria | Receptor | Resultat |
| 2014 | Millor actor de repartiment | Antonio Durán "Morris" | Guanyador |
| 2014 | Millor música original | Manuel Riveiro | Nominada |
| 2014 | Millor disseny de roba | Eva Camino | Nomenat |

## Notes

* ↑ A revista FDS. «Morris interpreta o deán da catedral na miniserie da TVG "Códice"», 21 decembro 2014. Arxivat de l'original el 2014-12-24. [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ P. Pernas, Santiago. «TVG estreará o martes a miniserie do roubo do Códice». elcorreogallego, 18 decembro 2014. Arxivat de l'original el 2014-12-24. [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ «Se preestrena la nueva miniserie de María Castro y Francis Lorenzo sobre el Códice Calixtino», 18 decembro 2014. Arxivat de l'original el 2014-12-19. [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ «Comeza a rodarse a miniserie "Códice"». crtvg.gal.
* ↑ 'Os Fenómenos' y 'A Esmorga' triunfan en la XIII Edición de los Premios Mestre Mateo, 20 Minutos, 12 d'abril de 2015

## Enllaços externs

* Teaser de la sèrie a YouTube
# Dainembutsu-ji

Dainembutsu-ji (大念仏寺) és un temple budista situat a Osaka, districte d'Hirano-ku, Japó. És el temple principal del Yūzū nembutsu shū: hi estan afiliats uns 350 temples més.

## Història

Dainembutsu-ji pertanyia originalment a l'escola True Word i es deia修楽寺 (Shūraku-ji). Va ser visitat per Ryōnin (良忍, 1072–1132), el fundador del Yūzū nembutsu shū, després de la seva estada a Shi Tennō-ji (1127).
Sota Gongen (権現), successor de Ryōnin, el temple va passar al Yūzū nembutsu shū.
Es va convertir en el temple principal del Yūzū nembutsu shū sota Hōmyō (法明, 1279–1349), que el va restaurar.

## Vegeu també

* Tretze llocs budistes d'Osaka

## Referències

* 1 2 Matsunaga 1976

## Bibliografia

* Daigan Lee Matsunaga. Foundation of Japanese Buddhism (en anglès). II. Buddhist Books International, 1976. Matsunaga. ISBN 0-914910-27-2. .
# Dave Walker

Dave Walker va ser un pilot de curses automobilístiques australià que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 10 de juny del 1941 a Sydney, Nova Gal·les del Sud, Austràlia.

## A la F1

Dave Walker va debutar a la quarta cursa de la temporada 1971 (la 22a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 20 de juny del 1971 el GP dels Països Baixos al circuit de Zandvoort.
Va participar en un total d'onze curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en dues temporades consecutives (1971 i 1972) aconseguint un novè lloc com a millor classificació en una cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | Posició | Punts |
| 1971 | Gold Leaf Team Lotus | Lotus | Pratt & Whitney | SUD | ESP | MON | HOL Ret | FRA | GBR | ALE | AUT | ITA | CAN | USA | | - | 0 |
| 1972 | John Player Team Lotus | Lotus | Cosworth | ARG DSQ | SUD 10 | ESP 9 | MON 14 | BEL 14 | FRA 18 | GBR Ret | ALE Ret | AUT Ret | ITA | CAN | USA Ret | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 11 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Diodor d'Alexandria

Diodor d'Alexandria o també Diodor Valeri, (en llatí Diodorus o Diodorus Valerius, en grec Διόδωρος) va ser un escriptor grec que va viure a la primera meitat del segle ii, conegut també per Valeri Pol·lió. Era fill del filòsof Valeri Pol·lió i deixeble de Telecles.
Segons Suides i Eudòxia va escriure dues obres titulades ἐξήγησις τῶν ζητονμένων παρὰ τοῖς ί ῥήτορσιν, i Ἀττικὴ λέξις. Va viure a l'època de l'emperador Hadrià.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 1015.
# Diodor Zonas

Diodor Zonas (en llatí Diodorus Zonas, en grec Διόδωρος Ζωνᾶς), també conegut com a Diodor el vell, va ser un retòric i epigramàtic grec nascut a Sardes. Es va destacar a la primera guerra de Mitridates (Mitridates VI Eupator) quan, acusat d'incitar a les ciutats a revoltar-se a favor del rei del Pont, va ser defensat per Estrabó i va ser absolt.
El seu fill, conegut com a Diodor el Jove (Diodoros, Διόδωρος), també va ser retòric i epigramàtic, i també nascut a Sardes. Era amic personal d'Estrabó que diu que va escriure obres d'història, lírica i altres poemes, en estil antic (τὴν ἀρχαίαν γραφὴν ἐμφαίνοντα ἱκανῶς).
Alguns epigrames de Diodor, pare i fill, estan inclosos a l'Antologia grega. Hi ha dificultats per saber quins són de Diodor el vell i quins de Diodor el jove, amb la dificultat afegida que hi ha un tercer Diodor, Diodor de Tars que també pot ser l'autor d'alguns dels epigrames.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/1032?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=DiodorusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1017-1018. ]
# Dima Sadek

Dima Sadek (àrab: ديما صادق) (28 de febrer de 1978) és una periodista libanesa condemnada el 2023 a presó per haver denunciat amb un tuit l'agressió de dos joves per part de membres lleials al partit Moviment Patriòtic Lliure de Michel Aoun.

## Trajectòria

Dima Sadek va néixer en el si d'una família musulmana xiïta però partidari d'una societat i un règim polític laics i liberals. Després d'acabar els estudis de postgrau en Ciències Polítiques a la Universitat Sant Josep de Beirut, Dima Sadek va treballar com a periodista i presentadora de notícies al canal de televisió libanès Orange TV, i com a presentadora de programes d'actualitat política al canal LBCI.
Ha estat amenaçada diverses vegades i víctima de ciberassetjament per exercir la seva llibertat d'expressió. El 2023 va ser condemnada per «calúmnia, difamació i promoció del sectarisme» a un any de presó, privació de drets civils i una multa de 110 milions de lliures libaneses per danys i perjudicis, una condemna que va despertar la indignació al Líban i arreu del món.

## Referències

* ↑ Cabasés Vega, Joan; López-Tomàs, Andrea. «Atacs, amenaces i presó contra el periodisme al Líban». Directa, 07-09-2023. [Consulta: 7 setembre 2023].
* ↑ «La journaliste Dima Sadek condamnée à un an de prison au Liban» (en francès). Courrier international, juillet 2023.
* ↑ «Dima Sadek» (en francès). Evo Biography.
* 1 2 «Un dignitaire chiite évoque la "crucifixion" et "l'amputation" de Dima Sadek» (en francès). L'Orient-Le Jour, décembre 2019.
* ↑ Gilles Khoury «Dima Sadek, une main de velours dans un gant de fer» (en francès). L'Orient-Le Jour, septembre 2019.
* ↑ «Dima Sadek annonce sa démission de la LBCI» (en francès). L'Orient-Le Jour, novembre 2019.
* ↑ Hélène Sallon «Au Liban, un an de prison ferme pour une journaliste vedette jugée coupable de diffamation» (en francès). Le Monde, juillet 2023.
# Divisió de Patiala

La divisió de Patiala és una entitat administrativa del Panjab (Índia), amb capital a Patiala. Fou creada el 1948 i actualment la formen cinc districtes (el de Ludhiana li fou):
* Districte de Patiala.
* Districte de Fatehgarh Sahib.
* Districte de Rupnagar.
* Districte de Sangrur.
* Districte de Ludhiana, agregat el 1973).
En total hi ha 26 subdivisions, 26 tehsils, i 53 subtehsils. El primer comissionat fou nomenat el 1948 i té poder administratius i quasi judicials en virtut de diverses lleis entre les quals la Punjab Land Revenue Act de 1887, Northern India Canal and Drainage Act de 1873, The Indian Arms Act de 1959, Punjab New Mandi Township Act de 1960 i altres. Entre les seves funcions està la d'inspeccionar les diverses oficines i la recaptació.

## Referències

* ↑ Manueal del Comissionat Arxivat 2009-04-16 a Wayback Machine. PDF
# Dominique Bucchini

Dominique Bucchini (Sartène, Còrsega, 1943) és un polític cors. Durant anys treballà com a mestre a la Vendée i a París, fins que el 1977 tornà a Còrsega.
Militant del Partit Comunista Francès des del 1972, fou diputat al Parlament europeu de 1981 a 1984. També va ser batlle de Sartène de 1977 a 2000 i ha estat escollit conseller de l'Assemblea de Còrsega a les eleccions de 1982, 1984, 1992, 1998 i 2004. Oposat tant al nacionalisme cors com a les activitats polítiques de Jean-Paul de Rocca-Serra, el 1996 va patir un atemptat del FLNC-Canal Històric.

## Obres

* De la Corse en général et de certaines vérités en particulier (1997)

## Referències

* ↑ Sharp, Rhod «The Corsican conundrum» (en anglès). BBC New, 09-07-1999.
* 1 2 Milleliri, Elisabeth «Dominique Bucchini, le don Quichotte de Sartène» (en francès). L'Express, 06-11-1997.
* ↑ Johannes, Franck «Dominique Bucchini, maire PC de Sartène, est dans la cible des indépendantistes corses. Ils le bombent, il cabotine. Le corsaire de Sartène» (en francès). Libération, 05-09-1996.
* ↑ Bucchini, Dominique. De la Corse en général et de certaines vérités en particulier (en francès). París: Plon, 1997, p. 186. ISBN 2-259-18662-9.
# Diòcesi d'Àvila

La diòcesi d'Àvila (diócesis de Ávila en castellà, diocesis abulensis en llatí) és una demarcació eclesiàstica de l'Església Catòlica Romana a Espanya, radicada a la ciutat d'Àvila. És sufragània de l'arxidiòcesi de Valladolid.
El bisbe actual és Jesús García Burillo.

## Història

Amb successió episcopal almenys des del segle iv, declara tenir un origen apostòlic. Fou suprimida al segle ix, però restablerta a inici del segle xii, després de l'expulsió dels musulmans d'aquesta ciutat. Fou sufragània de l'arxidiòcesi de Mèrida fins a 1120, i de l'arxidiòcesi de Santiago de Compostel·la fins a 1857, que passa a Valladolid. Àvila ha estat una ciutat important en la història medieval i moderna, Priscil·lià en va ser bisbe al segle iv, i després ha tingut gran relació amb sants com Teresa de Jesús i Joan d'Àvila.

## Episcopologi

El llistat de bisbes s'inicia tradicionalment amb sant Segon, patró d'Àvila. No obstant això, el primer bisbe ben documentat és a partir del 610, durant el regne visigot. Des d'aleshores hi ha hagut nombrosos titulars de la diòcesi. Des de finals del segle xix hi ha hagut els següents:
| Titular | Període |
| Joaquín Beltrán y Asensio | 1898-1917 |
| Enric Pla i Deniel | 1918-1935 |
| Santos Moro Briz | 1935-1968 |
| Maximino Romero de Lema | 1968-1973 |
| Felipe Fernández García | 1976-1991 |
| Antonio Cañizares Llovera | 1992-1996 |
| Adolfo González Montes | 1997-2002 |
| Jesús García Burillo | 2003-Act. |

## Referències

* ↑ «El obispo» (en castellà). Diocesis de Ávila. [Consulta: 28 desembre 2014].
* ↑ Shahan, Thomas Joseph. «Diocese of Avila». A: Catholic Encyclopedia (en anglès). Nova York: Robert Appleton Company, 1913.
# Diòcesi de Bata

La Diòcesi de Bata (en llatí: Dioecesis Bataensis) és una de les seus de l'Església Catòlica a Guinea Equatorial, sufragània de l'arxidiòcesi de Malabo. Te l'església de Sant Jaume i la Mare de Déu del Pilar com a catedral.
El Vicariat Apostòlic de Río Muni es crea el 9 d'agost de 1965 pel despreniment de territori pertanyent al Vicariat Apostòlic de Fernando Poo (avui arxidiòcesi de Malabo). El 3 de maig de 1966, el papa va erigir la diòcesi. Perd part del seu territori en benefici de la diòcesi d'Ebebiyín quan aquesta es va crear el 25 d'octubre de 1982. La Diócesosi de Bata cobreix les províncies de Litoral i Centre Sud al costat de les illes de Corisco, Elobey Grande i Elobey Chico, Mbañe, i illots adjacents.

## Bisbes

* Rafael María Nze Abuy C.M.F. † (vicari apostòlic i bisbe: 9 d'agost de 1965 - 9 de maig 1974 i 26 de juny de 1980 - 21 d'octubre de 1982.
* Anacleto Sima Ngua (19 de novembre de 1982- 11 de maig de 2002)
* Juan Matogo Oyana un missionari claretià, (a partir de l'11 de maig de 2002)

## Referències

* ↑ Cheney, David M. «Bata (Diocese)» (en anglès). Catholic-Hierarchy. [Consulta: 20 juliol 2024].
* ↑ «St. James and Our Lady of the Pillar Cathedral» (en anglès). Attractions in Bata, Equatorial Guinea. Pineqone, Data incorrecta. [Consulta: 20 juliol 2024].
* ↑ «Golden Profession Anniversary of Msgr. Juan Matogo, CMF |» (en anglès). Claretian Missionaries, 15-08-2019. [Consulta: 20 juliol 2024].

## Enllaços externs

* «Diocese of Bata, Equatorial Guinea 🇬🇶» (en anglès). GCatholic.org, 17-06-2024. [Consulta: 20 juliol 2024].
# Don Giovanni (pel·lícula)

Don Giovanni és una pel·lícula francesa de Joseph Losey estrenada el 1979. És l'adaptació cinematogràfica de l'òpera Don Giovanni de Mozart i Da Ponte, rodada completament en decorats naturals.

## Argument

Vegeu l'argument a l'article de l'òpera.

## Repartiment

* Ruggero Raimondi: Don Giovanni
* José van Dam: Leporello
* John Macurdy: el comanador
* Edda Moser: Donna Anna
* Kiri Te Kanawa: Donna Elvira
* Kenneth Riegel: Don Ottavio
* Teresa Berganza: Zerlina
* Malcolm King: Masetto
* Eric Adjani: el criat negre

## Al voltant de la pel·lícula

* Encara que estava gravada la música per a la banda original, Janine Reiss interpretava tots els acompanyaments de recitatius al clavecí sobre el plató, és a dir la majoria del temps en exteriors, malgrat les condicions de vegades molt humides (sobretot el recitatiu a l'aiguamoll) que alteraven l'instrument.
* Una gran part de la pel·lícula és rodat a la vil·la Capra (anomenada vil·la Rotonda) de Palladio, a Vicenza a Vèneto. Joseph Losey utilitza al màxim els espais de la vil·la, jugant sobretot amb l'oposició entre el nivell alt (representació noble) i el nivell semienterrat (cuines i oficis, personal).

## Premis i nominacions
### Premis

* César al millor decorat per Alexandre Trauner
* César al millor muntatge per Reginald Beck

### Nominacions

* BAFTA al millor vestuari per Frantz Salieri
* BAFTA al millor so per Jean-Louis Ducarme i Jacques Maumont
* César a la millor primera pel·lícula
* César al millor director per Joseph Losey

## Vegeu també

* Don Giovanni
* Cinema musical

## Referències

* ↑ «Don Giovanni». The New York Times.
* ↑ imdb. Don Giovanni, tirvia (en anglès). imdb.
# Ducat d'Almassà

El ducat d'Almassà és un títol nobiliari espanyol. Va ser creat en el segle xvii, concedit probablement a Bernardo Abarca de Bolea y Ornes, tercer marquès de Torres, que ja l'ostentava el 1698.
Durant segles des de l'edat mitjana el nom d'Almassà el duien el senyors de Maella. Al segle xv la senyoria passà a Pere d'Almassà, secretari de Ferran el Catòlic, i després passà als marquesos de Torres i designat com a títol dels primogènits dels comtes d'Aranda. Al segle xix va passar als ducs d'Híjar, sent-li reconeguda la Grandesa d'Espanya el 1915.
Des de la mort de la darrera duquessa, l'any 2008, Maria Rosario Mariategui y Silva, el títol resta vacant essent reclamant, i pendent de resoldre, per Alfonso Martínez de Irujo y Fitz-James Stuart, hereu de la Casa d'Híxar, a través de la seva mare, la duquessa d'Alba

## Referències

* 1 2 «Ducat d'Almassà». Gran Enciclopèdia Catalana. enciclopèdia.cat. [Consulta: 24 novembre 2013].

## Vegeu també

* Ducat d'Alcalá de los Gazules
* Ducat d'Albufera
* Ducat d'Aliaga i Castellot
# Dwight McNeil

Dwight James Matthew McNeil (22 de novembre de 1999) és un futbolista professional anglès que juga de mitjapunta o volant pel Burnley FC de la Premier League.

## Referències

* ↑ «Dwight McNeil». AFS Enterprises. [Consulta: 16 maig 2018].
* ↑ «Dwight McNeil: Overview». Premier League. [Consulta: 10 agost 2019].