OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castillejo de Iniesta

Castillejo de Iniesta és un municipi de la província de Conca, a la Comunitat Autònoma de Castella la Manxa, amb una població de 221 habitants i una superfície de 27,7 km² (7,98 hab/km²).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 190 | 205 | 186 | 183 |

## Política

El terme municipal de Castillejo està voltat pel de Iniesta. En els darrers anys hi ha un moviment que exigeix que s'elimine el mot "Iniesta" del nom oficial de Castillejo.

## Interès del lloc

Aquest petit poble es va fer famós durant la Guerra Civil espanyola per un cruel assassinat (el cas de José Martín Belmonte).
# Plaça de l'Assumpció (Vilanova i la Geltrú)

La Plaça de l'Assumpció és una obra de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una plaça de reduïdes dimensions de planta lleugerament triangular, en la qual hi concorren pels seus vèrtex quatre carrers. L'església de Santa Maria de la Geltrú presideix l'espai amb la seva escalinata. Aquesta és exemple d'arquitectura religiosa del classicisme barroc. Davant seu s'aixeca un parament de façanes d'edificis entre mitgeres de planta baixa i dues plantes pis compostes sobre eixos verticals amb arcs rebaixats o de mig punt a la planta baixa i balcons o finestres a les plantes pis. La façana nord està conformada per part de l'edifici de la Rectoria i tres cases. La de la cantonada amb semisoterrani, planta baixa i dues plantes pis, la del mig de planta baixa, dues plantes pis i golfa la del costat de la Rectoria amb semisoterrani, i dues plantes pis. Els tres edificis estan composts amb portal rebaixat, balcons i finestres sobre eixos verticals.

## Referències

* ↑ «Plaça de l'Assumpció». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Casa Teresa (Martorell)

Casa Teresa o Casa Verdú és una obra noucentista de Martorell (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Situada en un extrem de la ciutat, enmig de fèrtils terres d'horta, a l'esquerra del riu Anoia. L'edifici és de secció rectangular i té una distribució de planta baixa i dos pisos. La façana principal, orientada a l'est, predomina per la presència d'obertures, amb un total de dotze a la planta baixa, dotze al primer pis i una galeria porxada al darrer nivell. En la majoria dels casos, s'empra arc escarser, a excepció de les dues portes d'accés que són d'arc de llinda i els arcs de la galeria que són de mig punt. Tanmateix, a la planta baixa, a banda de les portes, hi ha deu finestres i a la primera planta es configuren quatre sèries on un balcó ampitador és flanquejat per dues finestres. El parament de l'edifici està arrebossat i pintat en dos tons, diferenciant els emmarcaments de les obertures i les cadenes cantoneres respecte la resta de façana. L'extrem sud-oest de la casa, té un volum adossat, més petit i de dues plantes, però que manté la mateixa tipologia estilística. La coberta del conjunt és de teula àrab i té una inclinació de quatre aigües.

## Història

Casa Teresa és una masia centenària, reformada per a l'ús de residència i centre de dia. L'accés a la finca es fa des de l'avinguda Pau Claris però la masia ja estava edificada abans de la formació de l'avinguda, formada arran del nou traçat de la carretera N-II.

## Referències

* 1 2 «Casa Teresa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 maig 2020].
# Creu del Joncar

La Creu del Joncar és una creu de terme del municipi de Begues (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una creu de ferro de tipologia llatina amb els braços que presenten els extrems patats, lleugerament convexos. Resta encastada en un volum de pedra, de planta octogonal, a manera de taula d'altar. Actualment a la zona de la creuera, als angles dels braços, presenta uns motius decoratius de forja que no formen part de la composició original sinó que són un afegit posterior al 1950.

## Història

Originalment la creu estava situada a l'encreuament del camí Ral amb l'antic camí de l'església de la Rectoria. Al desaparèixer aquest camí a l'església, entorn els anys 30, la creu va ser traslladada uns metres fins a l'encreuament del camí Ral amb la nova carretera de Gavà. Antigament era lloc de parada obligada en els enterraments per fer un cant de les absoltes.

## Referències

* 1 2 «Creu del Joncar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2015].
# Castell de Berrós

El castell de Berrós està situat a Berrós, des d'on es pot veure el castell de Llort al davant i el castell de València al fons. Des del castell es pot veure el pantà de la torrassa i el pui d'Espot: així com els pobles d'Estaís, Jou, la Guingueta d'Àneu i València d'Àneu

## Descripció

Per arribar al jaciment cal agafar el camí que des del poble de Berrós Jussà travessa el torrent de Costalada o de Berrós, després, cal continuar en direcció oest fins al peu d'un grup d'aturonaments on distingeix el castell.
Les restes conformen un conjunt fortificat assentat sobre dos turons. Al primer d'ells, més cap a l'est del poble, s'hi observen les restes d'una torre quadrada, defensada a l'est per un fossat amb un parament de carreus ben tallats i de factura petita. En el mateix turó també es poden apreciar diversos trams d'un recinte murat que baixa en direcció oest cap al segon recinte. Al segon turó, molt més fortificat que el primer, s'hi documenta un perímetre de muralla del qual sobresurten diverses bestorres, a més d'un gran pati interior. A la part més alta s'hi situa una torre de planta quadrada amb la mateixa factura que l'anteriorment descrita. Al seu voltant s'observen una sèrie de retalls a la roca que indiquen l'existència d'un complex d'edificacions relacionades amb l'activitat del castell, però de les quals no és possible establir el seu traçat ni la seva funcionalitat.
Aquest castell està situat sobre l'estret anomenat la Torrassa, i juntament amb el castell de LLort (Espot) defensaven l'entrada a les valls d'Àneu.
Tot i que no es pot establir el moment d'abandonament, al segle XVII apareix documentat com un castell totalment derruït i sense funcionalitat militar.

## Referències

* GENERALITAT DE CATALUNYA. Castell de Berrós [Consultat a: 31 octubre 2022] <https://invarque.cultura.gencat.cat/card/7806>
# Cycloramphus migueli

Cycloramphus migueli és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Silvano, D. & Carnaval, A.C. 2004. Cycloramphus migueli. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Chromidotilapia melaniae

Chromidotilapia melaniae és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Gabon.

## Referències

* ↑ Boulenger, G. A. 1898. A revision of the African and Syrian fishes of the family Cichlidae.--Part I. Proceedings of the Zoological Society of London. 1898 (pt 2): 132-152, Pl. 19.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Chromidotilapia melaniae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lamboj, A. 2002: Chromidotilapia (Teleostei: Cichlidae) in Gabon, with a redescripion of Chromidotilapia regani (Pellegrin, 1906). Verhandlungen der Gesellschaft für Ichthyologie, 3: 71-85.
* Lamboj, A. 2003. Chromidotilapia melaniae and Chromidotilapia nana, two new cichlid species (Perciformes, Cichlidae) from Gabon, Central Africa. Zootaxa Núm. 143: 1-15.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1992. Cichlidae. p. 714-779. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, 902 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Dècada del 320
## Esdeveniments

* 325 — Concili de Nicea I, el primer concili ecumènic.

## Personatges destacats

* Constantí I el Gran (272 – 337)
* Helena de Constantinoble (248 – 329)
* Licini I (307-324), emperador romà.
# Creu del Nord

La Creu del Nord és un asterisme de l'hemisferi nord celeste que correspon gairebé a la constel·lació del Cigne (Cygnus). És molt més gran que la famosa Creu del Sud i està format pels estels més brillants del Cigne: Deneb, Sadr, Giennah, Delta Cygni i Albireo. El "cap" de la creu, Deneb, també forma part de l'asterisme del Triangle d'estiu.
Igual que el Triangle d'estiu, la Creu del Nord és un indicador de les estacions. Cap a mitjanit, la Creu es pot veure gairebé sobre el cap a latituds mitjanes del nord durant els mesos d'estiu; també es pot veure a la primavera a primera hora del matí cap a l'est. A la tardor, la creu és visible al vespre a l'oest fins al novembre. Mai baixa per sota de l'horitzó a latituds de 45° o superiors. Des de l'hemisferi sud es veu de cap per avall i baix en el cel durant els mesos d'hivern.
A l'atles del segle xvii de Johann Bayer, l'Uranometria, se suggerí que Alfa, Beta i Gamma Cygni formaven el pal de la creu cristiana, mentre que Delta i Èpsilon formaven el travesser. L'estel variable P Cygni es considerava que era el cos de Crist. Es creu que KIC 9832227, un sistema estel·lar binari de contacte localitzat prop del braç dret de la Creu del Nord, es fusionà aproximadament fa 1.800 anys produint una nova lluminosa vermella que s'espera que sigui visible a ull nu cap al 2022.

## Estels de la Creu del Nord

| Nom | Designació de Bayer | Magnitud aparent | Lluminositat (× solar) | Tipus espectral | Distància (anys llum) |
| Deneb | α Cygni | 1,25 | 200.000 | A2 | 2615 ± 215 |
| Giennah | ε Cygni | 2,48 | 52 | K0III-IV | 72 |
| Delta Cygni | δ Cygni | 2,87 | 76 | B9 III + F1 V | 170 |
| Sadr | γ Cygni | 2,23 | 33 | F8 Iab | 1600 |
| Albireo | β Cygni | 3 | 1.200 | K2II | 430 |

## Referències

* ↑ Wagman, Morton. Lost Stars: Lost, Missing and Troublesome Stars from the Catalogues of Johannes Bayer, Nicholas Louis de Lacaille, John Flamsteed, and Sundry Others. Blacksburg, Virginia: The McDonald & Woodward Publishing Company, 2003, p. 131. ISBN 978-0-939923-78-6.
* ↑ «Star predicted to explode in 2022». EarthSky Communications. [Consulta: 7 gener 2017].

## Vegeu també

* Triangle d'estiu
* Carro Gran
* Gran diamant
# Kurt Clemens

Kurt Clemens (7 de novembre de 1925 - 19 de juliol de 2021) va ser un futbolista alemany que va jugar a la selecció del Sarre. Va fer 95 anys el novembre de 2020 i va morir el juliol de 2021.

## Referències

* ↑ Martin Neu. «Die Spieler der saarländischen Fußball-Nationalmannschaft» (en german). Saar Nostalgie. [Consulta: 7 maig 2017].
* ↑ Saar-Fußball-Legende Kurt Clemens wurde 95

## Enllaços externs

* Barreaud, Marc. Dictionnaire des footballeurs étrangers du championnat professionnel français (1932-1997). L'Harmattan, Paris, 1998. ISBN 2-7384-6608-7.
* International appearances at RSSSF
# Loc-Eguiner-Saint-Thégonnec

Loc-Eguiner-Saint-Thégonnec (en bretó Logeginer-Sant-Tegoneg) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 325 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 418 | 381 | 366 | 332 | 319 | 336 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Françoise Raoult | |
# Chromidotilapia nana

Chromidotilapia nana és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Gabon.

## Referències

* 1 2 «Chromidotilapia nana» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lamboj, A. 2002: Chromidotilapia (Teleostei: Cichlidae) in Gabon, with a redescripion of Chromidotilapia regani (Pellegrin, 1906). Verhandlungen der Gesellschaft für Ichthyologie, 3: 71-85.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1992. Cichlidae. p. 714-779. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, 902 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Dècada del 320 aC

La dècada del 320 aC comprèn el període que va des de l'1 de gener del 329 aC fins al 31 de desembre del 320 aC.

## Esdeveniments

* Macedònia, l'imperi d'Alexandre Magne, cau en lluites internes a la seva mort
* Començament del període hel·lenístic

## Personatges destacats

* Teofrast
* Piteas
# Cementiri dels Jans

El Cementiri dels Jans és cementiri de Tarragona protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Va ser un fossar destinat a l'enterrament dels no catòlics que es trobava al camí dels fortins. Presenta un petit jardí el qual dona a dues portes de ferro que són pròpiament el cementiri. Curiosa inclusió, en una zona d'habitació, d'un petit fossar laic conegut popularment per «cementiri dels jans». «Jans» és un mot popular que designa l'estranger d'origen vagament nòrdic o anglosaxó.

## Història

El fossar sorgí arran de l'estada de les tropes angleses a la ciutat de Tarragona, a partir de 1709. Encara és propietat de la Corona Britànica, ja que els terrenys es van donar a principis del segle xviii, amb motiu de la Guerra de Successió. El 1841 va tenir lloc el primer enterrament, i el 1992 l'últim. Abans de la ubicació actual estava a una cantera del port, segons consta en un document de 1817.
És el cementiri protestant més antic d'Espanya.

## Referències

* 1 2 «Cementiri dels Jans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 maig 2018].
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Jan». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
# Creu del Mèrit amb Espases

La Creu al Mèrit amb Espases (polonès:Krzyz Zaslugi z Mieczami) és una condecoració polonesa, creada el 19 d'octubre de 1942 pel Govern a l'Exili a Londres durant la Segona Guerra Mundial.
És atorgada per les accions de coratge i valor sense connexió directa amb el combat, així com per les accions de mèrit en circumstàncies perilloses.
Atorgada en 3 graus (or, plata i bronze) als civils o militares per les seves accions meritòries al país o als seus ciutadans més enllà del deure.
Durant la República Popular de Polònia se deixà d'atorgar, però va ser reintroduïda el 18 d'octubre de 1992.

## Disseny

Una creu de Leopold d'or, plata o bronze, amb perles a les puntes, coberta en esmalt vermell. Entre els braços hi surten raigs.
Al centre hi ha un medalló d'esmalt blanc, amb les lletres RP. El medalló està envoltat per una un anell vermell i l'exterior en or o plata. La creu de bronze no té esmalt, els braços són granulats. El medalló central està envoltat per una corona de llorer. Sobre la creu hi ha una barra vertical unida al galó, sobre la qual hi ha 2 espases creuades en or, plata o bronze.
Penja d'un galó grana amb una franja blava als costats. Sobre el galó apareixen les dues espases creuades.
# Gausdal

Gausdal és un municipi situat al comtat d'Innlandet, Noruega. Té 6.227 habitants (2016) i té una superfície de 1.192 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Segalstad bru. Gausdal limita al nord-oest amb el municipi de Sør-Fron, al nord-est amb Ringebu i Øyer, al sud-est amb Lillehammer, al sud amb Nordre Land, i al sud-oest amb Nord-Aurdal i Øystre Slidre.
Al vessant sud de la muntanya Skeikampen hi ha una coneguda zona d'esquí. L'afluent occidental del Gudbrandsdalslågen és el riu Gausa, que flueix a través de la vall de Gausdal. El parc nacional més petit de Noruega, el Parc Nacional d'Ormtjernkampen, es troba dins del municipi.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 11 març 2016].

## Enllaços externs

* Gausdal - Lloc web oficial
# Casa Joan Calls

La Casa Joan Calls és un edifici del municipi de la Garriga (Vallès Oriental) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici civil, un habitatge unifamiliar entre parets mitgeres. Consta de planta baixa i pis. Assentada damunt un sòcol de maçoneria concertada rematat per una faixa de rajoles de color vermell disposades com un tauler d'escacs; aquest element formal es repeteix a la imposta de la planta pis. Les llindes de les obertures de la planta baixa emmarquen i valoren les mènsules del balcó. La barana d'aquest és de ferro fuetejat; el muntant central està rematat per un floró metàl·lic. Al medalló, les llindes de les obertures i les mènsules hi ha botons ceràmics.
S'ha de destacar com a element singular el remat de façana: de forma esglaonada, composta per cintes verticals centrades que es repeteixen lateralment.

## Referències

* 1 2 «Casa Joan Calls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].
# Teatre McSwain

El Teatre McSwain és un teatre i espai d'actuacions musicals ubicat en un antic cinema de 560 butaques a Ada, Comtat de Pontotoc, Oklahoma.
El teatre va ser fundat l'any 1920 per Foster McSwain. A partir de l'any 1935, es van començar a projectar al cinema pel·lícules amb so.
L'any 2002, després de la mort de Paul Alford (que va comprar l'establiment l'any 1991), la nació Chickasaw va adquirir l'edifici.

## Referències

* ↑ «ROUTES: Chickasaws bring back golden years to McSwain» (en anglès), 11-12-2012. Arxivat de l'original el 2012-12-11. [Consulta: 17 setembre 2022].
* ↑ «McSwain Theatre» (en anglès), 16-02-2015. Arxivat de l'original el 2015-02-16. [Consulta: 17 setembre 2022].
# Escolta es vent

Escolta es vent és una havanera menorquina composta l'any 1966 amb música de José Luís Ortega Monasterio i lletra de Tòfol Mus Reynés. Aquesta cançó va guanyar molta popularitat quan Lluís Sintes la va incloure al disc LP "Port de Maó" (1983), i actualment s'ha convertit en un dels himnes de Menorca.

## Referències

* ↑ Darder, Clàudia. «El talent balear marcarà la gala dels premis Max en els seus 25 anys: "Volem que sigui una festa"», 02-06-2022. [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ Enderrock.cat. «Recordant el festival de la cançó menorquina | Enderrock.cat». [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ «‘Escolta es vent’ cumple 50 años y a Tòful Mus le regalan una web - menorca al día» (en castellà), 26-04-2016. [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ «Port de Maó de Lluís Sintes» (en castellà). datos.bne.es. [Consulta: 29 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Escolta es vent - Lluís Sintes (rec. 1983)
* Web Escolta es vent, inclou aquesta i altres cançons de Tòfol Mus Reynés.
# Dècada del 330

La dècada del 330 comprèn el període que va des de l'1 de gener del 330 fins al 31 de desembre del 339.

## Personatges destacats

* Emperadors romans: Constantí I el Gran (r. 306-337) i Constanci II (r. 337–361).
# Carrer de la Plateria (l'Arboç)

El Carrer de la Plateria és un carrer del municipi de l'Arboç inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquest carrer és perpendicular al carrer Major, està comprès exactament entre el carrer Major i el carrer Jussà i corre paral·lel al carrer dels Missers. La seva principal característica és que és molt estret i ombrívol. No té cap resta notable que ens recordi el call jueu que emplaçava. La seva importància és totalment històrica.
La primera notícia de l'existència d'un call jueu és del 1317 en un document de Jaume el Just dirigit al batlle de Barcelona, on diu que en pagament a les fortes despeses a les quals contribuïren el pobles de l'Arboç i del lloc de Puiggraner, els concedeix que s'ho puguin cobrar durant set anys dels jueus existents a la vila. Més tard i com premi a l'ajut que la vila oferí a Pere el Cerimoniós durant la guerra amb Castella li són concedides l'establiment de deu cases (habitacions a famílies de jueus) per tal que contribueixen a les càrregues i despeses de la vila (1366). El document era només vigent durant deu anys. El grup de jueus s'instal·là al carrer de la Plateria, que agafà aquest nom segurament perquè alguns dels jueus treballaven en aquest sector, el treball de la plata. A l'època dels Reis Catòlics foren expulsats, però molts d'ells es convertiren i continuaren a l'Arboç.

## Referències

* 1 2 «Carrer de la Plateria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Creu del Diamant

La Creu de diamant és una asterisme típic del cel austral, visible en la part oriental de la constel·lació de la Quilla.
És formada per quatre estels: β Carinae, θ Carinae, υ Carinae i ω Carinae; aquests quatre estels brillants creen una perfecta forma de diamant, d'allí el nom propi de l'asterisme; el grup complet d'estrelles només poden ser observades per observadors situats al sud del paral·lel 20° nord.
Com en l'asterisme es proper a la Falsa Creu i a la mateixa constel·lació de la Creu del Sud, falta una estrella central a la intersecció dels "eixos". A diferència de la Falsa Creu, aquest asterisme rarament es pot confondre amb la propera Creu del Sud, tant per la seva forma, massa allargada, com per la seva brillantor, molt inferior a la de la veritable constel·lació de la Creu del Sud.

## Enllaços externs

* (anglès) Introduction to the Southern Sky Arxivat 2006-12-10 a Wayback Machine.
* (anglès) Southern Sky Photos
* (anglès) Deepsky Observer's Companion Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
# Govern de Catalunya 1984

«Govern de Catalunya 1984» té aquests significats:
* Govern de Catalunya 1980-1984
* Govern de Catalunya 1984-1988