OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Partit de Centre Democràtic

* No s'ha de confondre amb Centre Democràtic (Letònia).
El Partit de Centre Democràtic (en letó: Demokrātiskā centra partija) fou un petit partit polític de Letònia, fundat el setembre de 1992. Participà en les eleccions legislatives letones de 1993, obtenint 5 dels 100 escons al parlament, i a les eleccions municipals de 1994 obtingué representació a places importants com Riga, Jelgava o Jurmala. Alguns dels seus líders foren: Ints Cālītis, Aivars Kreituss, Juris Celmiņš o Māris Pūķis. L'agost de 1993 es refundà amb el nom de Partit Democràtic Letó (Latvijas Demokrātiskā partija). L'abril de 1995 es refundà en el Partit Democràtic «Saimnieks» després de fusionar-se amb el Saimnieks.

## Referències

* ↑ Mednis I. Partiju laiki Latvijā (1988-2002). — R.: Drukātava, 2007. ISBN 978-9984-798-20-2. — 256-261. lpp. (letó)
# Partit de Centre (Països Baixos)

Partit de Centre (neerlandès Centrumpartij, CP) fou un partit polític neerlandès de caràcter nacionalista i extrema dreta, fundat el 1980 per Hendrik Brookman, qui el 1979 havia fundat el NCP (Partit Nacional de Centre). Defensa els drets dels neerlandesos davant la massiva immigració que arribava als Països Baixos a finals dels anys setanta.
A les eleccions de 1981 no va assolir representació, però el seu cap, Hans Janmaat, va obtenir escó a les de 1982. A les eleccions europees de 1984 va obtenir el 2,5% dels vots i cap escó. Janmaat entrà en conflicte amb la resta de dirigents del partit, partidari de suavitzar el seu programa per tal d'atraure més votants, i finalment es va escindir per a fundar el Centrum Democraten (CD). Això deixà el partit abandonat i aïllat. El 1986 organitzaren un míting de reconciliació que acabà amb forts aldarulls dels manifestants antifeixistes. Tot i això, a les eleccions de 1986 no van obtenir representació, el partit es declarà en fallida i no assolí més representació, agreujat pel fet que el 1998 la Cort Neerlandesa el va pràcticament prohibir sota l'acusació d'incitar al racisme i a la xenofòbia.

## Referències

* ↑ Mudde, 2003, p. 120.
* ↑ Mudde, 2003, p. 121.
* ↑ «Hans Janmaat (1934-2002)» (en dutch). Historiek.net, 17-01-2008. [Consulta: 28 desembre 2010].. Retrieved 18-11-2013.
* ↑ Mudde, 2003, p. 123-124.

## Bibliografia

* Mudde, Cas. The ideology of the extreme right. Manchester University Press, 2003. ISBN 978-0-7190-6446-3.
# París-Roubaix 1966

La París-Roubaix 1966 fou la 64a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 17 d'abril de 1966 i fou guanyada per l'italià Felice Gimondi, que s'imposà amb més de 4' sobre els seus immediats perseguidors en l'arribada a Roubaix, el neerlandès Jan Janssen i el belga Gustaaf Desmet.
134 ciclistes van prendre la sortida, acabant la cursa 58 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Felice Gimondi | Salvarani | 6h 23' 32" |
| 2 | Jan Janssen | Pelforth-Sauvage-Lejeune | + 4' 08" |
| 3 | Gustaaf Desmet | Wiel's-Groene Leeuw-Gancia | m. t. |
| 4 | Willy Planckaert | Romeo-Smiths | m. t. |
| 5 | Joseph Huysmans | Dr. Mann-Grundig | m. t. |
| 6 | Rudi Altig | Molteni | m. t. |
| 7 | Willy Bocklant | Dr. Mann-Grundig | m. t. |
| 8 | Arthur de Cabooter | Wiel's-Groene Leeuw-Gancia | m. t. |
| 9 | Rik van Looy | Solo-Superia | m. t. |
| 10 | Gerben Karstens | Televizier-Batavus | m. t. |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats a les-sports.info
* Resultats a cyclebase.nl
# Papamosques lapislàtzuli

El papamosques lapislàtzuli (Cyornis unicolor) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) pròpia del sud-est asiàtic. Es troba a l'Himàlaia oriental, el sud-est asiàtic, i les illes de Sumatra, Borneo i Java. Habita els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits i de l'estatge montà. El seu estat de conservació és de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques lapislàtzuli». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 3 gener 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 698. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Pale Blue-flycatcher. Cyornis unicolor» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 3 gener 2021].
# Paramount Plaza

El Paramount Plaza (anomenat antigament Uris Building o 1633 Broadway) és un gratacel situat a Broadway, Nova York que alberga dos teatres de Broadway.
L'octubre de 2007, ha estat classificat en 46a posició a la Llista dels 50 edificis més alts de Nova York.
L'edifici, concebut per Emery Roth and Sons, ha estat construït el 1970 pels germans Uris.
# Paramount+

Paramount+ (abans conegut com a CBS All Access i 10 All Access a Austràlia), és un servei de streaming nord-americà. És propietat i està operat per ViacomCBS Streaming, una filial de ViacomCBS. Ofereix contingut original, contingut recentment emès en les propietats de transmissió de CBS i contingut de la biblioteca ViacomCBS.
Tot i que des del 4 de març del 2021 la plataforma es coneix com a Paramount+, originalment, quan es va llançar, s'anomenava CBS All Access. La nova plataforma es va estrenar als Estats Units i 18 països d'Amèrica Llatina i Canadà. El 25 de març de 2021 arribarà als països nòrdics i a finals d'any a Austràlia. Encara no hi ha data d'estrena a la resta d'Europa.

## Referències

* ↑ Spangler, Todd. «ViacomCBS Streaming Shake-Up: Pluto TV’s Tom Ryan to Head New Global Division, Marc DeBevoise Steps Down», 20-10-2020. [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ «Todo sobre Paramount+: Aterriza la plataforma del gigante del cine» (en castellà). [Consulta: 9 març 2021].
* ↑ Wang, Tiffany. «CBS All Access Being Renamed Paramount+ In 2021». Screenrant, 15-09-2020. [Consulta: 8 febrer 2022].
* ↑ Alexander, Julia. «Paramount Plus, ViacomCBS’s new rebranded version of CBS All Access, launches on March 4th», 19-01-2021. [Consulta: 8 febrer 2022].
* 1 2 3 «Paramount Plus: cuándo llega a España la plataforma con sagas como El padrino y Star Trek y series como The Good Fight y la nueva Frasier», 25-02-2021. [Consulta: 8 febrer 2022].
* ↑ Tones, John. «Paramount+ lanza su servicio de streaming con series y revivals, acortando ventanas de exhibición y una incógnita: cuándo llega a España» (en castellà), 25-02-2021. [Consulta: 9 març 2021].
# Pebrot d'Urfa

El pebrot d'Urfa (Urfa biberi en turc) o isot és un pebrot vermell (més aviat negre) que es prepara fins a obtenir pebrot en escames (com a conseqüència de l'acció de moldre el pebrot) del tipus Capsicum annuum propi de la ciutat i la província d'Urfa a Turquia. Els fruits de la planta d'isot normalment són de color grana o vermell.

## Referències

* ↑ Lale Surmen Aran; Tankut Aran Rick Steves' Istanbul. Avalon Travel Publishing, 8 abril 2014, p. 550–. ISBN 978-1-61238-855-7.
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/isot-diyari-nda-piser-size-de-duser-27264626
* ↑ http://www.savoryspiceshop.com/spices/chilurfa.html
* ↑ http://www.haberler.com/isot-un-bu-yil-kilosu-30-lira-7626771-haberi/

## Vegeu també

* Cuina turca
* Pebrot d'Alep
* Pul biber
# Partit Popular de Catalunya (1973-1976)

El Partit Popular de Catalunya fou una organització política creada el 1973 arran d'una escissió del Front Nacional de Catalunya. Dirigit per Joan Colomines i Puig, Enric Moltó i Munarriz, Anton Sala Cornadó i Jordi Colomines i Companys, va ser un partit de caràcter marcadament catalanista i partidari d'un socialisme eclèctic, democràtic i autogestionari.
Formà part de l'Assemblea de Catalunya i del Consell de Forces Polítiques, i va publicar la revista "Nova Catalunya".
El congrés constituent del partit es feu a l'església de Sant Felip Neri de Barcelona el 28 de març de 1976, on Joan Colomines en fou escollit secretari general polític.
Fou dissolt formalment l'1 de novembre de 1976 amb la integració de la majoria dels seus militants al Partit Socialista de Catalunya-Congrés.

## Referències

* ↑ Joan Colomines i Puig al Qui és Qui de les Lletres Catalanes
# Pedieos

El Pedieos (en grec estàndard Πεδιαίος, Pedieos; en grec xipriota Πηθκιάς, Pithkiàs, o Πηδιάς, Pidiàs; en turc Kanlı Dere) és el riu més llarg de Xipre. Neix a les muntanyes del Tróodos, prop del monestir de Makheràs, i discorre en direcció nord-est per la plana de Messaoria, a través de la capital, Nicòsia. Després gira cap a l'est i arriba al mar a la badia de Famagusta, prop de l'antiga ciutat grega de Salamina.
El riu té uns 100 km de longitud. A l'àrea de Nicòsia, al llarg de 18 km, les seves ribes han estat condicionades per poder-hi passejar a peu i en bicicleta. Hi ha dues preses que en retenen les aigües, la més gran a Tàmassos, construïda el 2002.

## Referències

* ↑ Notícia al Cyprus Mail Arxivat 2010-07-25 a Wayback Machine. (anglès)
# Pas Rolle

El Pas Rolle és una collada de les Dolomites (Itàlia) situada a una altitud de 1.989 m. La carretera que passa el coll, que fou traçada entre el 1863 i el 1874, quan la zona encara es trobava en mans austríaques, enllaça les valls de Fiemme i Primiero.
# Pas Cardenal Samoré

El Pas Cardenal Samoré (castellà: Paso Fronterizo Internacional Cardenal Antonio Samoré) és un coll fronterer entre les repúbliques de Xile i Argentina, situat en la serralada dels Andes a una altura de 1.305 metres sobre el nivell mitjà del mar. Uneix la X Regió de Los Lagos, Xile amb la Província de Río Negro, Argentina a través de la ruta CH-215 de Xile i la Ruta Nacional 231 de Argentina.

## Galeria

* El Pas, costat xilè i costat argentí.
* Punt límit del Pas.

## Referències

* ↑ «Pasos fronterizos» (en castellà). Ministerio de Relaciones Exteriores de Chile. Arxivat de l'original el 2016-03-08. [Consulta: 8 març 2016].
* ↑ «Paso Internacional Cardenal Samoré» (en castellà). Gendarmeria Nacional Argentina. Arxivat de l'original el 2015-01-07. [Consulta: 8 març 2016].

## Enllaços externs

* Pas Cardenal Samoré Arxivat 2013-10-16 a Wayback Machine. (en castellà)
# Pere Prat (atleta)

Pere Prat (?, 1891 - ?, ?) fou un atleta i pioner de l'atletisme català. Cosí del president de la Mancomunitat, Enric Prat de la Riba, fou descobert per un directiu del FC Barcelona durant una excursió al Pirineu, veient com una parella de carabiners perseguia un jove, que amb un paquet sota el braç corria com una gasela sortejant la seva detenció. Es feu molt popular enfrontant-se a qui el volgués desafiar els dies festius al Parc de la Ciutadella de Barcelona, fet que li valgué el sobrenom d'“atleta del poble”. Es convertí en un campió pràcticament insuperable des del 1911 fins al 1917, arribant a acumular set rècords d'Espanya a la vegada l'any 1916. A proposta de la publicació España Deportiva es creà un Campionat d'Espanya de cros per enfrontar-lo a l'atleta madrileny més rellevant, al qual guanyà, a Madrid, en les dues primeres edicions el 1916 i el 1917. Aquests mateixos anys també fou campió de Catalunya de cros individual i per equips. El 1913 establí el rècord espanyol de l'hora, i també aconseguí les millors marques d'Espanya de 800 metres, 1.500 metres, la milla, 3.000 metres, 5.000 metres, 10.000 metres i marató. El 1917, després d'una lesió, es va retirar. El FC Barcelona instaurà la Challenge Pere Prat durant els anys vint en honor seu.
Als anys 30 residia a Washington i treballava de taxista.

## Notes

* 1 2 3 «Pere Prat». Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Gran Enciclopèdia Catalana [Consulta: 20 gener 2023].
* ↑ Porta, Frederic; Tomás, Manuel. Barça Insólito. Roca Editorial de Libros, 2017, p. 459. ISBN 978-84-945569-5-1 [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ Barris, Tomàs. «La curiosa història del fitxatge de Pere Prat». La secció atlètica del F.C.Barcelona. Història esportiva de Tomàs Barris. [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ Calvet, Rossend «Pere Prat». Catalunya atlètica: Núm. 03, 01-11-1933, pàg. 3 i 7.

## Enllaços externs

* Vicente Capitán, Recuerdos del primer Campeonato de España de Cross Arxivat 2020-03-04 a Wayback Machine., 7 de març de 2018, Real Federación Española de Atletismo (castellà)
# Pere Prat i Boix

Pere Prat i Boix (Tavèrnoles, 6 de febrer de 1956) és un polític català de l'àmbit municipal, alcalde de Manlleu de 2003 a 2015.
Treballador de banca des de 1980, milita a Esquerra Republicana de Catalunya des de 1987, partit amb el que ha estat candidat a l'Ajuntament de Manlleu de 1991, 1995, 1999, 2003, 2007 i 2011, i ha ocupat l'alcaldia de 2003 a 2015. Anteriorment havia estat primer tinent d'alcalde, de 1995 a 1999.
Conseller i portaveu del Grup Comarcal d'ERC al Consell Comarcal d'Osona (1995-1999 i 1999-2003), diputat a la Diputació de Barcelona (2011-2015), com a president del grup ERC-AM 2, conseller i portaveu del Grup Comarcal d'ERC al Consell Comarcal d'Osona (1995-1999 i 1999-2003) i membre de l'Executiva de la Federació de Municipis de Catalunya (FMC) (2003-2007 i 2007-2011).
Fou imputat en un cas de prevaricació en relació a la reparació de la fàbrica de Can Rifà de Manlleu. El 14 de setembre de 2009 fou absolt pel Jutjat Penal número 1 de Manresa, sentència confirmada l'abril de 2010 per l'Audiència Provincial de Barcelona.

## Referències

* ↑ Alcaldes de Manlleu a municat.gencat
* ↑ Alcaldes 2013: entrevistes i perfils de la gestió municipal. Barcelona: Presston Comunicació, 2013, p. 216-219. ISBN 9788461672301.
* ↑ Pere Prat a alcaldes.eu
* ↑ Pere Prat: «Catalunya ha canviat gràcies a la feina dels ajuntaments» Nació Digital, 31 de gener de 2014
* ↑ «Fitxa biogràfica: Pere Prat i Boix». Diputació de Barcelona. [Consulta: 20 gener 2016].
* ↑ Pere Prat, mans netes, Nació Digital, 15 d'abril de 2010
# Pedro Mendes

Pedro Miguel da Silva Mendes (nascut el 26 de febrer de 1979 en Guimarães) és un futbolista portugués que jugà de centrecampista pel Sporting Clube de Portugal de la primera divisió portuguesa.
# Proasellus linearis

Proasellus linearis és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

Viu a l'aigua dolça de fonts càrstiques.

## Distribució geogràfica

Es troba a Euràsia: la Transcaucàsia.

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 4 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.
# Melanophryniscus cambaraensis

Melanophryniscus cambaraensis és una espècie d'amfibi que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Garcia, P., Kwet, A. & Silvano, D. 2004. Melanophryniscus cambaraensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 d'abril del 2008.
# 1183

El 1183 (MCLXXXIII) fou un any comú començat en dissabte del calendari julià.

## Esdeveniments

* Saladí continua la seva campanya i conquereix Síria.
* Sequera a França.

## Necrològiques

* Chrétien de Troyes
# Atzembla (grup de música)

Atzembla és un grup musical que naix a l'Horta Nord, València, el 2008, amb una combinació musical de punk, rock i ska.
Les seues lletres són combatives i estan marcades per la disconformitat i la lluita social. Per exemple, en fer la promoció d'El teu viatge, declaren que la música és l'eina que tenen per difondre un missatge de disconformitat. De la mateixa manera, el videoclip de Cors armats té com a escenari el barri del Cabanyal a València, pel seu exemple de lluita veïnal i social.
En 2016 presenten 4 temes d'un nou treball, amb els quals es reivindiquen com una de les bandes combatives més en forma. L'EP compta amb la col·laboració de membres del grup Mafalda i d'Esne Beltza.
Al seu tercer disc, Instint, deixen de banda la dolçaina per tal d'explorar les sonoritats més contundents del hardcore o la cadència del funk. En les seues lletres, mantenen el "compromís social", però també apareixen continguts de caràcter més intimista i personal. En este últim àlbum col·laboren alguns components d'Atupa.

## Discografia

* Arrels (autoedició, 2010)
* El teu viatge (autoedició, 2012)
* Cors armats, EP (autoedició, 2016)
* Instint (autoedició, 2018)

## Referències

* 1 2 «Àngel Margareto: "Atzembla també funciona com un refugi"». Tresdeu.com, 26-04-2016.
* ↑ «‘Cors armats' és la nova referència d'Atzembla». Diari la Veu, 25-02-2016.
* ↑ «Atzembla deixa la dolçaina i es passa al hardcore i al funk amb el seu nou disc 'Instint'». valenciaplaza.com, 19-02-2018. [Consulta: 27 juliol 2018].
* ↑ «Atzembla obre les «Finestres» al punk i el funk». www.enderrock.cat, 14-03-2013. [Consulta: 29 juliol 2018].
* ↑ «Cors armats EP, by Atzembla». [Consulta: 29 juliol 2018].

## Enllaços externs

* «Atzembla (grup de música)». Viasona.
# Romenay

Romenê (en arpità) o Romenay (en francès) és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 1.626 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Didier Gerolt | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 1.884 | 1.766 | 1.685 | 1.641 | 1.566 | 1.580 | 1.626 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Can Puignau

Can Puignau és un edifici del municipi de Cadaqués (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli antic de la població, al sector oriental de la platja de Port Alguer o Portdoguer, davant la riba Nemesi Llorens.
Edifici de planta irregular, més o menys rectangular, adossat a la casa del Baró de la Roda. Format per dues crugies distribuïdes en planta baixa i quatre pisos. Una de les crugies està coberta amb una teulada de dues vessants i l'altra presenta una gran eixida a l'últim nivell. La casa té quatre façanes vistes, les dues posteriors formant cantonada i encarades a mar. En aquesta part, l'edifici està fonamentat damunt les restes conservades de l'antiga muralla de la vila. És visible un tram amb contraforts, situat a la façana orientada a la riba Nèmesi Llorens. Ambdues façanes presenten petites finestres rectangulars i diversos balcons, dos d'ells emmarcats en pedra, amb llosana de pissarra i alineats seguint eixos verticals. Estan rematades per una balustrada que delimita la terrassa superior. De la façana principal destaca el portal d'arc rebaixat dovellat, d'accés a l'interior de l'edifici.
Tota la construcció es troba arrebossada i pintada de color blanc.

## Història

La casa Puignau és una de les moltes cases que formen part de l'antiga muralla medieval. Aquestes es construïren aprofitant trams dels murs medievals. Encara avui dia es poden observar les gruixudes parets amb contraforts que presenta.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Puignau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Cannes

«Canes o Cannes» té aquests significats:
* Toponímia:
** Canes, en francès Cannes, ciutat de França al departament dels Alps Marítims
** Cannes (Pulla), ciutat a l'actual Itàlia cèlebre per la batalla del seu nom entre els romans i cartaginesos el 216 aC
** Canas e Clairan, en francès Cannes-et-Clairan, municipi francès al departament de Gard i a la regió de Llenguadoc-Rosselló
** Cannes-Écluse municipi del departament de la Sena i Marne
** Cantó de Canes Centre, cantó francès del departament dels Alps Marítims, al districte de Grassa
** Cantó de Canes Est, cantó francès del departament dels Alps Marítims, al districte de Grassa
** Cantó de Mandaluec-Canes Oest, cantó francès del departament dels Alps Marítims, al districte de Grassa
** Vilar de Canes, municipi del País Valencià que es troba a la comarca de l'Alt Maestrat
** Zorita de los Canes, municipi de la província de Guadalajara
* Astronomia: Canes Venatici (els Llebrers), petita constel·lació de l'hemisferi nord
* Biografies: Francesc Vallverdú i Canes (Barcelona, 1935), poeta i sociolingüista català
* Cinema: Festival Internacional de Cinema de Canes mostra de cinema de la ciutat de Canes.
* Esport: Association Sportive de Cannes Football, club de futbol francès de la ciutat de Canes.
* Història: Batalla de Cannes enfrontament militar entre romans i cartaginesos prop de la ciutat de Canes a la Pulla (Itàlia)
Viccionari
# Paulgrothita

La paulgrothita és un mineral de la classe dels fosfats.

## Característiques

La paulgrothita és un fosfat de fórmula química Cu$_9$Fe$^{3+}$O₄(PO₄)₄Cl₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5595/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la fumarola Arsenàtnaia, situada al segon con d'escòria de l'avanç nord de la Gran erupció fissural del volcà Tolbàtxik (Krai de Kamtxatka, Rússia), sent l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Paulgrothite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 juny 2022].
# Pere Feliu Perelló

Pere Feliu Perelló (Palma?, segle xix — Palma, 1861) va ser un poeta i polític mallorquí. La seva participació en la política va ser realment activa en ocupar el càrrec de batlle i regidor de Palma diversos cops com també de diputat a Corts el 1850. A banda de la seva activitat política, també cultivà poesia tant en mallorquí com en castellà on destaca el seu poema de 201 estrofes S'Hermità pelegrí o camins de sa providència publicat el 1850.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 13. Palma: Promomallorca, p. 62. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Pere Feliu Perelló». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# París-Saclay

París-Saclay és un parc tecnològic i científic prop de Saclay a l'Illa de França. Inclou institucions de recerca, dues grans universitats franceses amb institucions d'educació superior (grandes écoles) i també centres de recerca d'empreses privades. El 2013, Technology Review va classificar París-Saclay entre els 8 millors clústers de recerca del món. El 2014, representava gairebé el 15% de la capacitat de recerca científica francesa.
Els primers assentaments daten de la dècada de 1950, i la zona es va expandir diverses vegades durant les dècades de 1970 i 2000. Actualment s'estan desenvolupant diversos projectes de desenvolupament del campus, inclòs el trasllat d'algunes instal·lacions.
La zona és ara la seu de moltes de les empreses d'alta tecnologia més grans d'Europa, així com de les dues millors universitats franceses, la Universitat París-Saclay (CentraleSupélec, ENS Paris-Saclay, etc.) i l'Institut polytechnique de Paris (École Polytechnique, Télécom ParisTech, HEC Paris, etc.). Al rànquing ARWU 2020, la Universitat París-Saclay ocupa el lloc 14 del món per a matemàtiques i el 9 del món per a la física (1r a Europa).
L'objectiu era reforçar el clúster per crear un centre internacional de ciència i tecnologia que pogués competir amb altres districtes d'alta tecnologia com Silicon Valley o Cambridge, MA.

## Referències

* ↑ One of the top 8 innovation clusters in the world - EPAPS
* ↑ Campus du plateau de Saclay - Définition et Explications
* ↑ L'Université Paris-Saclay, première en maths

## Enllaços externs

* París-Saclay