OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lâm Uyển Nhi

Lâm Uyển Nhi (1975, Nha Trang - 2007, Hanoi) va ser una ballarina i guanyadora d'un concurs de bellesa del Vietnam. Després de guanyar un concurs de bellesa a Nha Trang el 1989, va deixar l'escola per establir un negoci a la ciutat Ho Chi Minh (antigament Saigon). Nhi va nàixer en una família de vuit germanes, tot i que el seu pare va marxar quan era jove, va créixer amb la cura de sa mare. La seua vida familiar també va ser extremadament difícil. Més avant es va tornar addicta a les drogues, es va prostituir i es va infectar amb el VIH. Va viure els seus darrers dies al Centre d'Educació Laboral Social i va morir el 2007.
Nhi va ser un personatge del programa "El contemporani" a la televisió vietnamita i va ser objecte de sèries de reportatges a llarg termini als principals diaris.

## Biografia

El seu pare era un oficial de la Força Aèria de la República del Vietnam que va fugir a l'estranger després de la guerra del Vietnam. Un famós gàngster anomenat Pham Chi Tin, popularment "Tin pales", va adoptar Nhi i la va introduir al mon del modelatge per acabar guanyant el concursant de bellesa el 1989.
El 1990 es va casar amb un gerent francés anomenat Patrick, 24 anys major que ella, i van tenir un fill junts. Eventualment va esdevenir addicta a la cocaïna i el seu marit la va fer ingressar a un hospital de Đà Lạt.
El 2001, un cop ja havia superat la seua adicció, el seu marit va ser detingut per la policia francesa per tràfic il·legal d'antiguitats i empresonat per 18 anys. Com que depenia econòmicament d'ell, es va veure obligada a prostituir-se, va caure en depressió i va recaure en el consum de drogues.
Va ser detinguda i traslladada a un centre de rehabilitació d'Hà Tây. En, 2003 mentre estava embarassada del seu segon fill, va donar positiu en la prova del VIH.
El 2007, mentre residia al Centre d'Educació Laboral Social, va morir després d'una llarga lluita contra la SIDA.

## Documental sobre la seva vida

El 2008, l'estudio TFS va fer una sèrie de televisió anomenada Âm tính sobre la vida de Lâm Nhi. Dirigida per l'escriptor Nguyen Quang Lap, Mai Phương Thúy (Miss Vietnam 2006) va fer el paper de Lâm a la sèrie.

## Referències

* 1 2 «Vida d'una ex bellesa exòtica - Lliçó 3: Retorn de l'aspiració» (en vietnamita), 24-02-2006. [Consulta: 24 novembre 2020].
* 1 2 3 Pho, Luu Quang. «CUA Cuộc đời mot ky la Khoi Cuu hoa» (en vietnamita). Thanh Nien Online, 22-02-2006. [Consulta: 30 desembre 2011].
* 1 2 3 Dinh, Ngoc. «Nguyễn Quang Lập: Viết 'Âm tính' không dám phóng tay» (en vietnamita). Tien Phong Online. [Consulta: 30 desembre 2011].
# Pànic

«Pànic» té aquests significats:
* Fobos
* Trastorn de pànic
* Pànic relatiu al deu Pan
* Pànic (col·lecció), col·lecció de llibres de terror per a adolescents escrita per R.L. Stine (en anglès, Goosebumps, "pell de gallina")
* Pànic, pel·lícula de 1996 anomenada Thrill en la seva versió original.
* Pànic, pel·lícula de 2015 dirigida per Rob Letterman i anomenada Goosebumps en la seva versió original.
* Pànic a l'aire, pel·lícula de Henry Bromell del 2000 anomenada Panic en la seva versió original.
Viccionari
# Giulio Lasso

Giulio Lasso († 1617), arquitecte italià natural de Florència, conegut pels seus treballs a Palerm, Sicília.
Va ser el projectista de Quattro Canti en el centre de Palerm. Aquesta plaça octogonal, que actualment és un encreuament de carrers, és un dels primers exemples d'estil barroc sicilià, i també una mostra primerenca de planificació urbana.
Quattro Canti, oficialment coneguda com a Piazza Vigliena, va ser erigida per ordre del Virrei de Sicília Duc de Maqueda entre 1608 i 1620, a l'encreuament dels dos principals carrers de Palerm, la via Maqueda i el Corso Vittorio Emanuelle. La plaça presenta quatre costats formats pels carrers, i els altres materialitzats en quatre edificis barrocs de façanes idèntiques, que inclouen cada una, una font i tres estàtues. Aquestes últimes, disposades en successius nivells, representen les quatre estacions, els quatre reis espanyols de Sicília, i les quatre patrones de Palerm, Cristina, Olivia, Nimfa i Àgata.
La façana sobre cada cantonada és còncava, i s'eleva quatre pisos. Les fonts assoleixen el nivell del segon pis, i els pisos tercer i quart contenen les estàtues als seus nínxols. En el seu temps, la plaça va ser un dels primers grans exemples de planejament urbà d'una ciutat europea.
Lasso no va sobreviure per veure el seu projecte acabat, va ser completat sota la supervisió de Marià Smiriglio, que va ser a més a més l'arquitecte del Senat de Palerm.
# Eurico Gomes

Eurico Monteiro Gomes (29 de setembre de 1955), conegut com a Eurico, és un exfutbolista portuguès de la dècada de 1980.
Pel que fa a clubs, defensà els colors dels tres grans del futbol portuguès, Porto, Benfica i Sporting.
Fou 45 cops internacional amb la selecció portuguesa amb la qual participà en l'Eurocopa 1984.

## Palmarès

Benfica
* Primeira Liga: 1975-76, 1976-77
Sporting
* Primeira Liga: 1979-80, 1981-82
* Taça de Portugal: 1981-82
Porto
* Primeira Liga: 1984-85, 1985-86
* Taça de Portugal: 1983-84
* Supercopa Cândido de Oliveira: 1983, 1984, 1986
* Copa d'Europa de futbol: 1986-87

## Referències

* ↑ «Entre o prestígio e o orgulho ou entregar o título ao Benfica» (en portuguès). Diário de Notícias, 28-04-2016 [Consulta: 3 agost 2016].
* ↑ Eurico Gomes a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Portugal stats at Eu-Football
* ↑ «Platini faz a diferença em meia-final de sonho» (en portuguès). UEFA, 04-10-2003. Arxivat de l'original el 7 de març 2018. [Consulta: 18 abril 2017].
# Tolovkita

La tolovkita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la cobaltita. Rep el nom del riu Tolovka (Rússia), on va ser descoberta.

## Característiques

La tolovkita és un sulfur de fórmula química IrSbS. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1980, sent publicada per primera vegada el 1981. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tolovkita pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Fe, Co, Ni, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: aurostibita, bambollaïta, cattierita, erlichmanita, fukuchilita, geversita, hauerita, insizwaïta, krutaïta, laurita, penroseïta, pirita, sperrylita, trogtalita, vaesita, villamaninita, dzharkenita, gaotaiïta, al·loclasita, costibita, ferroselita, frohbergita, glaucodot, kullerudita, marcassita, mattagamita, paracostibita, pararammelsbergita, oenita, anduoïta, clinosafflorita, löllingita, nisbita, omeiïta, paxita, rammelsbergita, safflorita, seinäjokita, arsenopirita, gudmundita, osarsita, ruarsita, cobaltita, gersdorffita, hol·lingworthita, irarsita, jol·liffeïta, krutovita, maslovita, michenerita, padmaïta, platarsita, testibiopal·ladita, ullmannita, wil·lyamita, changchengita, mayingita, hollingsworthita, kalungaïta, milotaïta, urvantsevita i reniïta.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al museu de mineria de Leningrad.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al placer del riu Tolovka, al massís ultrabàsic Ust'-Bel'skii, dins el krai de Kamtxatka (Rússia). També ha estat descrita a l'Iran, el Japó, els Estats Units, el Canadà, Noruega i Escòcia.

## Referències

* ↑ «Tolovkite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 abril 2021].
# Manassès II de Chalon

Manassès II de Chalon el Jove fou fill de Manassès I de Chalon i comte de Dijon, Auxois i Beaune (el seu pare fou comte de Chalon i també de Mémontois, Auxois, Atuyer, Condroz, Ne, Avalois o Avallon, Beaune, Duesmois i Oscheret vers 887-918, i senyor de Vergy vers 893-918 i comte de Langres vers 894-918, però Manassès II no apareix mai com a comte de Chalon i només com a comte de Dijon, Auxois i Beaune).
La Vita Sanctii Viventii Presbyteri diu que "Manasses" va construir un "monasterium in territorio Augustudunensi in loco montis Vergiaci castri" per consell de la seva esposa ("suæ uxoris Hermengardis fratrisque sui Walonis Æduorum urbis pontificis"). La crònica de Sant Benigne de Dijon recorda una donació datada el 925 confirmada per "Manasse comite".
D'acord amb això es va casar amb Ermengarda que apareix esmentada tres vegades:
Aquesta Ermengarda, segons les Series abbatum Flaviniacensium, reproduïdes al segle xvii i font secundària, diu que "Richardus dux et Ingelbertus" van instal·lar a Waló germà de Manassès ("Vualonem, fratrem Manasserii comitis qui gener erat B fratris Richardi ducis") com abat de Flavigny. Si això fos correcte seria l'Ermengarda filla de Bosó de Provença i de la seva segona esposa Ermengarda d'Itàlia.
Del seu matrimoni amb Ermengarda va tenir cinc fills:
* Waló
* Arveu o Hervé (bisbe d'Autun)
* Gilbert o Giselbert (+ 956) duc
* Manassès (III)
* Ermengarda (morta abans de 941) esposa de Letald II de Mâcon.

## Referències

* ↑ D'acord amb BURGUNDY duchy, NOBILITY > COMTES DE CHALON Manassès I era comte de Dijon i la Crònica d'Alberic de Trois-Fontaines el 906 l'esmenta com a "comes Manasses Divionensi", i diu que "Walo et alterius Manasses comes iunior" eren els seus fills, però aquesta font és considerada poc fiable; en tot cas el Dinonnais/Dijonès i el Chaunois o Chalonès estaven molt propers i segurament formaren a l'inici del segle ix un lot únic
# Viquipèdia en vietnamita

La Viquipèdia en vietnamita (en vietnamita: Wikipedia tiếng Việt) és l'edició de la Wikipedia en vietnamita, una enciclopèdia gratuïta, públicament editable i en línia de la Fundació Wikimedia. Com altres edicions de la Viquipèdia, el contingut del projecte s'accedeix i es crea mitjançant el programari MediaWiki. El seu seu rival més important és el Diccionari Enciclopèdic del Vietnam (Từ điển Bách khoa toàn thư Việt Nam), un diccionari enciclopèdic finançat per l'estat també disponible en línia.
El gener de 2016, tenia aproximadament 1,142,000 articles. És l'edició de Viquipèdia més gran en una llengua no europea, així com la més gran feta en una llengua que només és oficial en un país. Tanmateix, té només 375,000 articles creats per humans, el 67% dels seus articles ha estat creat per bots, estadística que la situa en tercer lloc entre les llengües extraeuropees després de la versió japonesa i la xinesa.

## Història

La Viquipèdia en vietnamita va començar a funcionar en línia el novembre de 2002, amb una portada i un article sobre la Internet Society. El projecte no va ser objecte de gaire atenció i no va rebre contribucions significatives fins que es va "reiniciar" l'octubre de 2003. En la nova versió, s'hi va instal·lar el programari MediaWiki amb Unicode.
L'agost de 2008, la Viquipèdia en vietnamita va créixer fins a superar els 50,000 articles – una fita que es va obtenir el 26 d'agost – dels quals aproximadament 432 eren creats per bots. En el moment que es van superar els 100,000 articles (el 12 de setembre de 2009) els articles generats per bots eren aproximadament el 5% del total. Els articles curts s'anomenen "esborranys". Aquests articles són un total de desenes de milers i inclouen la majoria dels articles generats per bots.
La Viquipèdia en vietnamita usa AVIM, un mètode d'entrada basat en JavaScript que permet a l'usuari d'escriure text en vietnamita seguint mètodes d'entrada corrent, com el Telex, el VNI o el VIQR. El mètode d'entrada a utilitzar pot ser elegit per l'usuari.
El recompte d'articles de la Viquipèdia en vietnamita va assolir els 500,000 el 28 de setembre de 2012 i els 1,000,000 el 15 de juny de 2014.

## Galeria

* El logo dels 500,000 articles de la Viquipèdia en vietnamita (2012)
* El logo dels 1,000,000 articles de la Viquipèdia en vietnamita (2014)

## Referències

* ↑ Estadístiques de la viquipèdia en vietnamita
* ↑ Viquipèdia en vietnamita
* ↑ «Wikipedia Statistics - Bot article creations only». Stats.wikimedia.org. [Consulta: 25 agost 2015].
* ↑ Zachte, Erik. «Wikipedia Statistics Vietnamese». Wikimedia Statistics. Wikimedia Foundation, 18-07-2008. [Consulta: 28 octubre 2008].
* ↑ Data compiled using Escaladix's created articles list and a list of bots a la Viquipèdia en vietnamita.
* ↑ «Wikipedia:Robot» (en vietnamese). Bách khoa toàn thư mở Wikipedia. Wikimedia Foundation, 14-09-2009. [Consulta: 14 setembre 2009].
* ↑ Wikipedia:Bài sơ khai a la Viquipèdia en vietnamita
* ↑ Wikipedia:Gõ tiếng Việt/Tiếng Anh, Viquipèdia en vietnamita.

## Enllaços externs

* (Vietnamita) Viquipèdia en vietnamita
* (Vietnamita) Versió mòbil de la Viquipèdia vietnamita
# Ramon Font i Folch

Ramon Font i Folch fou un agitador polític barceloní de començaments del segle xx. Era president de la Fraternitat del Partit Republicà Radical d'Horta. Quan es produïren els aldarulls que donaren peu als fets de la Setmana Tràgica de Barcelona (juliol de 1909) fou actiu en les lluites al carrer al barri de Drassanes i, quan el dia 30 va remetre l'activitat continuà al barri d'Horta. Després va fugir a França, on va romandre fins a 1911. El 1912 un tribunal militar va revisar el seu cas i va dictar pena de mort contra ell, raó per la qual hagué de fugir novament a França.

## Referències

* ↑ Martínez de Sas, María Teresa; Pagès i Blanch, Pelai. «Font i Folch, Ramon». A: Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans. Barcelona: Abadia de Montserrat, 2000, p. 590. ISBN 848415243X [Consulta: 3 gener 2015].
* ↑ Dalmau, Antoni. Set dies de fúria. Columna edicions, 2009, p. 123. ISBN 9788466410946.
# Goitia, un dios para sí mismo

Goitia, un dios para sí mismo és una pel·lícula mexicana del director mexicà Diego López Rivera estrenada en 1989. Està basada en la vida del pintor mexicà Francisco Goitia.Va ser la pel·lícula més guardonada en l'edició 1990 del lliurament del Premi Ariel, obtenint entre altres el Premi Ariel a la millor pel·lícula.
A més d'utilitzar als Estudios Churubusco, a la Ciutat de Mèxic, la majoria de les escenes es van filmar en exteriors. Entre les locaciones es troben la pròpia Ciutat de Mèxic i ambients rurals dels estats Tlaxcala, Zacatecas i Oaxaca.

## Sinopsi

La proximitat de la seva mort i un últim impuls per pintar un quadre més, porten al pintor mexicà Francisco Goitia a recordar la seva vida.

## Repartiment seleccionat

* José Carlos Ruiz... Goitia
* Angélica Aragón... La Borelli
* Ana Ofelia Murguía... Juana
* Patricia Reyes Spíndola... Deifilia
* Alonso Echánove... Ignacio Beltran
* Alejandro Parodi
* Fernando Balzaretti... Confessor
* María Teresa Pecanins... matrona
* David Villalpando

## Premis

Va ser la pel·lícula més guanyadora del lliurament del Premi Ariel realitzada en 1990, havent estat nominada a set premis, emportant-se les set categories:
* Ariel d'Or a la millor pel·lícula per a Diego López Rivera
* Ariel de Plata a la millor direcció per a Diego López Rivera
* Ariel de Plata a la millor actuació masculina per a José Carlos Ruiz
* Ariel de Plata a la millor fotografia per a Arturo de la Rosa i Jorge Suárez
* Ariel de Plata al millor argument original per a Diego López Rivera, Jorge González de León i Javier Sicilia
* Ariel de Plata a la millor música de fons per a Amparo Rubín
* Ariel de Plata a la millor ambientació per a Teresa Pecanins

## Referències

* ↑ Goitia, un dios para sí mismo a Fotogramas
* ↑ Goitia, un dios para sí mismo - Filming Locations del sitio IMDb. Consultado el 15-11-13.
* ↑ Goitia, un dios para sí mismo a cinema22
* ↑ Goitia, un dios para sí mismo - Awards del sitio IMDb. Consultado el 15-11-13.

## Enllaços externs

* Goitia, un dios para sí mismo a Internet Movie Database (anglès)
* Goitia, un dios para sí mismo a YouTube
# Llac Poopó

El Llac Poopó és un llac d'aigua salada situat a la frontera amb Perú però a territori de Bolívia.
El llac Poopó té una Superfície de 2.337 km² i es troba a 3686 metres d'altitud (el segon llac a més alçada d'Amèrica del Sud). La seva profunditat és d'un mínim de 5m i pot arribar fins als 140m.
Està comunicat amb el llac Titicaca, a través del riu Desaguadero.
Actualment el llac Poopó està sec a causa del canvi climàtic i la mala gestió de les activitats humanes. La comunitat boliviana dels uru-muratos s'ha quedat sense mitjà de vida. El llac s'ha convertit en una vasta planicie de fang i sal no comestible.
# Eurico Gaspar Dutra

Eurico Gaspar Dutra, (Cuiabá, Mato Grosso 1883 - Rio de Janeiro 1974), fou un general brasiler, polític i President de Brasil del 1946 al 1951. La seva família era originària de les Açores.

## Biografia

Estudià a l'Escola Militar de Realengo de Río de Janeiro, fou nomenat general el 1932, i com a cap de la I Regió Militar sota el primer govern de Getúlio Vargas, el 1935 fou l'encarregat de reprimir una revolta comunista, raó per la qual fou ministre de Guerra del 1936 al 1945. També fou membre del cos expedicionari brasiler que lluità amb els aliats a la Segona Guerra Mundial.
Fou membre del Partit Social Democràtic i apostà per la democratització del país. El 1946 va succeir José Linhares com a president del Brasil. Va il·legalitzar el Partit Comunista del Brasil i va trencar les relacions diplomàtiques amb la Unió Soviètica, alhora que enfortia les relacions amb els Estats Units. Prohibí el joc i elaborà el programa SALTE (Saúde, Alimentação, Transporte e Energia), de caràcter desenvolupamentista, per tal de modernitzar les infraestructures del país, però fracassà i fou abandonat. Tot i així, se'l coneix també per iniciar les vies ferroviàries i de carreteres entre São Paulo i Rio de Janeiro. El 1951 deixà el càrrec i fou substituït un altre cop per Getúlio Vargas.
El 1964, després d'un cop militar contra João Goulart, intentà tornar a la presidència de Brasil, però el grup de militars que l'organitzaren preferiren imposar Humberto de Alencar Castelo Branco.

## Referències

* ↑ «Eurico Gaspar Dutra». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Comandantes da 1ª Região Militar» (en portuguès brasiler). Exèrcit del Brasil. Arxivat de l'original el 2014-11-29. [Consulta: 23 juny 2021].
* ↑ Figueiredo, José de Lima. Eurico G. Dutra: traços biográficos (en portuguès brasiler). Tip. Mercantil, 1946, p. 27.
* ↑ McCann, Frank D. Soldados da pátria: história do exército brasileiro (1889 - 1937). São Paulo: Companhia das Letras, 2007, p. 553. ISBN 978-85-359-1084-1.
* ↑ «História - 1946 - Gaspar Dutra» (en portuguès brasiler). Folha de S.Paulo, 2002. [Consulta: 3 febrer 2024].
* ↑ Cancian, Renato. «Governo Gaspar Dutra (1946-1951): Democracia e fim do Estado Novo» (en portuguès brasiler). UOL. [Consulta: 3 febrer 2024].
* ↑ «Segundo Governo de Vargas: eleição, crise, oposição» (en portuguès brasiler). Mundo Educação. UOL. [Consulta: 3 febrer 2024].
* ↑ «Governo Castello Branco» (en portuguès brasiler). Escola Kids. UOL. [Consulta: 3 febrer 2024].
# Francisco Javier Landáburu Fernández de Betoño

Francisco Javier Landáburu Fernández de Betoño (Vitòria, 5 de setembre de 1907 - París, 1963) fou un polític basc. Es llicencià en dret a la Universitat de Valladolid i treballà com a lletrat assessor de la Cambra de Comerç i Indústria d'Àlaba. Des del 1926 va col·laborar als diari El Heraldo Alavés i des del 1930 a El Día, òrgan del Partit Nacionalista Basc a Vitòria. Alhora, va compondre la lletra del primer himne del Deportivo Alavés i va patrocinar el grup Baraibar, que promocionava l'ús del basc a Àlaba.
Quan es va constituire la Comissió d'Autonomia de la Societat d'Estudis Bascos, en fou nomenat membre de la secció alabesa i va prendre part activa en la campanya per l'Estatut d'Estella. A les eleccions generals espanyoles de 1933 fou elegit diputat per Àlaba. Les seves intervencions parlamentàries es basaren en la defensa de l'Estatut Basc i formà part de la comissió parlamentària del cas estraperlo. No fou escollit a les eleccions generals espanyoles de 1936.
Quan esclatà la guerra civil espanyola era membre de l'Euskadi Buru Batzar i va romandre a Vitòria, raó per la qual fou detingut dos cops i deixat en llibertat. Com que es posicionà contra l'aixecament franquista, es va amagar fins a setembre de 1937, quan pogué travessar el Pirineu amagat al maleter d'un cotxe, i s'establí a Donibane Lohitzune. EL PNB el va nomenar representant del partit a París i representant del Govern d'Euzkadi a la Ligue International des Amis des Basques (de la que en formaven part François Mauriac, Jacques Maritain i Edouard Herriot). Quan el Tercer Reich va ocupar França, fou desterrat a la Rochelle, on va col·laborar amb Servicios, servei d'intel·ligència del PNB que va treballar per als Aliats, i l'agost de 1944 participà en l'alliberament de París amb el lehendakari José Antonio Aguirre Lekube.
El 1951 fou un dels promotors del Consell Basc del Moviment Europeu, de la Unió Federalista de Comunitats Ètniques d'Europa i de la Internacional Demòcrata Cristiana. En el Congrés d'Estudis Bascos celebrat a Biàrritz el 1948 va ser director de la secció de Dret Basc, i per al Congrés Mundial Basc celebrat el 1956 fou nomenat ponent de la secció cultural. A la mort d'Aguirre el 1960 va substituir Jesús María de Leizaola Sánchez com a vicepresident del Govern d'Euzkadi a l'exili, càrrec que va ocupar fins a la seva mort.
És pare del periodista Gorka Landáburu i del polític socialista Eneko Landáburu.

## Obres

* El nacionalismo en Araba
* La causa del pueblo vasco (1956)
* José Antonio de Aguirre, forjador de la nación vasca (1963)

## Enllaços externs

* Javier Landáburu a l'Enciclopèdia Basca Auñamendi
* Biografia a euskonews.com
# Mario Chiesa

Mario Chiesa (Brescia, 17 de novembre de 1966) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1989 i 1997, la major part a la formació del Carrera. Un cop retirat s'ha dedicat a la direcció esportiva de diferents equips.

## Palmarès

* 1985
** 1r a la Vicenza-Bionde
* 1987
** Vencedor d'una etapa del Giro de la Vall d'Aosta
* 1990
** 1r al Trofeu Matteotti

### Resultats al Tour de França

* 1992. 117è de la classificació general
* 1993. 92è de la classificació general
* 1994. 114è de la classificació general
* 1995. Abandona (10a etapa)
* 1996. 125è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1989. Abandona
* 1990. 137è de la classificació general
* 1993. 64è de la classificació general
* 1994. 59è de la classificació general
* 1996. 81è de la classificació general
* 1997. 82è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1988. 82è de la classificació general
* 1991. Fora de control (12a etapa)
* 1992. 118è de la classificació general
* 1995. 112è de la classificació general

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it