OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carretera Romàntica

La Carretera Romàntica (alemany: Romantische Straße) és una ruta escènica enginyada per agents de promocions de viatge la dècada del 1950. Passa per uns 350 quilòmetres de carretera entre Würzburg i Füssen al sud d'Alemanya, concretament a Baviera i Baden-Württemberg, enllaçant un nombre de castells i ciutats pintoresques. En temps medievals, va ser una ruta comercial que connectava el centre d'Alemanya amb el sud. Avui, aquesta regió és pensada per molts viatgers internacionals per posseir "cultura quintesalista" i decorat alemany, en ciutats com Nördlingen, Dinkelsbühl i Rothenburg ob der Tauber i en castells com Burg Harburg i el famós Neuschwanstein. La Carretera Romàntica és marcada pels camins amb signes marrons.

## Al llarg de la ruta

De nord a sud:
* Würzburg.
* Holzkirchen (Unterfranken). (Nou itinerari des del 2016)
* Urphar. (Nou itinerari des del 2016)
* Wertheim. (Nou itinerari des del 2016)
* Tauberbischofsheim.
* Lauda-Königshofen.
* Bad Mergentheim.
* Weikersheim.
* Röttingen.
* Creglingen.
* Rothenburg ob der Tauber.
* Schillingsfürst.
* Feuchtwangen.
* Dinkelsbühl.
* Wallerstein.
* Nördlingen.
* Harburg.
* Donauwörth.
* Augsburg.
* Friedberg.
* Kaufering.
* Landsberg am Lech.
* Hohenfurch.
* Schongau.
* Peiting.
* Rottenbuch.
* Wildsteig.
* Steingaden i Wieskirche.
* Halblech.
* Schwangau, Neuschwanstein i Hohenschwangau.
* Füssen.
* Würzburg
* Rothenburg ob der Tauber
* Nördlingen
* Neuschwanstein i Hohenschwangau
* Final de la Carretera Romàntica a Abbey St. Stephan dintre de Füssen

## Referències

* ↑ Erwin Seitz, Dominik Rossmann: Fallstudien zum Tourismus-Marketing: Marketing-Erfolg trainieren. Vahlen, 2007. ISBN 9783800633951
* ↑ «Die Romantische Strasse - Urlaub in Schwangau im Allgäu in Bayern», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2012-10-11. [Consulta: 12 maig 2020].
* ↑ «Heute & Gestern» (en alemany). [Consulta: 12 maig 2020].

## Bibliografia

* Anneliese Klücks i Isabelle Aguet, La Route romantique: au cœur de l'Europe, Minerva, Genève, 1992, 95 pàgs. ISBN 9782724254761
* Die romantische Straße. Merian, 7. Jahrgang, Heft 12/1954, Hoffmann und Campe, Berlin, 1954.
* Hermann Lemperle (Einf.), Wolf Strache (Hrsg.): Die Romantische Straße in Farben, Verlag Die Schönen Bücher Strache, Stuttgart, 1969.
* Irene Reif: Romantik in kleinen Dosen. Die fränkische Romantische Straße. Franken-meine Liebe, Oberfränkische Verlagsanstalt, Hof 1989, S. 167f, ISBN 3-921615-91-7
* Simone Schröder: Romantische Straße-Radweg: kompakte Radtourenkarte für unterwegs! ; Infos zu Sehenswertem, Übernachtungsverzeichnis, Campingplätze, Einkehrstopps; extra Stadtpläne; GPS-genau. Kompass-Kt.-GmbH, Innsbruck, 2013, ISBN 978-3-85026-795-3
* Romantische Straße., Bikeline-Radtourenbuch, 1:75000. 8. Auflage. Verlag Esterbauer, 2017, ISBN 978-3-85000-036-9

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial (alemany)
* Pàgina web oficial (anglès)
# Grup Lacetània

El Grup Lacetània fou una entitat cultural fundada a Igualada l'any 1960 i dissolta l'any 1966. L'associació va aprofitar l'aixopluc de l'església per organitzar reunions sobre la llengua i història catalanes, de filosofia, d'arts escènics, de música… amb obertura tant als referents clàssics com d'avantguarda. La seva actuació va permetre connectar la ciutat d'Igualada al moviment de recuperació de la cultura catalana als anys 1960.
A més de les conferències setmanals a la rectoria, organitzava exposicions, concerts de música, cursos de llengües: català, esperanto, anglès, italià i alemany. Va trobar el seu origen en un curs de català que es donava a la rectoria, al qual a poc a poc s'hi van introduir temes de cultura general. Pous va proposar el nom de Lacetània en record dels antics habitants de la zona, els lacetans. La participació femenina en aquesta època era prou inhabitual.
Els primers membres van ser Pius Morera i Prat, el seu germà Josep Morera i Prat i uns amics, Remigi Combalia, Manuel Vidal i Pere Bas, fill de l'estamper Pere Bas i Vich. Van ser un grup de joves que va remoure el món cultural igualadí sota el mestratge d'Antoni Pous i Argila, vicari de la parròquia de Santa Maria d'Igualada, i d'on sortiren un conjunt de personalitats de relleu, entre les quals es troben, a més dels ja esmentats, Magí Puig, Assumpta Sagristà, Anna Maria Vaqués, Jordi Savall, David Padrós, Josep Maria Torras i Ramon Cotrina. Va publicar la revista Textos i quatre monografies en la col·lecció Quaderns del Lacetània.

## Referències

* ↑ Puig i Gubern, 1999, p. 18.
* ↑ Torras i Ribé, Josep Mª «El Centre d'Estudis Comarcals d'Igualada en la perspectiva del seu 40$^é$ anniversari». Miscellanea Aqualatensia, Núm. 4, 1987, pàg. 14.
* ↑ Puig i Gubern, 1999, p. 20.
* ↑ Farré i Puntí, 2002, p. 71-72.
* ↑ Farré i Puntí, 2002, p. 74.
* ↑ Puig i Gubern, 1999.
* ↑ Farré i Puntí, 2002, p. 1.
* ↑ Manent, Albert. La represa. Edicions 62, 2008, p.146 (Biografies i memòries número 73). ISBN 8429761349.

## Bibliografia

* Farré i Puntí, Ramon. «1.11 ‘El grup Lacetània’ i ‘La revista Textos i els Quaderns del Lacetània‘». A: Antoni Pous, poeta i traductor. Barcelona: Universitat autónoma de Barcelona, 2002, p. 70-84. ISBN 846881721X.
* Puig i Gubern, Magí «El grup Lacetània». Revista d'Igualada, 1999, pàg. 18-22.
# Lanassa

Lanassa (en grec antic Λάνασσα) fou la filla d'Agàtocles, el tirà de Siracusa.
Es va casar amb Pirros, rei de l'Epir, i li va aportar en dot la important illa de Còrcira (Corfú), que Agàtocles havia conquerit feia poc. Va ser la mare de dos fills del rei epirota: Alexandre (que en va ser el successor) i Helenos. Indignada perquè el seu marit la deixava de costat en favor de dues altres esposes, ambdues d'origen bàrbar, se'n va anar a Còrcira i va oferir a Demetri Poliorcetes de Macedònia la seva mà i el govern de l'illa. Demetri va acceptar i va anar a Còrcira on es va casar amb Lanassa, deixant després una guarnició per assegurar la seva nova possessió, segons diuen Plutarc, Diodor de Sicília i Justí. Al cap de poc temps Demetri va ser derrotat i enderrocat, l'any 288 aC, i Lanassa ja no es menciona més en cap font.

## Referències

* ↑ Lanassa a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 716
# Sells (mitologia)

* Per a altres significats, vegeu «Sells».
Els Sells (en grec antic Σελλοί Selloi) eren els profetes i endevins de l'Oracle de Dodona, a l'Epir.
Obtenien les respostes, entre altres mètodes, interpretant els sons de les fulles d'un roure sagrat quan les movia el vent, o el xocar entre si d'uns recipients de bronze penjats uns al costat d'altres. Com a sacerdots de Zeus en aquest santuari en parla Homer a la Ilíada, on els anomena profetes i intèrprets de Zeus. Quan Aquil·les se separa del seu amic Patrocle que va a enfrontar-se a Hèctor, invoca la protecció de Zeus de Dodona, i recorda que allà hi viuen els Sells "que no es renten els peus i dormen a terra". El costum de no rentar-se els peus no està testimoniat en els rituals grecs i s'ha pensat en alguna influència exterior, possiblement d'origen semita. De fet, Estrabó diu que els Sells eren bàrbars.
Hesíode diu que abans de passar a ser una casta sacerdotal, els Sells eren un poble que tenia com a avantpassat comú un llenyataire, Hellos (els sells també es deien hells), que va abandonar la seva destral quan, en el moment d'anar a tallar una alzina va ser advertit per un colom des de les seves branques de que estava a punt de cometre una impietat. D'aquest poble en va sortir un grup especialitzat de profetes.
Filòstrat, descriu un conjunt artístic que hi havia a Dodona on es representaven els profetes de Zeus. Afirma que vivien al dia i que no buscaven mitjans de subsistència, i es guanyaven el favor de Zeus sobrevivint només amb allò que tenien a la vora. Els sacerdots representats tenien diverses funcions: un era l'encarregat dels guarniments, un altre de les pregàries, un tercer recollia els pastissos dels sacrificis, un altre els grans d'ordi i els cistells i dos més s'ocupaven dels sacrificis cruents.
Heròdot, que va visitar Dodona a mitjans del segle v aC, no menciona els Sells, però sí l'existència de tres Pelèiades i diu que eren profetesses. Estrabó fa referència a la substitució dels profetes masculins pels femenins en aquest santuari.

## Referències

* 1 2 Montero, santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 264-265. ISBN 8481641618.
* ↑ εἰκόνες, II, 33
# Javier Los Arcos y Miranda

Javier Los Arcos y Miranda (Sangüesa, 17 de novembre de 1847 - Badalona, 27 de març de 1905) fou un enginyer, militar i polític navarrès, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Biografia

En 1866 va ingressar a l'Acadèmia d'Enginyers de Guadalajara, d'on es va graduar com a tinent en 1871. Va lluitar en la Campanya del Nord de la Tercera Guerra Carlina adaptant les fortificacions de Pamplona i d'alguns forts de Bilbao per defensar-la millor de l'artilleria. En acabar la guerra fou ascendit a capità i va ser secretari de la Comandància general d'Enginyers de Pamplona.
Després treballaria com a professor d'arquitectura militar a l'Acadèmia d'Enginyers de Guadalajara, i catedràtic a l'Escola d'Enginyers de Madrid. Fou elegit diputat pel districte d'Aoiz a les eleccions generals espanyoles de 1876, 1879, 1884, 1886, 1891 i 1893. Va defensar els interessos navarresos durant la Gamazada. També fou director general de Correus, d'Establiments Penals i vocal de la Junta d'Aranzels.
En 1890 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, i en va prendre possessió en 1891 amb el discurs Aplicaciones de las Ciencias Exactas, Físicas y Naturales, al arte de las guerras.

## Obres

* Organización militar y sistema permanente defensivo de la Península... (1875)

## Referències

* ↑ Javier Los Arcos, Enciclopedia de Navarra
* ↑ Javier Los Arcos a l'Enciclopedia Vasca Auñamendi
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Biografia Arxivat 2016-05-05 a Wayback Machine. al web de la RAC
# Ara Gaya

Ara Gaya o Ana Gaya (hangul: 아라가야 o 안라가야) fou un dels estats tribals que va formar part de la confederació de Gaya a Corea al segle i aC. Va ser absorbit pel regne de Silla el 559.
# Restrictivitat

La restrictivitat és un terme emprat per descriure les condicions d'hibridació d'àcids nucleics. Habitualment, hom l'anomena "estringència" o "astringència", per calc de l'anglès "stringency", però aquestes denominacions són incorrectes en català. Les condicions de reacció que afecten el procés d'hibridació de l'ADN o ARN de cadena simple per formar polinucleòtids (ADN, ARN o ADN-ARN híbrids) de doble cadena són, fonamentalment:
* la temperatura
* la força iònica (concentració salina)
* el pH
La restrictivitat indica el grau en què aquestes condicions afecten a l'especificitat de la hibridació. En condicions molt restrictives només es formen híbrids amb una complementarietat perfecta (homodúplex), és a dir, que tenen totes les bases correctament aparellades. En canvi, en condicions poc restrictives es poden hibridar cadenes de forma no específica (heterodúplex), sense una complementarietat rigorosa.
L'augment de la temperatura o la disminució de la concentració salina tendeixen a augmentar la selectivitat

## Temperatura

Les cadenes dobles d'ADN (o ARN) tenen una determinada temperatura de fusió en què les dues cadenes se separen. La temperatura de fusió depèn de les característiques de les cadenes (%G-C, complementarietat, longitud, etc.) i de l'entorn.
Els híbrids totalment complementaris tenen una temperatura de fusió superior a aquells que ho són parcialment. Per tant:
* A temperatures elevades (per sota de la temperatura de fusió) només hibridaran seqüències perfectament complementàries.
* A temperatures baixes hibridaran seqüències amb menor complementarietat.

## Força iònica

Els ions estabilitzen les unions inespecífiques de les cadenes de polinucleòtids. Amb una força iònica elevada, doncs, les cadenes d'ADN i ARN s'hibriden de forma inespecífica. Una disminució de la concentració salina tendeix a augmentar la selectivitat d'hibridació.

## Enllaços externs

* Glossari de Biotecnologia per a Menjar i Agricultura(anglès)
* Euroaletes, el Glossari de MWG Operon de Termes Biotècnics(anglès)

## Referències

* ↑ «restrictivitat». Termcat. Arxivat de l'original el 2011-10-16. [Consulta: 2 març 2019].
# Carrer Major (Poboleda)

El Carrer Major és una via pública de Poboleda (Priorat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Sector de la població que mena de la carretera fins al Pla de l'Església i vertebrat pel carrer Major. Dos carrerons sense sortida i dos més que comuniquen amb el carrer del Raval són coneguts pel mateix nom. Empedrat abans amb còdols, avui és cimentat. Aproximadament rectilini, el carrer Major té bones cases, que caldria datar des del segle xviii fins al XIX, amb portes de maó o adovellades. Aquestes cases, aprofitant el pendent del carrer, tenen una galeria adossada a la part posterior, orientada al sud i mirant al riu. Cal destacar les portalades de les cases números 2, 17, 19, 21(1793), 25 (1857), 27 (adovellada) i 31 (1803).

## Història

Cal datar el carrer Major en els primers moments de la població. Les construccions avui existents, datades bàsicament entre els segles xviii i xix, palesen una època de puixança que correspon a l'increment de riquesa i demogràfia experimentat en aquell període.

## Referències

* 1 2 «Carrer Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Carrer Major». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Grup M101

El Grup M101 és un grup de galàxies localitzat a la constel·lació de l'Ossa Major. Aquest grup està anomenat amb el nom del membre més lluent del grup, la Galáxia del Molinet (M101), on molts dels membres del grup són companys seus. El grup és un dels molts localitzats en el Supercúmul de Verge (Supercúmul local).

## Grups pròxims

El Grup M51, que inclouen la galáxia del Remolí (M51) i la Galáxia del Gira-sol (M63), està localitzat al sud-est del Grup M101, i el Grup NGC 5866 està localitzat al nord-oest. Les distàncies per a aquests tres grups (determinades per les distàncies del membres individuals) són similars, i suposen que el Grup M51, el Grup M101 i el Grup NGC 5866 són actualment parts d'un gran grup. Però, molts dels mètodes per a identificació (incloent d'algunes referències citades dalt) són identificats com a grups separats.

## Referències

* 1 2 3 Lucas Macri «A Database of Cepheid Distance Moduli and Tip of the Red Giant Branch, Globular Cluster Luminosity Function, Planetary Nebula Luminosity Function, and Surface Brightness Fluctuation Data Useful for Distance Determinations». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 01-06-2000, pàg. 431–459. DOI: 10.1086/313391.
* ↑ R. B. Tully Astrophysical Journal, 257, pàg. 389-422. DOI: 10.1086/159999.
* ↑ L. Ferrarese, H. C. Ford, J. Huchra, R. C. Kennicutt Jr., J. R. Mould, S. Sakai, W. L. Freedman, P. B. Stetson, B. F. Madore, B. K. Gibson, J. A. Graham, S. M. Hughes, G. D. Illingworth, D. D. Kelson, L. Macri, K. Sebo, N. A. Silbermann Astrophysical Journal Supplement, 128, pàg. 431-459. DOI: 10.1086/313391.
# Lanat

Lanat (en llatí: Lanatus) era un nom de família de la gens Menènia, esmentada entre el 503 aC i el 376 aC, que van portar personatges distingits al començament de la república. Els primera Lanatus eren patricis, segurament cap al final de la monarquia dels Tarquinis, però després la família va esdevenir plebea.
Només van utilitzar el cognom Lanat (Lanatus). L'orador Ciceró parla d'una tribu romana de nom Menènia, i Appià d'un Meneni que va ser proscrit pels triumvirs l'any 43 aC i va ser lliurat de la mort per la devoció d'un dels seus esclaus.
Els principals membres de la família van ser:
* Agripa Meneni Lanat, cònsol el 503 aC.
* Tit Meneni Agripes Lanat, cònsol el 477 aC.
* Til Meneni Agripes Lanat, cònsol el 452 aC.
* Luci Meneni Agripes Lanat, cònsol el 440 aC.
* Agripa Meneni Agripes Lanat, cònsol el 439 aC, i el 419 aC i 417 aC tribú amb potestat consolar.
* Luci Meneni Lanat, quatre vegades tribú amb potestat consolar al segle IV aC.

## Referències

* ↑ Appià, Guerres civils, IV, 44 (grec antic)
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 716.
# Sellia

Sellia és un municipi italià, situat a la regió de Calàbria i a la província de Catanzaro. L'any 2023 tenia 476 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 527 | 535 | 476 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |
# Marc Madiot

Marc Madiot (Renazé, Mayenne, 16 d'abril de 1959) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1980 i 1994.
Excel·lent corredor de ciclo-cross, destacà sobre els recorreguts tècnicament més difícils, cosa que li va permetre guanyar dues vegades la París-Roubaix, el 1985 i 1991. També destaca una etapa al Tour de França, així com un Campionat de França en ruta (1987).
El 1997 es feu càrrec de la direcció esportiva de l'equip francès Française des Jeux. L'abril de 2007 fou nomenat Cavaller de la Legió d'honor.
El seu germà Yvon Madiot també fou ciclista professional durant els anys vuitanta del segle xx.

## Palmarès

* 1979
** 1r als Boucles de la Mayenne
** 1r a la París-Roubaix sub-23
* 1981
** 1r del Tour del Llemosí i vencedor d'una etapa
* 1982
** Campió de França de ciclo-cross
* 1983
** 1r a la Polynormande
** Vencedor d'una etapa del Giro de Sardenya
* 1984
** 1r del Circuit de l'Aulne
** 1r al Trofeu dels Escaladors
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
* 1985
** 1r de la París-Roubaix
** 1r al Gran Premi de Mauléon-Moulins
** 1r al Gran Premi de Plumelec
** 1r al Gran Premi de Valònia
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1987
** Campió de França en ruta
** 1r del Tour de l'Avenir
** 1r a la Polynormande
* 1989
** Vencedor d'una etapa del Critèrium Internacional
* 1991
** 1r de la París-Roubaix
* 1992
** 1r al Trofeu dels Escaladors
** Vencedor d'una etapa als Quatre dies de Dunkerque

### Resultats al Tour de França

* 1982. 30è de la classificació general
* 1983. 8è de la classificació general
* 1984. 35è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1985. 26è de la classificació general
* 1987. 47è de la classificació general
* 1988. 66è de la classificació general
* 1989. 34è de la classificació general
* 1991. 115è de la classificació general
* 1992. 70è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1982. 34è de la classificació general
* 1988. 12è de la classificació general

## Enllaços externs

* Marc Madiot a ProCyclingStats
* Fitxa de Marc Madiot a sitiodeciclismo.net
* Palmarès de Marc Madiot a cyclebase.nl
* Web oficial de Marc Madiot Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine. (francès)
# Ara Catalunya

Ara Catalunya, o Ara, és una formació política que naix a partir del partit Ara Reus, que es va constituir el 7 de febrer del 2011 a la capital del Baix Camp, que, segons el web d'Ara Catalunya, es tracta d'«una agrupació política independent, d’esperit purament municipalista i que no està sotmesa a cap influència ideològica política marcada per Madrid i/o Barcelona ni per directrius de partits convencionals.»

## Referències

* ↑ «AraCatalunya». [Consulta: 17 maig 2023].
# Ona Planas

Ona Planas (Arenys de Munt, 23 de desembre de 1962) és una actriu, directora de cinema i realitzadora de publicitat catalana. Llicenciada en Filosofia i Lletres en la Universitat Autònoma de Barcelona. Ha treballat en equips de direcció de cineastes com Ridley Scott (1492: Conquest of Paradise), Jim McBride (La taula de Flandes) i George Lucas (The Young Indiana Jones Chronicles). Des de principis dels anys 90 escriu i dirigeix els seus propis guions per al cinema. Des de 1998 combina el treball en cinema amb la realització publicitària.
Interessada al cinema independent l'any 2010 va crear el grup Cine Urgente per dinamitzar projectes cinematogràfics al marge de la indústria i sistemes de subvenció tradicionals. També és sòcia fundadora i productora amb Maru Escalante de VivalaFilms creada en 2007 amb l'objectiu de produir i realitzar els seus projectes audiovisuals propis i apadrinar altres artistes. Actualment, combina la seva dedicació al cinema independent amb la programació cultural.

## Premis i nominacions
### Premis

* 1991: Premi al millor curtmetratge de la Biennal de Barcelona per El tren de la bruixa
* 1996: Premi al millor curtmetratge al Festival de Cinema de Girona per Narcís Comadira. Esculpint el temps

### Nominacions

* 2011: Gaudí a la millor pel·lícula per televisió per El viatge vertical

## Referències

* ↑ «Ona Planas». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
* ↑ «Ferida arrel: Maria-Mercè Marçal». Drac Màgic. Arxivat de l'original el 4 de juny 2013. [Consulta: 21 febrer 2015].
* ↑ Massot, Josep «Escribiendo con la cámara». La Vanguardia, 30-05-2011 [Consulta: 21 febrer 2015]. Arxivat 18 de febrer 2015 a Wayback Machine.
* ↑ «Nominats III Premis Gaudí» (pdf). Vilaweb.cat. [Consulta: 25 juny 2018].

## Enllaços externs

* Ona Planas a Catalan Films Database
* Ser o no ser famoso. Soy Cámara. El programa del CCCB.
# Masujiro Nishida

Masujiro Nishida és ser un futbolista i entrenador japonès. Va dirigir la selecció japonesa, els Far Eastern Championship Games 1923.

## Referències

* ↑ (japonès)Japan Football Association
* ↑ (japonès)Japan Football Association
# Carrer Major (Rajadell)

El Carrer Major és una obra del municipi de Rajadell (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de cases unifamiliars entre mitgeres, formant un carrer força estret d'una amplària de cinc metres, amb un pis i planta baixa a manera de botiga magatzem, tots els habitatges són coberts a doble vessant i repeteixen un mateix model. Els murs són de pedra i morter, avui no són arrebossats.

## Història

Els senyors del Castell de Rajadell (Els Pignatelli) van vendre les seves possessions al Bages i a Rajadell l'any 1857, però abans havien començat a parcel·lar i vendre lots de terra, petits patis o solars al peu del castell per a edificar cases o horts. Així comença a fer-se el poble actual, a mitjan s. XIX (el 1852 tenia 12 cases i el 1857 unes 30).
A partir del segle xviii a estendre's el conreu de la vinya va arribar gent nova, que forma el poble a sota el castell barrejant-se amb la gent dels masos. Amb la fil·loxera Rajadell comença a perdre població, fenomen que s'accentuà en quedar el poble sense comunicacions.

## Referències

* 1 2 3 «Carrer Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2015].
# HRP

HRP té els següents significats:
* Alta Ruta Pirinenca (del seu nom en francès Haute Randonnée Pyrénéenne), itinerari d'alta muntanya que travessa els Pirineus de l'Atlàntic a la Mediterrània
* Historic Royal Palaces, institució privada britànica que té cura del manteniment de diversos palaus reials anglesos
* Programa Especial de Reproducció Humana (del seu nom en anglès Human Reproduction Programme), programa de l'Organització Mundial de la Salut i el Banc Mundial per a estudis sobre reproducció
* HRP Rescuer, model d'helicòpter amb rotors en tàndem
* Peroxidasa de rave rusticà (del seu nom en anglès Horseradish Peroxidase), enzim provinent del rave rusticà, d'ús freqüent en bioquímica