OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Esquema unifilar

    Nota: L'article pot necessitar alguna petita correcció
Un esquema o diagrama unifilar és una representació gràfica d'una instal·lació elèctrica o de part d'ella. L'esquema unifilar es distingeix d'altres tipus d'esquemes elèctrics en què el conjunt de conductors d'un circuit es representa mitjançant una única línia, independentment de la quantitat d'aquests conductors. Típicament l'esquema unifilar té una estructura d'arbre.

## Elements típics en un esquema unifilar

La següent és una relació no exhaustiva d'elements gràfics que se solen trobar en un esquema unifilar.

### Quadres elèctrics

Tots els components que es troben a l'interior d'un mateix quadre elèctric es representen en l'interior d'un polígon (probablement un rectangle). Aquest polígon representa el quadre elèctric i se sol dibuixar amb una línia discontínua. A més, és convenient que una etiqueta identifiqui quin quadre fa referència cada polígon. rètol tècnic al marge inferior dret i continuem per gripaus

### Circuit

Un circuit és una branca de l'esquema unifilar amb dos extrems. L'extrem superior pot ser l'inici de l'esquema unifilar o estar connectat a un altre circuit aigües amunt. L'extrem inferior pot estar connectat a un o més circuits aigües avall, o un receptor.

### Nombre i característiques dels conductors

El nombre de conductors d'un circuit es representa mitjançant uns traços oblics, i paral·lels entre si, que es dibuixen sobre la línia. Només es representen els conductors actius (no el de terra), pel que és habitual trobar dos, tres o quatre traços, per a circuits monofàsics, trifàsics sense neutre i trifàsics amb neutre, respectivament.
Al costat de cada branca s'indiquen les característiques del conductor, com nombre de conductors, secció, material, aïllament, canalització, etc.

### Aparellatge de protecció o maniobra

En algunes branques de l'esquema unifilar és possible trobar aparellatge de protecció o de maniobra com, per exemple, interruptors diferencials, magnetotèrmics o relé s. També és usat per a pràctiques o instal·lacions sobre plànols

### Receptors

Les branques inferiors de l'esquema unifilar alimenten receptors elèctrics, com ara llums, preses de corrent, motors, etc.
Cada grup de receptors iguals en un mateix circuit es representa mitjançant un únic símbol.
Sota el símbol del receptor s'indiquen algunes dades d'interès, com la designació del receptor, la quantitat, la potència de càlcul de la línia, la longitud màxima o la caiguda de tensió en el punt més allunyat de la línia.
Es pot donar el cas que un o més receptors siguin un altre quadre elèctric (o subquadre) que s'alimenta del quadre anterior (o quadre principal) ...

## Nota

* ↑ Juan José Manzano Orrego. Electricidad I. Teoría básica y prácticas. Marcombo, October 2007, p. 95–. ISBN 978-84-267-1456-5 [Consulta: 30 December 2011].
# Ptychadena bunoderma

Ptychadena bunoderma és una espècie de granota que viu a Angola, Zàmbia i, possiblement també, a la República Democràtica del Congo.

## Referències

* Poynton, J.C. & Channing, A. 2004. Ptychadena bunoderma.
Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 19 d'abril del 2008.
# Perlocució

La perlocució és un acte de parla que implica un efecte en el seu interlocutor. El concepte va ser introduït per John Langshaw Austin l'any 1962.
El filòsof britànic John Langshaw Austin va establir tres tipus d'acte de parla en la Conferència IX publicada pòstumament el 1962, How to Do Things with Words: locucionari, il·locucionari i perlocucionari.
L'acte perlocucionari el descriu com: "els que produïm o aconseguim perquè diem alguna cosa, tals com convèncer, persuadir, dissuadir, i també, sorprendre o confondre"
Com a exemple, considerar l'enunciació següent: "Per cert, tinc un CD de Debussy; t'agradaria que te'l deixés?" La seva funció il·locucionària és un oferiment, mentre que el seu efecte perlocucionari desitjat podria ser impressionar l'oient, mostrar una actitud amistosa, o bé encoratjar l'interès en un tipus determinat de música.

## Referències

* ↑ «perlocució | enciclopedia.cat». [Consulta: 15 desembre 2022].
* ↑ Austin, John L. (1962), How to Do Things with Words, Oxford: Oxford University Press, p. 101.
* ↑ Cuenca, Maria Josep. Lingüística i ensenyament de llengües. Universitat de València, 1994. ISBN 9788437016184.
# Anacroneuria chipaya

Anacroneuria chipaya és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults tenen el cap marró groguenc clar amb taques marrons envoltant cada ocel.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Perú, Colòmbia i Bolívia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark & Sivec, 1998. Scopolia 40:19.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):151.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Stark, 2004. Spixiana 27(1):80.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 17 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Significance of Glutathione to Plant Adaptation to the Environment (anglès)
# Què passa, Lliri Tigrat?

Què passa, Lliri Tigrat? (títol original en anglès What's Up, Tiger Lily?) és una pel·lícula estatunidencojaponesa (1966) de Woody Allen i Senkichi Taniguchi. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

“Què passa, Lliri Tigrat?” té la particularitat de ser una pel·lícula feta a partir d'una pel·lícula de sèrie B japonesa Internacional Secret Policia: Key of Keys els drets de la qual pertanyien al productor Ben Shapiro. Woody Allen en fa una nova història suprimint escenes, donant-li la volta a d'altres, i creant diàlegs en el doblatge dels quals participa. En la seva estrena, jutjant el resultat llastimós, intenta impedir la seva distribució però, comprovant l'èxit, tant amb la crítica com del públic, s'hi repensa. La part musical és dels Lovin' Spoonful, un grup de música pop, l'estil del qual contrasta amb la música jazzy de les altres pel·lícules de Woody Allen.

## Repartiment

Les dues actrius principals, Mie Hama i Akiko Wakabayashi, són sobretot conegudes a Occident per als seus papers respectius de Kissy Suzuki i Aki a la pel·lícula de James Bond “Només es viu dues vegades”.
* Tatsuya Mihashi: Phil Moskowitz
* Woody Allen: el narrador
* Akiko Wakabayashi
* Mie Hama
* Tadao Nakamaru: Shepherd Wong
* Tetsu Nakamura: Ministre d'afers exteriors
* Louise Lasser: Una de les veus
# Carnisser dorsinegre

El carnisser dorsinegre (Cracticus mentalis) és una espècie d'ocell de la família dels artàmids.

## Hàbitat i distribució

Habita les sabanes, clars i boscos oberts, al sud-est de Nova Guinea, des de Merauke fins Port Moresby. Nord-est de Queensland des de la Península del Cap York cap al sud fins al Riu Mitchell i l'àrea de Cooktown.

## Referències

* ↑ «Carnisser dorsinegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Manuel Brullet i Tenas

Manuel Brullet i Tenas (Mataró, 1941) és un arquitecte català.
Va fer els seus estudis a l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona i és professor des de l'any 1968 en la mateixa ETSAB, impartint l'assignatura de Projectes. Les seves obres són de formes contundents i geomètriques, gran seguidor de Louis Kahn, al que va conèixer en finalitzar els seus estudis d'arquitectura.
Va realitzar juntament amb Albert de Pineda i Álvarez, aconseguint el Premi FAD d'Arquitectura de l'any 1992, la reforma i rehabilitació de l'Hospital del Mar entre els anys 1988/1991 i el projecte del Parc d'Investigació Biomèdica emplaçat al costat d'aquest Hospital. En col·laboració amb aquest mateix arquitecte l'any 2000 han realitzat l'Hospital Hedwigshöhe a Berlín i el 2002 la nova Clínica Quirón a Barcelona.
Als anys 1993/1994 s'encarrega del projecte de la construcció del Campus Politècnic de la Universitat Rovira i Virgili a Tarragona. En aquesta mateixa data se li demana que realitzi les reformes entre els tres edificis de la Casa de la Ciutat (Barcelona) així com l'enderrocament de les últimes plantes de l'edifici Novíssim de l'Ajuntament de la plaça Sant Miquel.

## Referències

* ↑ «Manuel Brullet i Tenas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Parc de Recerca Biomèdica de Barcelona; Manuel Brullet i Tenas, Albert de Pineda i Àlvarez, [amb Alfonso de Luna, arquitectes]». Universitats, Recerca i Societat de la Informació. Arxivat de l'original el 2012-07-08. [Consulta: 4 març 2011].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'estudi de Manel Brullet
* Projecte Hospital Hedwigshöhe, Font: Col·legi d'Arquitectes de Catalunya
# Ptychadena arnei

Ptychadena arnei és una espècie de granota que viu a Costa d'Ivori, Guinea, Senegal, Sierra Leona i, possiblement també, a Guinea Bissau i Libèria.

## Referències

* Rödel, M.-O. & Ohler, A. 2004. Ptychadena arnei. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 d'abril del 2008.
# Massís del Devès

El Massis del Devès és un gran altiplà basàltic del Massís Central francès. La línia de la cresta és de 60 km. Està situat al departament de l'Alt Loira, entre les valls del riu Allier i del riu Loira.

## Geografia
### Situació

El Devès està rodejat a l'oest per l'alta vall del riu Allier i la Margeride, al nord per les muntanyes del Livradois, a l'est pel massís del Meygal i al sud per les muntanyes del Vivarais.

### Topografia

L'altiplà del Devès compta amb més de 150 cons volcànics de tipus estrombolià. Alguns d'aquests cons conserven encara el cràter, com el Mont de Bar al costat d'Allègre o també per cràters del tipus maar com ara a La Sauvetat, lac du Bouchet, Landos i Marais de Limagne.
El cim màxim és el Mont Devès que s'alça a 1421 metres.

### Geologia

El Massís del Devès és un dels tres massissos volcànics del Velay, els altres dos són el massís del Mézenc i el Meygal. El vulcanisme més recent al Velay va tenir lloc al Devès. Els cons volcànics i les colades de lava reposen en un sòl cristalí.

## Referències

* ↑ Guide de tourisme Michelin: Auvergne
* ↑ Guide des Merveilles naturelles de la France, Ed. Readers Digest, 1974
# Anacroneuria chaima

Anacroneuria chaima és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults tenen les potes de color groc, el cap i el pronot castany, els palps negrosos i les ales tenyides de marró amb la nervadura també marró.
* Les ales anteriors del mascle fan 8 mm de llargària.
* La femella no ha estat descrita.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 1999. Proc.Biol.Soc.Wash. 112(1):73.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Significance of Glutathione to Plant Adaptation to the Environment (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):151.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 16 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Què llegeixes?

Què llegeixes? és una plataforma digital catalana creada el 23 d'abril del 2008 per la Institució de les Lletres Catalanes amb l'objectiu de fomentar la lectura entre la població de Catalunya a través de les xarxes socials i el contingut multimèdia i audiovisual. El gener de 2015, es va fusionar amb la plataforma Llibres per Llegir. Fins a la fusió tenia fins a 23.880 usuaris i 18.080 llibres ressenyats.
La idea original va sorgir a partir d'una primera experiència durant el 2005, Any del Llibre i la Lectura, quan es va posar en marxa el projecte «Què llegeixes? Connecta't als llibres», un joc sobre llibres a internet que va durar tres mesos. La plataforma partia de les mateixes bases que aquell primer projecte tot i oferir moltes més possibilitats.
La plataforma es dividia en tres fòrums; «El Llapis», per a infants de fins a 11 anys; «El boli», per adolescents de 12 a 16 anys, i «La Ploma», per a persones majors de 17 anys. Aquesta divisió permet que cada usuari estigui envoltat per gent de la mateix edat o nivell de maduresa, amb qui poden compartir llibres i opinions. Dintre cada fòrum hi ha un seguit d'espais relacionades amb la lectura: fòrums, recomanacions, jocs i concursos.

## Referències

* ↑ Juanico, Núria «QuèLlegeixes? es fusiona amb Llibres per Llegir». Núvol, 10-01-2018 [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ laboratori, Projectes. «Què Llegeixes?». Arxivat de l'original el 2017-12-14. [Consulta: 15 desembre 2017].
* ↑ «Què llegeixes?». Departament de Cultura. Arxivat de l'original el 2019-09-12. [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ «La Generalitat inaugura el fòrum sobre llibres 'Què llegeixes'». Directe.cat, 24-04-2008.
* ↑ Serra, Montserrat «'Què Llegeixes?', cinc anys de lectures compartides a la xarxa». VilaWeb, 07-05-2013.
# Rountzenheim

Rountzenheim (en alsacià Runzenem) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 976 habitants.
Forma part del cantó de Bischwiller, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat de comunes del Pays Rhénan.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 733 | 744 | 807 | 797 | 845 | 976 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Jean-Jacques Heintz | | |
# Mal Graó

El Mal Graó és un antic pas del terme municipal de Conca de Dalt, a l'enclavament dels Masos de Baiarri, pertanyent a l'antic terme de Claverol, al Pallars Jussà.
Està situat al costat de llevant de l'enclavament, a la riba esquerra de la llau de Perauba, a llevant del Coll de la Creu i al nord-oest de les Costes de Baiarri. Antigament hi passava el Camí d'Hortoneda a Solduga.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Semiarundinaria makinoi

Semiarundinaria makinoi és una espècie de bambús de la família de les poàcies, ordre poals, subclasse Liliidae, classe liliòpsid, divisió magnoliofití. D'origen japonès, el seu nom local és Hotei-narihira. El nom científic d'aquest bambú deriva de Tomitaro Makinō, el primer botànic japonès que classificà vegetals seguint el mètode desenvolupat per Linneu.Ocasionalment se'l confon amb Semiarundinaria kagamiana. La seva alçada mitjana està entre els tres i cinc metres. Molt sofert pel que fa a les condicions del sòl, suporta temperatures de fins -12 °C. El seu fullam verd clar contrasta amb els troncs, de color rosat tirant a violaci. Bambú de tipus corredor: les seves arrels s'estenen en el terreny i generen nous troncs a poca distància de l'original, fins a fer un mur de vegetació; hom n'aprofita aquesta característica per a fer-ne tanques, com en el laberint de la bambuseria de Prafrance.

## Referències

* ↑ http://www.plantnames.unimelb.edu.au/Sorting/Semiarundinaria.html
* ↑ http://www.linternaute.com/sortir/sorties/nature/bambouseraie/diaporama/7.shtml

## Enllaços externs

* Breu descripció Arxivat 2008-10-25 a Wayback Machine. (francès)
* Experiència de cultiu a prop de París Arxivat 2007-10-14 a Wayback Machine. (francès)
# Enric VII

Enric VII és el nom dels següents personatges:
* Enric VII del Sacre Imperi Romanogermànic, (1275-1313)
* Enric VII d'Anglaterra, (1457-1509)
* Enric VII de França, (pretendent orleanista al tron francès, nascut el 1933)
# Ptychadena anchietae

Ptychadena anchietae és una espècie de granota que viu a Angola, Botswana, República del Congo, República del Congo, Djibouti, Eritrea, Etiòpia, Kenya, Malawi, Moçambic, Namíbia, Somàlia, Sud-àfrica, el Sudan, Eswatini, Tanzània, Uganda, Zàmbia, Zimbàbue i, possiblement també, a Burundi i Ruanda.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Poynton, J.C., Largen, M., Howell, K., Channing, A., Minter, L. & Lötters, S. 2004. Ptychadena anchietae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 d'abril del 2008.
# Margarida de Baviera (1480–1531)

Margarida de Baviera (alemany: Margarete von Bayern), també coneguda com a Margarida de Baviera-Landshut (Burghausen, 1480 –Neuburg, 1531) va ser una princesa de la Casa de Wittelsbach que va esdevenir abadessa del convent benedictí de Neuburg.

## Biografia

Margarida era la segona filla nascuda del duc Jordi de Wittelsbach -Landshut i la seva dona, Edivigis Jaguellon. Els seus pares van fer alguns plans per al seu casament, incloent una aliança amb Guillem III, el Jove, aliança que mai no es va materialitzar.
En el seu lloc, Margarida va seguir una vida monàstica, essent-li permès viure en la seva pròpia llar, mantinguda amb un dot de 16.000 florins. La resta de l'herència dels seus pares seria heretada per la germana gran, Isabel de Baviera-Landshut, i el seu germà Robert del Palatinat.
Després de la Guerra de Successió de Landshut, on van ser derrotats els partidaris de la seva germana, Margarida va fugir a Wasserburg i quan aquesta ciutat també va ser conquerida en 1508, es va traslladar al convent benedictí de Neuburg, la nova capital de l'estat creada pels seus nebots, Otó Enric i Felip, amb qui mantenia una relació estreta. Quan la superior del convent de Neuburg, l'abadessa Anna Gurrin va renunciar, Margarida va ser elegida abadessa el 2 de maig de 1509, a causa de la intervenció del seu cosí, el bisbe de Freising, Felip del Palatinat.
Va morir el 1531 i va ser l'últim membre de la línia de Baviera-Landshut de la Casa de Wittelsbach, sent enterrada a l'església del monestir.

## Referències

* ↑ Fill de la seva tia Margarida de Baviera-Landshut

## Bibliografia

* (alemany) Orlop, Nikolaus - Alle Herrscher Bayerns, segunda edição, LangenMüller in der F. A. Herbig Verlagsbuchhandlung GmbH, Munique, 2006, ISBN 3-7844-3075-9, p. 346–349
* (alemany) Orlop, Nikolaus - Von Garibald bis Ludwig III. - Verlag Heinrich Hugeldubel, Munique, 1979. ISBN 3-88034-032-3

## Enllaços externs

* Genealogia dels Wittelbach (euweb.cz)
# José Luis Duque González

José Luis Duque González (Bilbao, 27 d'octubre de 1918 - Bilbao, 9 de novembre de 1991) fou un futbolista basc de la dècada de 1940.
Començà la seva carrera com a futbolista a la UD Salamanca, amb la qual va debutar a Segona Divisió el 1939. El 1942 es va incorporar a l'Athletic Club a primera divisió, però no gaudí de molts minuts. La temporada 1943-44 va iniciar la temporada jugant un partit amb l'Arenas Club a Segona Divisió i, per a la següent setmana, va tornar al club bilbaí, però no va tenir continuïtat.
La seva següent destinació va ser al RCD Espanyol, en què va passar dues temporades. En la seva primera campanya va disputar 14 partits oficials. La temporada 1945-46 va jugar cedit al CF Reus Deportiu. Posteriorment retornà a la UD Salamanca, i més tard a Racing de Santander, Gimnástica de Torrelavega i SD Eibar.

## Referències

* 1 2 «Perfil a athletic-club». athletic-club. [Consulta: 9 abril 2019].
* 1 2 3 «Fitxa de Duque». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Duque del Español al Reus». Mundo Deportivo, 25-10-1945. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ José Luis Duque González a BDFutbol
# Què s'ha de fer per ser suís?

Què s'ha de fer per ser suís? (títol original: Die Schweizermacher) és una comèdia satírica dirigida per Rolf Lyssy i estrenada el 1978.
Aquesta pel·lícula constitueix un dels majors èxits del cinema suís amb 940.145 entrades al país (qui comptava a l'època 6,5 milions d'habitants). Es va quedar en la cimera de la llista de més grans èxits del box-office suís de 1978 a 1997, data en la qual va ser destronada per Titanic. Ha estat doblada al català.

## Argument

La pel·lícula descriu les peripècies d'estrangers que decideix obtenir la nacionalitat suïssa però que són confrontats amb la burocràcia i les barreres culturals.

## Repartiment

* Walo Lüönd: Max Bodmer
* Emil Steinberger: Moritz Fischer
* Beatrice Kessler: Milena Vakulic
* Wolfgang Stendar: Dr. Helmut Starke
* Hilde Ziegler: Gertrud Starke
* Claudio Caramaschi: Franceso Grimolli
* Silvia Jost: Sandra Grimolli

## Referències

* ↑ esadir.cat. Què s'ha de fer per ser suís?. esadir.cat.
* ↑ «Die Schweizermacher». The New York Times.
# Riu Mendihuaca

El riu Mendihuaca és un riu en el Departament del Magdalena, Colòmbia que neix en la Sierra Nevada de Santa Marta i desemboca al mar Carib a l'est del Parc Nacional Natural de Tayrona. La seva conca està amenaçada per la desforestació a l'entorn de la seva font.

## Referències

* ↑ Michel Hermelin. Entorno natural de 17 ciudades de Colombia. 1. ed.. Fondo Editorial Universidad EAFIT, 2007, p. 304. ISBN 9789588281704.
* ↑ Paola Benjumea Brito. «La Sierra Nevada de Santa Marta se está quedando sin agua». EL TIEMPO Casa Editorial. [Consulta: 7 agost 2015].
# Irene de les Filipines

La irene de les Filipines(Irena cyanogastra) és una espècie d'ocell de la família dels irènids. Es tracta d'un endemisme de les Filipines. Es troba a Luzon, Cataduanes, Polillo, Bohol, Leyte, Samar, Dinagat, Mindanao i Basilan. La seva densitat poblacional és menor en àrees habitades i en general les seves poblacions es troben en descens degut a la destrucció de l'hàbitat.
Viu en boscos amb arbes de fulla perenne i a les seves vores, fins als 1.500 metres d'altitud. És molt poc comuna en boscos secundaris, cosa que demostra poca tolerància a la degradació de l'hàbitat.

## Referències

* ↑ «Irene de les Filipines». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2/12/2021(català)
* 1 2 «Irena cyanogaster» (en anglès). IUCN Red List. BirdLife International. 2012. [Consulta: 5 setembre 2014].