OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rose Blanc

Rose Blanc, també coneguda com a Rosette Blanc (Elna, Rosselló, 24 de setembre de 1919 - camp d'Auschwitz, actualment Polònia 15 de març de 1943) fou una militant comunista i resistent nord-catalana, morta de tifus al camp d'Auschwitz.

## Biografia

Pertanyia a una família d'agricultors modests, la cinquena filla de vuit infants i la segona noia. La família es va traslladar a El Soler, a l'oest de Perpinyà, el 1932, on va continuar la seva escolarització, i el 1933 va obtenir el certificat d'estudis. El 1937 va ingressar a la Union des Jeunes Filles de France (UJFF). El 1940 va entrar en l'organització clandestina del Partit Comunista Francès sota el nom d'Amélie Garrigue. Dos anys més tard fou feta presonera per les brigades especials i entregada als alemanys. Fou deportada amb el comboi dels 31.000 a Auschwitz el 24 de gener de 1943. La seva matrícula 31652 fou tatuada al seu braç dret.

## Referències

* 1 2 VVAA. Nouveau Dictionnaire de Biographies Roussillonnaises 1789-2011. 1 Pouvoirs et société. Perpignan: Publications de l'olivier, 2011, p. 699. ISBN 9782908866414.

## Bibliografia

* André Balent. «Plaque en hommage à la résistante Rose Blanc». Musée de la résistance en ligne.
* Delbo, Charlotte. Éditions de Minuit. Le Convoi du 24 janvier, 1965 (réédité en 2002), p. 304. Delbo. ISBN 2-7073-1638-5.
* Frenay, Étienne «Rose Blanc une militante, une héroïne». Le Travailleur Catalan, 11-05-1973.
* Houssin, Monique. Editions de l'Atelier. Résistantes et résistants en Seine-Saint-Denis: un nom, une rue, une histoire, 2004. ISBN 9782708237308.
* Sentis, Georges. Éditions M./R. [Marxisme/Régions]. Rose Blanc, 2013. ISBN 9782916921488.
* Mouvement de la Jeunesse communiste des Pyrénées Orientales, Fédération du Parti communiste français des P. O., Union des Femmes françaises. Face à l'occupant et à la collaboration Rose Blanc et Francine Sabaté, 1998.
* «Rose dite « Rosette », BLANC – 31652». Mémoire Vive.
* «Hommage à Rosette Blanc». L'Indépendant, 12-05-2012.
# Nasr ibn Muzàhim

Abu-l-Fadl Nasr ibn Muzàhim ibn Yassar al-Minqarí at-Tamimí (àrab: أبو الفضل نصر بن مزاحم بن يسار المنقري التميمي, Abū l-Faḍl Naṣr b. Muzāḥim b. Yassār al-Minqarī at-Tamīmī) o, més senzillament, Nasr ibn Muzàhim fou un historiador àrab xiïta (Kufa, c. 748-827).
Va viure a Kufa i més tard a Bagdad. Va agafar una gran reputació de savi de l'islam; alguns el consideren xiïta extremista. Va escriure Kitab waqat Siffín (‘Llibre de la batalla de Siffín’), versió dels fets del regnat d'Alí ibn Abi-Tàlib des d'una perspectiva xiïta. Va escriure altres llibres sobre la batalla del Camell, la mort d'al-Hussayn i altres episodis històrics importants per als xiïtes, que no s'han conservat.

## Bibliografia

* Bosworth, C.E. "Naṣr b. Muzāḥim". Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 8 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/nasr-b-muzahim-SIM_5836>
# Dolores (cràter)

Dolores és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 12,6 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim castellà, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Dolores». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Universal Networking Language

Universal Networking Language (amb acrònim anglès UNL) és un llenguatge formal declaratiu dissenyat específicament per representar dades semàntiques extretes de textos en llenguatge natural. Es pot utilitzar com a llenguatge pivot en sistemes de traducció automàtica interlingüe o com a llenguatge de representació del coneixement en aplicacions de recuperació d'informació.
UNL està dissenyat per establir una base senzilla per representar els aspectes més centrals de la informació i el significat en una forma independent de la màquina i el llenguatge humà. Com a formalisme independent de la llengua, UNL té com a objectiu codificar, emmagatzemar, difondre i recuperar informació independentment de la llengua original en què s'expressa. En aquest sentit, UNL pretén oferir eines per superar la barrera lingüística de manera sistemàtica.
A primera vista, l'UNL sembla ser una mena d'interlingua, en què els textos d'origen es converteixen abans de ser traduïts a les llengües d'arribada. De fet, es pot utilitzar per a aquest propòsit, i també de manera molt eficient. Tanmateix, la seva veritable força és la representació del coneixement i el seu objectiu principal és proporcionar una infraestructura per gestionar el coneixement que ja existeix o pot existir en qualsevol llengua determinada.

## Estructura

En l'enfocament UNL, la informació transmesa pel llenguatge natural es representa frase per frase com un hipergraf compost per un conjunt d'enllaços binaris dirigits etiquetats (anomenats relacions) entre nodes o hipernodes (les Paraules Universals, o simplement UWs), que signifiquen conceptes. Els UW també es poden anotar amb atributs que representen informació de context.
Com a exemple, la frase anglesa 'The sky was blue?!' es pot representar a UNL de la manera del gràfic de la figura 1.

## Referències

* ↑ «Universal Networking Language | Semantic Scholar» (en anglès). https://www.semanticscholar.org.+[Consulta: 13 març 2023].
* ↑ Ali, Md. Nawab Yousuf; Rahman, Md. Lizur; Chaki, Jyotismita; Dey, Nilanjan; Santosh, K. C. «Machine translation using deep learning for universal networking language based on their structure» (en anglès). International Journal of Machine Learning and Cybernetics, 12, 8, 01-08-2021, pàg. 2365–2376. DOI: 10.1007/s13042-021-01317-5. ISSN: 1868-808X.
* ↑ Nagi, Magdy «The Universal Networking Language in Action in English-Arabic Machine Translation». The Universal Networking Language in Action in English-Arabic Machine Translation, 01-01-2000.
* ↑ «Universal Networking Language - [PPT Powerpoint]» (en anglès). https://vdocument.in.+[Consulta: 13 març 2023].
# Ignasi Moreta i Tusquets

Ignasi Moreta i Tusquets (Barcelona, 30 d'abril de 1980) és un editor i professor universitari català. És doctor en humanitats per la Universitat Pompeu Fabra, on exerceix de professor de literatura catalana. També és director literari de Fragmenta Editorial, que va fundar el 2007 amb Inês Castel-Branco. La seva tesi doctoral, sobre el pensament religiós de Joan Maragall, fou publicada al llibre No et facis posar cendra. Pensament i religió en Joan Maragall (2010), llibre que va resultar polèmic. També ha publicat treballs de recerca en l'àmbit de la filologia catalana i de les religions. El 2012 va rebre el premi Memorial Ferran Lara atorgat per la Cambra del Llibre de Catalunya a un jove emprenedor del sector del llibre. És membre del comitè editorial de l'edició crítica de les obres completes de Joan Maragall. L'any 2018 fou nomenat per la Generalitat de Catalunya comissari de l'Any Raimon Panikkar en commemoració del centenari del naixement del filòsof.

## Obra

* Estudis sobre els goigs (ed.) (2002), Amics dels Goigs / Mediterrània, ISBN 9788483343692
* No et facis posar cendra. Pensament i religió en Joan Maragall (2010), Fragmenta Editorial, ISBN 978-84-92416-35-6
* Joan Maragall, pensador religiós (2012), Fundació Joan Maragall, ISBN 978-84-9846-636-2
* Converses amb Josep Rius-Camps (2014), Fragmenta Editorial, ISBN 978-84-92416-80-6 (edició en castellà de 2014)
* Conversa amb Lluís Duch. Religió, comunicació i política (2019), Fragmenta Editorial, ISBN 978-84-15518-99-0 (edició simultània en castellà)
* No prendràs el nom de Déu en va (2024), Fragmenta Editorial, ISBN 978-84-17796-90-7

## Referències

* ↑ Nopca, Jordi. «Una altra manera d'acostar-se a l'esperit», 04-06-2012. [Consulta: 13 febrer 2021].
* ↑ Azancot, Nuria «Los editores Ignasi Moreta e Inês Castel-Branco» (en castellà). El Mundo, 20-07-2012. Arxivat de l'original el 2016-03-03 [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ Miralles, Carles. «Moreta, Ignasi (2010): No et facis posar cendra. Pensament i religió en Joan Maragall.» p. 606-607. Fragmenta Editorial, 2012. [Consulta: 4 març 2016].
* ↑ Garriga, Carles. «Llegir Maragall: Miralles des de Riba» p. 115-128. Haidé. Estudis Maragallians, 2015. [Consulta: 5 març 2016].
* ↑ «Ignasi Moreta, premi Memorial Ferran Lara». Núvol, 21-11-2012. [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ Badia Puig, Carme «Entrevista a Ignasi Moreta: “Per Maragall, l'eternitat irromp en l'instant”». BValls de Lletres, 24-09-2012. Arxivat de l'original el 2016-03-03 [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ Nopca, Jordi. «Per què no està de moda Joan Maragall?», 05-12-2020. [Consulta: 13 febrer 2021].
* ↑ Nopca, Jordi. «L’any ideal per celebrar l’obra de Raimon Panikkar», 15-01-2018. [Consulta: 13 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Blog personal "Notes (im)pertinents", d'Ignasi Moreta
* Blog personal en castellà "Notas (im)pertinentes", d'Ignasi Moreta
* Blog "Lector de Maragall", d'Ignasi Moreta
* Portal de Producció Científica de la UPF
# Arsénio Sebastião Cabúngula

Arsénio Sebastião Cabúngula (Luanda, 14 de març de 1979), conegut com a Love, és un exfutbolista angolès de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Angola.
Pel que fa a clubs, destacà a Atlético Sport Aviação.

## Partits internacionals

Selecció de futbol d'Angola :
| Any | Partits | Gols |
| 2001 | 2 | 0 |
| 2002 | 0 | 0 |
| 2003 | 3 | 0 |
| 2004 | 10 | 2 |
| 2005 | 6 | 2 |
| 2006 | 11 | 3 |
| 2007 | 5 | 1 |
| 2008 | 10 | 0 |
| 2009 | 7 | 0 |
| 2010 | 2 | 0 |
| 2011 | 4 | 1 |
| 2012 | 3 | 0 |
| 2013 | 0 | 0 |
| 2014 | 3 | 1 |
| 2015 | 0 | 0 |
| 2016 | 2 | 0 |
| 2017 | 0 | 0 |
| Total | 68 | 10 |

## Referències

* ↑ 18 LOVE Arxivat 31 May 2006$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Angola announce World Cup squad». news.bbc.co.uk, 14-05-2006. [Consulta: 24 Dec 2018].
* ↑ Arsénio Sebastião Cabúngula "Love" - International Appearances
* ↑ Arsénio Sebastião Cabúngula a National-Football-Teams.com (anglès)
# Rotonda pentagonal allargada

En geometria, la rotonda pentagonal allargada es pot construir allargant una rotonda pentagonal enganxant-li un prisma a la base decagonal. És un dels noranta-dos sòlids de Johnson (J$_{21}$). Té simetria C$_{5v}$.
Els 92 sòlids de Johnson van ser descrits 1966 per Norman Johnson i els va numerar. No va demostrar que no n'existia més que 92, però va conjecturar que no n'hi havia d'altres. Victor Zalgaller el 1969 va demostrar que la llista de Johnson era completa. S'utilitzen els noms i l'ordre donats per Johnson, i se'ls nota J$_{xx}$ on xx és el nombre donat per Jonson.

## Referències

* Norman W. Johnson, "Convex Solids with Regular Faces", Canadian Journal of Mathematics, 18, 1966, pages 169–200. Conté l'enumeració original dels 92 sòlids i la conjectura que no n'hi ha d'altres.
* Victor A. Zalgaller, "Convex Polyhedra with Regular Faces", 1969 : primera demostració d'aquesta conjectura.
* Eric W. Weisstein. Johnson Solid : cada sòlid amb el seu desenvolupament

## Vegeu també

* Políedre arquimedià
* Políedre de Catalan
* Políedre regular
* Sòlid platònic

## Enllaços externs

* Weistein, Eric W., Elongated pentagonal rotunda rotonda pentagonal allargada a MathWorld. (anglès)
* Weistein, Eric W., Johnson solid Sòlids de Johnson a MathWorld. (anglès)
# Nabokov (cràter)

Nabokov és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 166 km de diàmetre. Porta el nom de l'escriptor rus-estatunidenc Vladimir Nabokov (1899-1977), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2012.

## Referències

* ↑ «Nabokov». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 12-10-2016. [Consulta: 15 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Conferència web

Una conferència web (dita també popularment webinar) és una trobada o xerrada feta per mitjans de videoconferència, on es transmeten vídeo i àudio i també dades entre dos o més usuaris remots usant ordinadors o aparells anàlegs.
És un format de comunicació molt usat en el món comercial i empresarial, però també en el món educatiu.
Pel seu baix cost, s'usa habitualment protocol d'internet (IP).

## Vegeu també

* Videoconferència
* Veu per IP
* Veu sobre Protocol d'Internet
* Terminal IP
* Qualitat de Servei

## Referències

* ↑ ««seminario web» o «webinario», alternativas a «webinar»» (en castellà). [Consulta: 8 juny 2020].
* ↑ «Webinar Or Webcast - What's The Difference?».
* ↑ Caporali, E.; Trajkovik, V. Video Conference as a Tool for Higher Education. The Tempus Vices Experience (en anglès). Firenze University Press, 2012, p.3. ISBN 8866551023.
# Ping flood

Un ping flood consisteix a saturar una línia lenta amb un nombre de paquets Internet Control Message Protocol (ICMP) prou gros. En saturar la línia es degrada el servei de manera important. L'atac en qüestió utilitza les definicions de la longitud màxima de protocols així com la capacitat de fragmentació dels datagrames IP.
La longitud màxima d'un datagrama IP és de 64K (65535 Bytes) incloent la capçalera del paquet (20 Bytes).
El protocol ICMP és el qual s'utilitza per a la comunicació de missatges de control de flux en les comunicacions. Després per a enviar un missatge ICMP tenim disponibles 65535(dades) 20 (capçalera IP) 8 (capçalera ICMP) = 65507 Bytes. Quan s'envien ordres al sistema operatiu perquè envie un datagrama de longitud de 65510 bytes (inferior als 65535) amb el que les dades a enviar agafen un únic paquet IP (fragmentat en N trossos, però pertanyents al mateix datagrama IP).

## Vegeu també

* Ping
* Ping de la mort
# União Esporte Clube

L'União Esporte Clube, també anomenat União de Rondonópolis, és un club de futbol brasiler de la ciutat de Rondonópolis a l'estat de Mato Grosso.

## Història

L'União Esporte Clube nasqué el 6 de juny de 1973. Guanyà el Torneio Incentivo el 1975, 1976 i 1979. Participà en la Primera Divisió brasilera (Copa João Havelange) el 2000. També participà en la Copa do Brasil 2009. L'any 2010 guanyà el campionat matogrossense.

## Palmarès

* Campionat matogrossense:
** 2010
* Torneio Incentivo:
** 1975, 1976, 1979

## Estadi

L'União de Rondonópolis juga els seus partits a l'Estadi Engenheiro Lutero Lopes. Té una capacitat per a 18.000 espectadors.

## Referències

* 1 2 3 Enciclopédia do Futebol Brasileiro Lance Volume 1. Rio de Janeiro: Aretê Editorial S/A, 2001, p. 256. ISBN 85-88651-01-7.
* ↑ «Brazil 2000 Championship - Copa João Havelange». RSSSF Brasil, Juny 6, 2008. [Consulta: Gener 5, 2010].
* ↑ «Zebra da rodada, União-MT tira invencibilidade do Internacional» (en portuguès). Globo Esporte, Febrer 18, 2009. [Consulta: Gener 5, 2010].
* ↑ «Brasil 2009 Cup» (en portuguès). RSSSF Brasil, Juliol 1, 2009. [Consulta: Gener 5, 2010].
* ↑ «Mato Grosso State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ «CNEF - Cadastro Nacional de Estádios de Futebol» (PDF) (en portuguès). Brazilian Football Confederation. Arxivat de l'original el de maig 10, 2013. [Consulta: Gener 5, 2010].
# Adam-lès-Passavant

Adam-lès-Passavant és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 91 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Adam-lès-Passavant era de 91 persones. Hi havia 30 famílies de les quals 13 eren parelles sense fills i 17 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 39 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 36 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 30 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 5 tenien tres cambres, 9 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 28 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Adam-lès-Passavant el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 20 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 55 persones, 41 eren actives i 14 eren inactives. De les 41 persones actives 40 estaven ocupades (25 homes i 15 dones) i 1 aturada (1 home). De les 14 persones inactives 5 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de construcció.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un paleta i 1 guixaire pintor.
L'any 2000 a Adam-lès-Passavant hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Adam-lès-Passavant a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Adam-lès-Passavant a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Yiddishpiel

El Yiddishpiel (en hebreu: תיאטרון יידישפיל) és un teatre en llengua ídix situat a la ciutat de Tel-Aviv, a Israel. El teatre va ser fundat en 1987 per iniciativa de l'ex-alcalde de Tel-Aviv, Shlomo Lahat, i el president del Banc de Descompte Mercantil d'Israel, Moshe Noiderfer, així com de Shmuel Etsyon, qui va participar en la creació del teatre i va ser el seu president i director artístic fins al mes de Novembre de 2011, quan va ser reemplaçat per Sasi Keshet.
Els objectius principals del Yiddishpiel són commemorar i mantenir viva la cultura ídix, ja que és una part inseparable de la història jueva. La llengua ídix segueix viva i s'utilitza bastant àmpliament entre la població jueva actualment, per la qual cosa el teatre té una audiència regular, la major part de la qual està formada per persones relativament majors. Les oficines del teatre estan situades en la carretera Carlebach número 7, a Tel-Aviv.
En 1996, la Knesset va aprovar el projecte de llei de creació d'una autoritat nacional per a la cultura ídix i la cultura ladina (idioma judeocastellà), la funció del qual és crear una base sòlida per a les dues llengües i les seves cultures a Israel.
Des de la seva fundació, el teatre ha realitzat 42 produccions que van ser presentades davant grans audiències a Israel i en altres països.
Al llarg dels anys el teatre ha participat en festivals israelians, així com en importants festivals estrangers, i ha pres l'escenari en Wiesbaden, Londres, Frankfurt, Amsterdam, Viena, Los Angeles i Vilnius.
El teatre té una àmplia selecció d'actors, incloent veterans com: Yaakov Bodo i Yaakov Alperon, i actors més joves que serveixen com a successors del teatre i la cultura ídix, entre ells: Dudu Fisher, Gadi Yagil, Anat Atzmon, Mónica Vardimon, Jonathan Rozen, Yoni Eilat, i Amitai Kedar. L'actor Carol Marcovicz, també va actuar en el Yiddishpiel fins a la seva mort en 2006.
En el teatre es presenten diverses obres de repertori, escrites per diversos dramaturgs. Al llarg de cada obra, hi ha subtítols en hebreu i en rus, així com so, per al benefici d'aquells que no parlen ídix.
En cada temporada teatral, Yiddishpiel presenta 4 obres noves, una cada trimestre. Algunes de les obres presentades van ser traduïdes a l'ídix i escrites per dramaturgs com Shakespeare, Molière i uns altres; unes altres van ser adaptades a l'ídix (per Sholem Aleichem i uns altres), i unes altres són obres locals (per Yehoshua Sobol i uns altres).

## Referències

* ↑ www.museumoffamilyhistory.com/
* ↑ «www.yiddishpiel.co.il». Arxivat de l'original el 2018-04-07. [Consulta: 7 abril 2018].
# La Bassa Roja

La Bassa Roja és una zona humida situada a la vall de Secà, en una riera força ampla i suau que no ha estat conreada i conserva encara hàbitats naturals en un entorn molt transformat per l'agricultura. Ocupa una superfície de 5,67 Ha.
Pel que fa a la vegetació, a la zona apareix un matollar halonitròfil de siscall (Salsola vermiculata) i salat blanc (Atriplex halimus) a les parts més seques, amb alguns limòniums, mentre que a les parts més humides creix un extens canyissar. També hi ha un petit clap de tamarius.
En aquesta zona s'ha identificat l'hàbitat d'interès comunitari 1430 Matollars halonitròfils (Pegano-Salsoletea). Pot considerar-se que el petit clap de tamarius forma una petita mostra de l'hàbitat 92D0 Bosquines i matollars meridionals de rambles, rieres i llocs humits (Nerio-Tamaricetea).
Pel que fa a la fauna, a la zona es coneix la nidificació de balquer (Acrocephalus arundinaceus) i esparver cendrós (Circus pygargus). És una àrea d'elevat interès per a la nidificació i refugi de l'arpella, d'altres rapinyaires i d'altres espècies d'ocells característics de zones humides. A més, pot tenir interès per les seves poblacions d'amfibis.
A la part nord-oest hi ha un abocador de residus incontrolat, amb tota mena de deixalles i grans munts de terres que afavoreixen la dessecació del canyissar. La zona experimenta cremes periòdiques i està sotmesa a un risc d'eutrofització i contaminació de les aigües. A més, també presenta un risc de desaparició per l'expansió dels conreus circumdants.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Bassa Roja». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 17 setembre 2014].