OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Forn de Can Thos

El Forn de Can Thos és un forn de rajols de Massanes (Selva) inclos a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antic forn de rajols situat al barri del Rieral, molt a prop de Can Ramilans, però dins les propietats de Can Thos (veure fitxes corresponents), on s'hi arriba agafant un trencall a l'esquerra de la carretera que va direcció Girona, davant per davant del trencall de l'estació de tren.
El forn està construït aprofitant el lleuger pendent del terreny al qual està adossat. Es conserven les dues boques del forn, amb els arcs escarsers fets de dues fileres de maons disposats en sardinell. Les cambres de cocció estan plenes de terra. La part superior del forn s'ha ensorrat. La vegetació està degradant el forn, que caldria conservar.

## Història

Durant el segle xix i principis del XX a Massanes van funcionar diversos forns de rajols, com el Forn d'en Soler (Rajoleria de Dalt), Mas Martí (Rajoleria de Baix), Forn d'en Marquès, Can Torries i el Forn del Rieral.

## Referències

* 1 2 3 «Forn de Can Thos». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Forn de Can Torres

Forn de Can Torres és una obra de Súria (Bages) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Forn de ceràmica de planta rectangular amb les parets de forma troncopiramidal, fetes a l'exterior amb blocs de pedra i farcides amb terra entre elles. Interiorment es troba dividit en dos nivells, la part superior entesa com la cambra de cocció i la part inferior, la fogaina.

## Referències

* ↑ «Forn de Can Torres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2018].
# Gai Messi

Gai Messi (en llatí Caius Messius) va ser un magistrat i polític romà del segle i aC.
Era tribú de la plebs l'any 56 aC i va proposar un projecte de llei per fer tornar Ciceró de l'exili. Al mateix any la lex Messia, també proposada per ell, va assignar grans poders a Gneu Pompeu. Després del seu període va patir els atacs dels seguidors de Juli Cèsar i va ser defensat per Ciceró. Però després va passar-se al partit de Cèsar, i va ajudar a les seves tropes a ocupar la ciutat d'Acilla, a l'Àfrica. Messi va ser edil curul en un any desconegut.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/1064?rgn=full+text;view=image;q1=MessiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1054. ]
# Gai Meni (tribú)

Geleni Meni (en llatí Gelenius Maenius) va ser un magistrat romà del segle v aC. Formava part de la gens Mènia, d'origen plebeu.
Va ser tribú de la plebs l'any 483 aC, però probablement era una persona diferent que el tribú Meni que ho va ser l'any 489 aC. Va proposar que els cònsols no poguessin fer reclutaments de tropes a la ciutat fins que no es fes el repartiment de l'ager públic entre la plebs, però la proposta no va tenir cap efecte, ja que els cònsols van sortir de la ciutat i van fer la lleva militar fora de les muralles, a 1,5 km de les portes, on acabava el poder efectiu dels tribuns. Tots els que es van negar a obeir la convocatòria dels cònsols van ser castigats.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 896.
# Gallisenes

Les Gallisenes o Gallizenes (Gallizenae en llatí), eren unes sacerdotesses o druides de la mitologia celta bretona que vivien a l'Île-de-Sein, a la regió d'Armòrica. La primera menció de la seva existència es deu a Artemidor d'Efes.
Se les coneix per les descripcions que en fa el geògraf Pomponi Mela a la Chorographia, escrita cap a l'any 43 dC. Diu que eren nou sacerdotesses d'una divinitat gala a la que consagraven la seva virginitat a perpetuïtat. Segons aquest geògraf podien calmar els mars i els vents recitant fórmules màgiques, transformar-se a voluntat en qualsevol ser animat, vèncer malalties incurables i, sobretot, conèixer i predir el futur. Només parlaven amb els navegants que arribaven a l'illa amb el propòsit de consultar-les.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 158. ISBN 8481641618.
* ↑ «Gallizenae» (en anglès). DOI: 10.1093/oi/authority.20110803095841445;jsessionid=2be67b671f59ec6a306cbac599bb2fd6. [Consulta: 3 gener 2023].
* ↑ «Duxteres Galasênâon» (en anglès), 17-05-2022. [Consulta: 3 gener 2023].
# Germanita

La germanita és un mineral de la classe dels sulfurs, que rep aquest nom per la presència de germani a la seva fórmula. Va ser descoberta el 1922 al Tsumeb, Namíbia.

## Característiques

La germanita és un sulfur amb fórmula Cu$_{13}$Fe₂Ge₂S$_{16}$, tot i que pot contenir impureses de gal·li, zinc, molibdè, arsènic o vanadi. Cristal·litza en el sistema isomètric (cúbic) formant rarament cristalls cúbics, trobant-se normalment de manera massiva. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 4, la mateixa que la de la fluorita. No té exfoliació i la seva lluentor és metàl·lica.

## Formació i jaciments

Es troba en dipòsits de minerals polimetàl·lics hidrotermals en dolomies. Sol trobar-se associada a altres minerals com: renierita, pirita, tennantita, enargita, galena, esfalerita, digenita, bornita i calcopirita.

## Grup de la germanita

Està integrat per les set espècies següents:
| Espècie Fórmula Chatkalita Cu₆FeSn₂S₈ Colusita Cu₁₂VAs₃S$_{16}$ Germanita Cu$_{13}$Fe₂Ge₂S$_{16}$ Germanocolusita Cu$_{13}$VGe₃S$_{16}$ | Espècie Fórmula Nekrasovita Cu$_{13}$VSn₃S$_{16}$ Renierita (Cu$^{1+}$,Zn)$_{11}$Fe₄(Ge$^{4+}$,As$^{5+}$)₂S$_{16}$ Estibiocolusita Cu$_{13}$V(Sb,Sn,As)₃S$_{16}$ |

## Referències

* ↑ «Germanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 febrer 2015].
# Félix Sesúmaga Ugarte

Félix Sesúmaga Ugarte (Leioa, 12 d'octubre de 1898 - Leioa, 24 d'agost de 1925) fou un futbolista basc dels anys 1910 i 1920.

## Trajectòria

La major part de la seva trajectòria transcorregué a l'Arenas Club de Getxo, club on inicià la seva carrera el 1914, fins al 1919. Jugà dues temporades al FC Barcelona, entre 1919 i 1921, període en el qual fou convocat per jugar amb la selecció espanyola als Jocs Olímpics d'Estiu de 1920, a Anvers, on guanyà la medalla d'argent. Al club entrenat per Jack Greenwell coincidí amb homes com Agustí Sancho, Paulí Alcàntara, Sagibarba, Ricard Zamora o Josep Samitier. També jugà al Racing de Sama de Llangréu i a l'Athletic Club. Amb la selecció espanyola jugà 8 partits i marcà 4 gols entre 1920 i 1923.
En el seu palmarès destaquen dos campionats de Catalunya i tres copes d'Espanya, cadascuna amb un club diferent. La primera la guanyà el 1919 amb l'Arenas marcant tres gols a la final en la qual derrotà el FC Barcelona per 5-2. Precisament la temporada següent fitxà pel FC Barcelona i tornà a guanyar la copa, vencent l'Athletic Club per 2-0. La tercera copa la guanyà amb l'Athletic Club el 1923, vencent el CE Europa per 1-0.
El 1924, una malaltia l'obligà a abandonar els terrenys de joc, morint prematurament el 24 d'agost de 1925 sense haver complert els 27 anys.

## Palmarès
### Arenas Club de Getxo

* Copa espanyola: 1919
* Campeonato Norte: 1916/17

### FC Barcelona

* Copa espanyola: 1920
* Campionat de Catalunya: 1919-20, 1920-21
Athletic Club
* Copa espanyola: 1923
* Campionat de Biscaia: 1922-23
Espanya
* Jocs Olímpics d'Estiu de 1920 a Anvers (Bèlgica): medalla de plata

## Referències

* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1923/11/19/pagina-2/611154/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1925/08/26/pagina-2/625401/pdf.html

## Enllaços externs

* (castellà) Article sobre Sesúmaga
# Félix Saurí Vivas

Fèlix Saurí i Vivas (Mataró, 1850 o 1852 - Ponce, Puerto Rico, 24 de desembre de 1915) fou un empresari català emigrat a Puerto Rico, alcalde de Ponce. Fou propietari de la Hisenda de canya Estrella, juntament amb Asciclo Subirá, i esdevingué alcalde de Ponce, el 1895. El mateix any va ser un dels fundadors del Banco de Crédito y Ahorro Ponceño amb Juan Serrallés Colón.

## Casa Saurí

Fèlix Saurí va néixer a Mataró el 1850 (segons la partida de defunció) o el 1852 (segons el cens de Ponce de 1910), fill de Pere Saurí i de Teresa Vivas i Font, ambdós de Mataró. Segons el cens de Ponce de 1910, va emigrar a l'illa de Puerto Rico el 1864.
El 1882, va construir una casa coneguda més tard com Casa Saurí, en el centre de Ponce, al costat de la Plaza Muñoz Rivera. La casa és la tercera residència més vella encara en peu de Ponce. Es troba a la cantonada de la Calle Unió i Calle Reina. El 1912, va ser utilitzada com a primer seu del Liceo Ponceño, la primera escola de noies de Puerto Rico. Al voltant de 1950s-1960s, la casa va ser ocupada diversos anys per diversos negocis petits, incloent una agència de viatges i una botiga de joguines. A partir del 2006, la Casa Saurí fou renovada i adaptada com a part del hotel Ponce Plaza Hotel i Casino, el qual va obrir el 2009.
Es va casar amb Isabel Tristani Guevara, natural de Puerto Rico, amb qui va tenir tres fills: Josep, Rafael i Carme. Fèlix Saurí morí a la Ciutadella de Ponce el 24 de desembre de 1915, segons la inscripció de la defunció al registre corresponent.

## Referències

* ↑ «Municipio de Ponce» (en castellà). Enciclopedia Puerto Rico. [Consulta: 4 maig 2018].
* ↑ Memorias del Primer Congreso sobre la Emigración Española hacia el Area del Caribe desde Finales del Siglo XIX.. Fundación García Arévalo, 1 gener 2002.
* 1 2 Registre de defuncions de Puerto Rico, any 1915, número de registre 1517, foli 491.
* ↑ Cens de Ponce de 1910.
* ↑ Luis Fortuño Janeiro. Album Histórico de Puerto Rico (1692-1963). Page 374. Ponce, Puerto Rico: Imprenta Fortuño. 1963. Retrieved 21 March 2012.
# Giovanni Falcone

Giovanni Salvatore Augusto Falcone (Palerm, Itàlia, 18 de maig de 1939 - Capaci, Itàlia, 23 de maig de 1992) fou un jutge italià, especialitzat a perseguir els crims de la Cosa Nostra siciliana.
Falcone fou un dels principals magistrats d'un macroprocés judicial que, promogut pel Pool Antimafia a mitjans dels anys 80, portà a la presó centenars de persones relacionades amb la màfia. El jutge, juntament amb la seva dona i tres escortes, fou assassinat per una gran càrrega de dinamita que la màfia col·locà sota l'autovia que uneix la ciutat de Palerm amb el seu aeroport. La seva mort es commemora anualment amb actes a Palerm.
Té una sala al seu honor al Tribunal de Sàsser.

## Referències

* ↑ Melguizo, Soraya. «Itàlia excarcera l'assassí del jutge antimàfia Giovanni Falcone», 01-06-2021. [Consulta: 4 octubre 2021].
* ↑ SAVIOROMA, IRENE. «Napolitano ret un homenatge al magistrat antimàfia Falcone», 24-05-2009. [Consulta: 4 octubre 2021].

## Enllaços externs

* Fundació Giovanni i Francesca Falcone (italià)
# George Konrote

Jioji Konousi Konrote, OF, MC, més conegut com a George Konrote (fijià: Jioji Konousi Konrote) (Rotuma Island, 26 de desembre de 1947), és un polític fijià i general major retirat de l'exèrcit fijià, actual president de Fiji des de 2015. Després de comandar una missió de pau en el Líban, Konrote va exercir com a alt comissari de Fiji a Austràlia de 2001 a 2006, com a Ministre d'estat per l'Immigració breument en 2006, i com a Ministre per a oportunitats laborals, Productivitat i Relacions Industrials de 2014 a 2015. És el primer president no-iTaukei i el primer a ser triat pel parlament, quan anteriorment els presidents eren seleccionats pel Gran Consell de Caps.

## Referències

* ↑ Vuniwaqa, Bola-Bari «Who is Jioje Konrote Arxivat 2015-10-13 a Wayback Machine.». Fiji Times, 13-10-2015 [Consulta: 13 d'octubre de 2015].
# George Klein

«George Klein» té aquests significats:
* George Klein (1935-2019), discjòquei nord-americà;
* George Klein (f. 1969), entintador de còmics nord-americà;
* George Klein (1904-1992), inventor canadenc;
* Georg Klein (1925-2016), conegut en anglès com George Klein, biòleg hongarès-suec.
# Ghil'ad Zuckermann

Ghil'ad Zuckermann (hebreu: גלעד צוקרמן) (Guiv'atayim i Tel-Aviv, 1 de juny de 1971) és un lingüista i filòleg israelià, especialista en revitalització lingüística, contacte de llengües, lexicologia i neologia. Zuckermann és un professor de lingüística a la Universitat d'Adelaida (Austràlia).

## Obra

* Revivalistics: From the Genesis of Israeli to Language Reclamation in Australia and Beyond, 2020. ISBN 9780199812790 ISBN 9780199812776
* Language Contact and Lexical Enrichment in Israeli Hebrew,ISBN 9781403938695
* Israelit Safa Yafa (Israeli – A Beautiful Language). Tel-Aviv: Am Oved, 2008. ISBN 978-965-13-1963-1.
* Engaging – A Guide to Interacting Respectfully and Reciprocally with Aboriginal and Torres Strait Islander People, and their Arts Practices and Intellectual roperty, 2015.
* Dictionary of the Barngarla Aboriginal Language of Eyre Peninsula, South Australia, 2018.
* Jewish Language Contact (Special Issue of the International Journal of the Sociology of Language 226), 2014.

## Filmografia

* Fry's Planet Word
* Linguicide
* Interview with Prof. Ghil'ad Zuckermann
* Language Revival: Securing the Future of Endangered Languages

## Referències

* ↑ «Vivid Sydney (Light, Music and Ideas)». Speaker: Prof. Ghil'ad Zuckermann. Arxivat de l'original el 2018-06-18. [Consulta: 7 juliol 2018].
* ↑ «edX». Professor Ghil'ad Zuckermann. [Consulta: 9 juliol 2018].
* ↑ «Starting from scratch: Aboriginal group reclaims lost language». With the help of a linguistics professor, Barngarla, which has not been spoken for 60 years, is being pieced together, Al Jazeera, John Power, 29.6.2018. [Consulta: 9 juliol 2018].
* ↑ «Voices of the land». In Port Augusta, an Israeli linguist is helping the Barngarla people reclaim their language / Anna Goldsworthy, The Monthly, September 2014. [Consulta: 9 juliol 2018].
# Simpsonichthys filamentosus

Simpsonichthys filamentosus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ «Simpsonichthys filamentosus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Castell de Viuet

El Castell de Viuet és un castell medieval del terme del Pont de Suert, dins de l'antic terme de Llesp, pertanyent a l'Alta Ribagorça. És al cim del turó que hi ha damunt del poble de Viuet.
Esmentat el 1085, fou un feu dels barons d'Erill, que fou objecte de diversos pactes, intercanvis i donacions que també el relacionaren amb el monestir de Sant Andreu de Barravés.
Damunt de la roca que domina el poble hi ha algunes restes del castell, com els murs perimetrals i diverses restes més, difícils de veure per la invasió de la vegetació a causa de l'abandonament del lloc.

## Bibliografia

* BOIX I POCIELLO, Jordi [et al.]. "Castell de Viuet", a Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Vaudoncourt

* Per a altres significats, vegeu «Vaudoncourt (Vosges)».
* No s'ha de confondre amb Vaudancourt o Vandoncourt.
Vaudoncourt és un municipi francès al departament del Mosa (regió de Gran Est). L'any 2007 tenia 62 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vaudoncourt era de 62 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 12 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:

### Habitatges

El 2007 hi havia 35 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 34 eren cases i 1 era un apartament. Dels 28 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris i 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vaudoncourt el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 42 persones, 26 eren actives i 16 eren inactives. De les 26 persones actives 21 estaven ocupades (15 homes i 6 dones) i 5 estaven aturades (1 home i 4 dones). De les 16 persones inactives 6 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva i 1 d'una empresa de construcció.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un paleta i 1 guixaire pintor.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Notes

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers

## Enllaços externs

* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Vega del Codorno

Vega del Codorno és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 271 | 241 | 240 | 214 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# París-Roubaix 1961

La París-Roubaix 1961 fou la 59a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 9 d'abril de 1961 i fou guanyada pel belga Rik van Looy, que s'imposà a l'esprint en l'arribada a Roubaix. Segon i tercer acabaren els també belgues Marcel Janssens i René Vanderveken.
121 ciclistes acabaren la cursa.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Rik van Looy | Faema | 6h 19' 08" |
| 2 | Marcel Janssens | Dr. Mann | m. t. |
| 3 | René Vanderveken | Solo-Terrot-Van Steenbergen | m. t. |
| 4 | Norbert Kerckhove | Dr. Mann | m. t. |
| 5 | Albertus Geldermans | Rapha-Gitane-Dunlop | m. t. |
| 6 | Emile Daems | Philco | m. t. |
| 7 | Bas Maliepaard | Rapha-Gitane-Dunlop | + 50" |
| 8 | Armand Desmet | Faema | m. t. |
| 9 | Arthur Decabooter | Groene Leeuw | + 1' 05" |
| 10 | Gilbert Desmet | Carpano | m. t. |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats a les-sports.info
* Resultats a cyclebase.nl
# Partido Regionalista Extremeño

Partido Regionalista Extremeño (PREX) és un partit política regionalista fundat i dirigit el 1990 d'Extremadura per Estanislao Martín Martín. Es va dissoldre el 1996.
Afirma que Extremadura és una nació amb 350 anys d'història, autogovernable, diferente, solidària, igual, capaç, integrada i productiva. A les eleccions a l'Assemblea d'Extremadura de 1991 va obtenir 8.643 vots (1,50% dels vots). A les eleccions a l'Assemblea d'Extremadura de 1995 es va unir a Convergencia Regionalista de Extremadura (CREX) i formaren la Coalición Extremeña, que va obtenir el 3,86% i un escó. D'aleshores ençà sempre s'han presentat dins la coalició. El 30 d'agost de 2013 van cessar la seva coalició amb el Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) amb el qual van concórrer des de 2003.

## Referències

* 1 2 Félix Pinero, Arxivat 2013-09-08 a Wayback Machine. Arxivat 2013-09-08 a Wayback Machine. Arxivat 2013-09-08 a Wayback Machine. Arxivat 2013-09-08 a Wayback Machine. «El regionalismo extremeño o la utopía irrealizable»(castellà), Arxivat 2013-09-08 a Wayback Machine. Digital Extremadura, 1 de setembre de 2013
* ↑ Manifest d'Estanislao Martín
# Pebrer de Jamaica

El pebrer de Jamaica (Pimenta dioica) és una espècie de planta d'espècia de la qual es fa servir el fruit immadur sec. És originària d'Amèrica Central, Antilles i sud del Mèxic i actualment es cultiva a molts llocs del món. En català és coneguda també com a pebre de Jamaica o malagueta.
També es fan servir les fulles fresques en infusió durant la cocció. També se n'extreu un oli essencial. És típica de la gastronomia del Carib, especialment a Jamaica i també de la de Palestina.
Conté eugenol, que és un feble agent antimicrobià,

## Cultiu

És un arbre perennifoli de 10 a 18 m d'alt. De vegades es planta per a fer ombra a les plantes de cafè. A les regions tropicals i subtropicals es cultiva a l'exterior, les gelades poden matar les plantes joves però les adultes són més tolerants al fred. Es pot cultivar dins un contenidor com a planta d'interior o en hivernacle. Com el seu nom indica, és una planta dioica i cal que les plantes masculines i femenines siguin prop per a fer fruit.

## Referències

* ↑ Riffle, Robert L. The Tropical Look: An Encyclopedia of Dramatic Landscape Plants. Timber Press, 1 agost 1998. ISBN 0-88192-422-9.
* ↑ «Pebrer de Jamaica». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Yaniv, Zohara. Handbook of Medicinal Plants. Brighamton, New York: Food Products Press and Haworth Medical Press, 1 abril 2005, p. 336. ISBN 1-56022-994-2.

## Enllaços externs

* Pimenta dioica at Floridata Plant Encyclopedia
* Pimenta dioica at The Herb Society of America Arxivat 2010-03-26 a Wayback Machine.
* Pimenta doica at Plants of Hawaii Arxivat 2008-10-11 a Wayback Machine.
* Allspice at Trade Winds Fruit
# Pebrot d'Alep

Pebrot d'Alep, també conegut com a pebrot halaby és una varietat de pebrot, comu a Síria i Turquia.

## Referències

* ↑ http://oysterfoodandculture.com/2012/04/special-ingredients-middle-eastern-delights-marash-aleppo-peppers/

## Vegeu també

* Alep
* Pebrot d'Urfa
# Pas Socompa

El Pas Socompa (castellà: Paso Socompa) és un coll fronterer entre les repúbliques de Xile i Argentina, situat en la serralada dels Andes a una altura de 3.876 metres sobre el nivell mitjà del mar. Uneix la II Regió d'Antofagasta, Xile amb la Província de Salta, Argentina principalment per al tràfic de mercaderies per ferrocarril. El port permet també el pas del costat argentí des d'una pista en mal estat que s'uneix a la ruta provincial 27 i per la qual només els vehicles tot terreny són recomanats.

## Referències

* ↑ «Pasos fronterizos» (en castellà). Ministerio de Relaciones Exteriores de Chile. Arxivat de l'original el 2015-02-26. [Consulta: 4 març 2015].
* ↑ «Paso Internacional Socompa» (en castellà). Gendarmeria Nacional Argentina. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 4 març 2015].