OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jan Leeghwater

Jan Adriaanszoon Leeghwater (1575, De Rijp, Països Baixos – 1650) va ser un arquitecte, constructor de molins i enginyer hidràulic neerlandès.

## Biografia

Leeghwater nasqué amb el nom de Jan Adriaanszoon. Més tard va adoptar el cognom de Leeghwater, de laag water o «marea baixa». Va estar involucrat en la construcció del pòlder de Beemster, uns del primers del món creat drenant l'aigua d'un llac utilitzant molins de vent que es va inicar l'any 1607. Entre 1607 i 1635, els pòlders Purmer, Schermer i Heerhugowaard També va fondre les campanes i va fer el rellotge dels campanars de les esglésies d'Amsterdam.

## Bomba de vapor de Leeghwater

Leeghwater va estar entre els primers a assenyalar el perill del llac Haarlemmermeer, situat entre Amsterdam i Leiden. Finalment es va assecar l'any 1852, utilitzant grans bombes de vapor. La instal·lació de Kaag, la Gemaal De Leeghwater, va rebre el nom de Leeghwater.

## Referències

* ↑ Leeghwater, Jan Adriaansz article, Encyclopedia of Earth, [Consulta 10 de març del 2008]

## Bibliografia

* Leeghwater, Jan Adriaensz - het Haarlemmermeerboek, Reprinted in Amsterdam 16 times from 1641.
* Leeghwater, Jan Adriaensz - De kleyne Cronyke, till 1865 reprinted in more languages
* Roever, J.G. de - Jan Adriaensz Leeghwater, Amsterdam 1944
* Lehr, André - Jan Adriaensz. Leeghwater en het klokkenspel. Article in "Klok en Klepel" het orgaan van de Nederlandse Klokkenspel Vereniging nr. 6 from 1965
* Bijtelaar, Mej. B.M., Bep, De zingende torens van Amsterdam, Amsterdam 1947 page. 141-146.

## Enllaços externs

* Leeghwater's eye witness account Arxivat 2011-07-24 a Wayback Machine. del 1634 Nordstrand Burchardi flood.
* Haarlemmermeer-boeck in the DBNL
# Salvador Marfà Martí

Salvador Marfà Martí (el Masnou, Maresme, 17 de setembre de 1889 - Camp de la Bota, Barcelona, 18 de novembre de 1939) fou un mecànic català, alcalde del Masnou els anys 1936 i 1937, durant la Guerra Civil Espanyola.
Fill de Jaume Marfà i d'Anna Martí, casat amb Maria Farreras Font, amb dues filles, Emília i Agustina Marfà Farreras. Era mecànic de professió i treballava a Barcelona, a la fàbrica Joyería y Platería Hijo de A. Oriol. Estigué vinculat al partit polític d'Esquerra Republicana de Catalunya (ERC) i fou president del Centre Catalanista d'Esquerra Republicana de Catalunya del Masnou.
En esclatar la Guerra Civil Espanyola, s'integrà en el Comitè Revolucionari o Comitè Local de Milícies Antifeixistes del Masnou que va dirigir la dinàmica revolucionària local. Al Masnou, va ser l'únic d'ERC que va sortir al carrer el 19 de juliol en començar la guerra i va recollir armes per les cases. Amb el Comitè va participar en la confiscació del Centre Coral Unió Masnovina, que es va destinar a seu d'Esquerra Republicana de Catalunya del Masnou.
El novembre de 1936, amb la dissolució del Comitè i la recomposició del consistori del Masnou, va ser elegit alcalde del Masnou pel partit d'Esquerra Republicana de Catalunya. Durà tres mesos en el càrrec, ja que el gener de 1937 dimití per les acusacions dels regidors de la Confederació Nacional del Treball (CNT) com Joan Juan Sales que li recriminaven haver protegit i ajudat a fugir gent de dretes, ser amics d'ells, i no ser prou revolucionari.
En acabar la guerra, fou detingut per la Guàrdia Civil el 14 de març de 1939. Va ingressar a la presó de Mataró i després a la presó Model de Barcelona. Durant les indagacions, Marfà assegurà haver intervingut per salvar persones de dretes i negà haver fet requises. Les declaracions de diversos testimonis apuntaren també en el mateix sentit, però n'abundaren d'altres en sentit contrari, tant de particulars com de les autoritats del moment, que el responsabilitzaren d'escorcolls i confiscacions, amenaces a persones de dretes, detencions i implicació en assassinats. L'agost de 1939 se li feu un consell de guerra pel procediment de sumaríssim d'urgència per rebel·lió militar. La sentència dictà pena de mort. Fou afusellat al Camp de la Bota el dia 18 de novembre i inhumat a la fossa comuna del Cementiri de Montjuïc.

## Referències

* ↑ Toran, Rosa. Atles electoral: els consistoris del Masnou 1812-1979. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2013.
* 1 2 3 Toran, Rosa. La repressió al Masnou (1939-1952). El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2019, p. 129-132.
* ↑ Toran, Rosa. Història Contemporània del Masnou. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2017, p. 499-500.
# Inulina

La inulina és una família de glúcids complexos (polisacàrids), composts de cadenes moleculars de fructosa, és per tant un fructà (o fructosana), que es troben generalment en les arrels, tubercles i rizomes de certes plantes fanerògames com a substàncies de reserva (especialment ala família de les compostes). La inulina és un prebiòtic que es converteix en fructosa durant la digestió, encara que en petita proporció, ja que l'organisme humà manca d'enzims específics per a degradar-la, i és ben tolerada pels diabètics gràcies al fet que no requereix l'hormona insulina per al seu metabolisme. A més, en l'àmbit medicinal la inulina és una substància molt útil, ja que en no ser degradada per enzims endògens, i en filtrar en els glomèruls sense ser excretada ni reabsorbida en els túbuls, se sol utilitzar per a avaluar la funció renal en els glomèruls.

## Referències

* 1 2 «Inulina». A: Enciclopedia Salvat de la Ciencia y la Tecnología. Barcelona: Salvat, 1964.
* ↑ «inulina | enciclopèdia.cat». [Consulta: 15 gener 2022].
# Eleccions legislatives de Cap Verd de 1991

Les eleccions legislatives de Cap Verd de 1991 van tenir lloc a Cap Verd el 13 de gener de 1991, i foren les primeres eleccions multipartidistes del país, que fins aleshores havia tingut un sistema unipartidista on l'únic partit permès era el Partit Africà per la Independència de Cap Verd (PAICV). El resultat fou la victòria del Moviment per la Democràcia, qui va obtenir 56 dels 79 escons. La participació fou del 75,3%.

## Resultats

| Partit | Vots | % | Escons | +/– |
| Moviment per la Democràcia | 78.454 | 66,4 | 56 | Nou |
| Partit Africà per la Independència de Cap Verd | 39.673 | 33,6 | 23 | –60 |
| Nuls/en blanc | 7.437 | – | – | – |
| Total | 125.564 | 100 | 79 | –4 |
| Votants registrats/participació | 166.818 | 75,3 | – | – |
| Font: Nohlen et al. |||||

## Referències

* ↑ Elections in Cape Verde African Elections Database
* ↑ Nohlen, D, Krennerich, M & Thibaut, B (1999) Elections in Africa: A data handbook, p198 ISBN 0-19-829645-2
# Megalosauroïdeus

Els megalosauroïdeus (Megalosauroidea) constitueixen una superfamília de dinosaures teròpodes tetanurs que visqueren del Juràssic mitjà al Cretaci superior.

## Classificació

La classificació dels megalosauroïdeus és la següent:
Superfamília Megalosauroidea
* ?Lourinhanosaurus
* Família Megalosauridae
** Piveteausaurus
*** Subfamília Megalosaurinae
**** "Brontoraptor"
**** Edmarka
**** Torvosaurus
**** Megalosaurus
**** Poekilopleuron
*** Subfamília Eustreptospondylinae
**** Streptospondylus
**** Piatnitzkysaurus
**** Eustreptospondylus
**** Magnosaurus
**** Dubreuillosaurus
**** Afrovenator
* Família Spinosauridae
** Chilantaisaurus
** Suchosaurus
*** Subfamília Baryonychinae
**** Baryonyx
**** Cristatusaurus
**** Suchomimus
*** Subfamília Spinosaurinae
**** Angaturama
**** Irritator
**** Siamosaurus
**** Spinosaurus
# Knesselare

Knesselare és un antic municipi belga de la província de Flandes Oriental a la regió de Flandes. Comprenia la vila de Knesselare i d'Ursel. La població total de Knesselare a l'1 d'agost de 2015 era de 8.171 habitants. L'àrea total és 37.27 km² amb el que la densitat de població és 219 habitants/km². Al seu torn, l'1 de gener de 2019 va fusionar amb Aalter per formar un municipi nou que va mantenir el nom d'Aalter.
El nom del municipi deriva de les paraules germàniques klisse (herba) i laar, (terreny de mala herba humida).
A la regió es troba la fàbrica de la cervesa Pierlala que va guanyar el 2010 amb la seva cervesa rossa 6,5 ° la «Medalla d'Or a la millor cervesa del món belga estil blonde» a la Copa Mundial de la Cervesa a Chicago, Estats Units.

## Nuclis

| # | Nom | Extensió (km²) | Població (01/01/2006) |
| I | Knesselare | 16,55 | 5.235 |
| II | Ursel | 20,72 | 2.665 |

## Situació

* a. Maldegem
* b. Adegem (Maldegem)
* c. Oostwinkel (Zomergem)
* d. Zomergem
* e. Bellem (Aalter)
* f. Aalter
* g. Sint-Joris (Beernem)
* h. Oedelem (Beernem)

## Galeria

* Centtre del poble d'Ursel.
* Alba en Drongengoedbos.
* Cervesa Pierlala.

## Referències

* ↑ IBZ Institution et Population. «Chiffre global de la population par commune».
* ↑ «Geografische indeling» (en neerlandès). Statbel (ofici belga d'estadística). [Consulta: 24 juliol 2021].
# Janet Mock

Janet Mock (Honolulu, 10 de març de 1983) és una escriptora i periodista estatunidenca. Activista pels drets trans, és autora del llibre Redefining Realness, col·laboradora de la revista Marie Claire, i va ser redactora de l'edició digital de la revista People. Va fundar i dirigir la campanya digital #GirlsLikeUs en favor de les dones transgènere. Té un graduat en marxandatge de la moda per la Universitat de Hawai a Mānoa i un postgrau en periodisme per la Universitat de Nova York. És membre del comitè de programes de l'Institut Hetrick-Martin.

## Referències

* ↑ "How Janet Mock Began Living Authentically at Age 15", SuperSoul Sunday.
* ↑ Mock, Janet. «I Was Born a Boy». Marie Claire, May 18, 2011. [Consulta: January 1, 2014].
* ↑ «Janet Mock's official website». Janetmock.com. [Consulta: 3 març 2013].
* ↑ «About Janet Mock». Janetmock.com. [Consulta: 3 març 2013].
* ↑ Klinger, Lauren. «Janet Mock won't 'be thrown into a corner as the trans correspondent' at Marie Claire» (en anglès). Poynter, July 22, 2014. [Consulta: February 25, 2016].
* ↑ Chloe Angyal. «Janet Mock's Brilliant Cultural Insurgency». The American Prospect, April 13, 2015. [Consulta: February 25, 2016].
* ↑ «Best Sellers», February 23, 2014. [Consulta: February 25, 2016].

## Enllaços externs

* Janet Mock - Lloc web oficial
# Sant Josep de la Torre de Tamúrcia

Sant Josep de la Torre de Tamúrcia, o la Purificació, és l'església romànica del poble de la Torre de Tamúrcia, en el terme actual de Tremp, dins de l'antic terme d'Espluga de Serra. És sufragània de la parroquial de Santa Maria d'Espluga de Serra.
És un edifici d'una sola nau coberta amb volta de canó i un arc toral de reforç a mitja nau. A llevant té l'absis semicircular, unit a la nau per un arc presbiteral. La porta és al sud, sota un porxo, per la resta, només dues finestre l'una, al centre de l'absis, de doble esqueixada, i a la façana meridional, una altra d'una sola.
Amb el pas del temps ha estat molt modificada: es van construir dues capelles, una a cada banda, el cor i un campanar de torre annex a la façana de ponent. El conjunt fa pensar en una obra del segle xii.

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert i BOIX I POCIELLO, Jordi. "Sant Josep de la Torre de Tamúrcia". Dins El Pallars. Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* BELLMUNT I FIGUERAS, Joan. "Torogó". Dins Pallars Jussà, IV. Lleida: Pagès Editors, 2000 (Fets, costums i llegendes, 34). ISBN 84-7935-755-X
* BOIX, Jordi. "La Terreta. Espluga de Serra", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9
* ROCAFORT, Ceferí. "Sapeyra", a Geografia general de Catalunya dirigida per Francesch Carreras y Candi. Provincia de Lleyda. Barcelona: Establiment Editorial d'Albert Martín, després del 1900.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Inuncat

L'Inuncat és el pla especial d'emergències per inundacions de Catalunya, de protecció civil, creat per la Generalitat de Catalunya i d'aplicació a tot el territori català. Estableix els avisos, l'organització i els procediments d'actuació dels serveis tant de les administracions públiques catalanes com de les entitats privades, i es pot activar per a qualsevol inundació que afecti de manera important qualsevol punt del territori.
L'Inuncat quantifica i localitza els aspectes fonamentals per a poder analitzar el risc, la vulnerabilitat, la zonificació del territori, l'establiment de les èpoques de perill i el desplegament de recursos i mitjans, i la localització d'infraestructures de recolzament per als treballs d'actuació en cas d'emergència. Per tal de poder minimitzar els possibles efectes i danys que es puguin produir tant sobre les persones com sobre els béns i el medi ambient a causa d'una inundació, és necessari tenir prèviament una bona planificació. Aquesta permet també, una vegada desactivada l'alerta, de restablir la normalitat per a la població en el menor temps possible.

## Referències

* ↑ «INUNCAT. Pla especial d'emergències per inundacions». Generalitat de Catalunya, 01-09-2017. Arxivat de l'original el 2019-07-28. [Consulta: 27 gener 2020].

## Enllaços externs

* Aiguats i inundacions, al web del Departament d'Interior de la Generalitat de Catalunya
# Raeren

Raeren és un municipi belga de la província de Lieja a la regió valona i a la Comunitat Germanòfona de Bèlgica a la frontera oriental amb Alemanya. El 2008 tenia uns 10312 habitants dels quals gairebé la meitat són de nacionalitat alemanya.

## Història

El primer esment de Neudorf data del 1241 en un en un document de la col·legiata de la Mare de Déu d'Aquisgrà, el primer esment de Raeren data del segle xiv. Després del Congrés de Viena el 1815, Raeren passà sota domini prussià. Després del tractat de Versalles (1919) va escaure a Bèlgica tret del nucli de Sief. El 1940, l'Alemanya Hitleriana va tornar a annexar el municipi. El 1945 el municipi tornarà a ser belga. L'1 de gener de 1977 va fusionar amb Eynatten, Hauset i Neudorf.
Fins a la fi de l'antic règim Raeren pertanyia al jutjat de Walhorn del ducat de Limburg.

## Llengua

A l'origen, la llengua del poble era el ripuàric. Després de l'annexió a Prússia, l'administració imperial va imposar l'alemany de força. A l'inici del període belga, l'estat belga va assetjar de francitzar-lo de força. Després de la creació de les fronteres lingüístiques a Bèlgica el 1962, la llengua oficial del municipi va esdevenir l'alemany, amb facilitats per a la gent de parla francesa. Molts alemanys de la regió d'Aquisgrà, van emigrar a Raeren, després de l'obertura de les fronteres europeus, atrets per als preus de l'immobiliari més baixos. Això va contribuir a la marginalització del ripuàric.

## Economia

Al segle xvi i XVII el poble era conegut per a la seva indústria ceràmica, els productes de la qual, per exemple gerros de gres bru o gris, apareixen a molts bodegons flamencs i neerlandesos de l'època. Aquesta indústria desaparegué arran d'una ocupació francesa, sota la qual es prohibí la tala d'arbres, la fusta dels quals servia de carburant per als forns, i la importació de sal, indispensable per a l'esmalt de la ceràmica.
Avui, a més d'una intensa activitat ramadera, té unes indústries modernes: Norsk Hydro (alumini), fàbriques de mobles i de plàstics. S'hi troba igualment una petita casa editorial destacada Pabst & Pesch que té la particularitat d'especialitzar-se en traduccions de literatura alemanya en català i vice versa per tal de promoure el coneixement recíproc dels països catalans i de la comunitat germanòfona de Bèlgica.
Als despatxos de l'antiga duana d'Eynatten a l'autopista E40, esdevinguts obsolets després de l'Acta Única Europea, la societat de desenvolupament econòmic de la província de Lieja SPI+ va crear un polígon industrial i de serveis logístics.

## Nuclis

* Raeren
* Eynatten
* Hauset
* Neudorf

## Punts d'interès turístic

* Els aiguamolls i torberes altes de l'Hohes Venn o Hautes Fagnes
* La Vennbahn, un ferrocarril històric, territori belga enclavat a Alemanya
* L'estació de Raeren i la col·lecció de material rodat històric
* El castell fortificat Burg Raeren
* El museu de la ceràmica Töpfereimuseum Raeren (Web del museu), Patrimoni de la Humanitat des del 8 de maig de 2007

## Referències

* ↑ «L'editorial». Pabst & Pesch. Arxivat de l'original el 2011-09-03. [Consulta: 31 març 2014].
# Pic de Boliera

El Pic de Boliera és una muntanya de 1.934 metres que es troba entre els municipis d'Espot i de la Guingueta d'Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ «pic de Boliera». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ «10 La Mola-Estaís-Pic de Boliera-CASTELLOT DE BOTIERA (1945 m)-Bosc de Jou (circular) ». wikiloc.com. [Consulta: 28 gener 2024].
# Ranchettes

Ranchettes és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 4.869 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ranchettes tenia 4.869 habitants, 1.764 habitatges, i 1.488 famílies. La densitat de població era de 36,6 habitants/km².
Dels 1.764 habitatges en un 34,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75,7% hi vivien parelles casades, en un 5,3% dones solteres, i en un 15,6% no eren unitats familiars. En el 12,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 23,5% entre 25 i 44, un 35,9% de 45 a 60 i un 8,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 72.758 $ i la renda mediana per família de 74.901 $. Els homes tenien una renda mediana de 48.534 $ mentre que les dones 32.963 $. La renda per capita de la població era de 27.134 $. Entorn del 3,7% de les famílies i el 4,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ranchettes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ranchettes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Jean Malouel

Jean Malouel, també anomenat Jan Maelwael (Nimega, cap a 1370 - Dijon, 1414-1415) fou un pintor franc-flamenc. Pertany a l'estil internacional dins del gòtic.
La seva activitat està documentada a París a partir de 1397, treballant per a la reina de França, i posteriorment va treballar pel Ducat de Borgonya des de l'11 de desembre de 1397, succeint a Jean de Beaumetz. Com a pintor cortesà, entre les seves obligacions estava la realització de decoracions per a les festes.
També va dirigir la decoració pictòrica de la Cartoixa de Champmol, on, entre d'altres, va fer la policromia de les escultures del Pou de Moisès.
Entre les seves obres es conserven:
* Pietat (La grande Pietà ronde), h. 1400, Museu del Louvre de París
* Madonna envoltada d'àngels i papallones, c. 1410, Gemäldegalerie de Berlín

## Referències

* ↑ Azcárate Ristori, J. M. de. «Pintura gòtica del segle XV». A: Història de l'art. Madrid: Anaya, 1986. ISBN 84-207-1408-9.
* ↑ Walther, I. F. (dir). Els mestres de la pintura occidental. Taschen, 2005. ISBN 3-8228-4744-5.
* ↑ Jugie, Sophie. La Chartreuse de Champmol et le puits de Moïse (en francès). Éditions du patrimoine, 2004. ISBN 2-85822-814-0.
* ↑ Monget, Cyprien. La Chartreuse de Dijon: d'après les documents des archives de Bourgogne (en francès). vol. I. Montreuil-sur-Mer: Notre-Dame des Prés, 1898.
* Azcárate Ristori, J. M.ª de, ”Pintura gòtica del segle XV”, en Història de l'art, Anaya, Madrid, 1986. ISBN 84-207-1408-9
* Walther, I.F. (dir), Els mestres de la pintura occidental, Taschen, 2005. ISBN 3-8228-4744-5
# Sant Josep del Puig

Sant Josep del Puig és la capella del Convent de Sant Josep, de l'Orde dels Carmelites Descalços de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
És en el barri de Sant Jaume, a llevant del convent dels Mínims i a ponent de l'església parroquial del barri, Sant Jaume del Puig. Només se'n conserva el campanar, al capdamunt del carrer de Sant Josep, cantonada amb el de François Rabelais.
Els carmelites descalços es van instal·lar el 1589 al costat dels Mínims, més a llevant i lleugerament més enlaire, cap al cim del Puig de Sant Jaume. No hi van anar directament: abans s'havien intentat instal·lar al carrer de n'Avellanet (avui dia, de Santa Caterina), però els agustins, establerts al costat mateix, s'hi van oporar; tot seguit intentaren ocupar la casa recentment abandonada del priorat de Sant Guillem, però tampoc no els fou possible. És quasi l'únic convent de Perpinyà que no va esdevenir recinte militar a ran de la Revolució Francesa. Fou venut a particulars, i el convent es va anar degradant fins a desaparèixer quasi del tot: només n'ha quedat dempeus la torre del campanar, esdevinguda part de l'habitatge contigu. L'obertura del carrer de Sant Josep, al segle xix el va acabar d'arrasar.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «113 - Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 198. Santa Maria de la Victòria». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.
* Ros, Michelle. «Couvents et anciens couvents à Perpignan aujourd'hui». A: Perpignan. L'histoire des catholiques dans la ville. Du Moyen Age à nos jours. Actes du colloque. 10-11-12 mai 2007. Perpinyà: Archives communales de Perpignan, 2008 (Perpignan. Archives. Histoire, XI). ISBN ISBN 978-2-909444-14-7.
* Vidal, Pierre. Histoire de la ville de Perpignan. Depuis les origines jusqu'au Traité des Pyrénées. París: H. Welter, Éditeur, 1897.

## Referències

* ↑ Sant Josep del Puig en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Vidal, 1897.