OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quentins

Quentins és una novel·la de l'any 2002, de l'escriptora irlandesa Maeve Binchy.

## Sinopsi

La novel·la versa sobre la clientela que freqüenta el nou restaurant de moda dublinès, Quentin's. La protagonista principal, Ella Brady és una jove professora de ciències que s'enamora de Don Richardson, un home casat però que l'enganya dient que vol acabar amb el seu matrimoni. Aquest, però, és un estafador que deixa sense els estalvis a la seva família i a Ella i fuig del país. Així, Ella abandona el seu treball de professora per anar a treballar al restaurant Quentin's més de 60 hores setmanals. Uns amics d'Ella volen fer un film documental sobre el restaurant i la trama de l'obra es concentra en els esforços que fa Ella per a finançar aquest projecte. En aquesta feina de cercar finançament pel documental, Ella coneixerà a un nou home, en Derry Rei, un empresari nord-americà.
A la novel·la també hi ha petites trames que exploren la història i personalitat d'altres protagonistes: els propietaris del restaurant i alguns dels habituals, així com en la història del local.

## Temes majors

La novel·la explora els temes de l'amor, la família, la lleialtat i els beneficis del treball dur i honest.
Maeve Binchy recorra als seus temes estàndards dels amants fracassats, la inseguretat financera i els petits negocis.

## Caràcters recurrents

L'autora aprofita personatges d'altres obres seves que són recurrents:
* Nora O'Donoghue i Aidan Dunne, de la novel·la Evening Class.
* Brenda i Patrick Brennan, de la mateixa novel·la.
* Tom Teather i Cathy Scarlet; Maud i Simon MItchell, de la novel·la Scarlet Feather.
* Ria Lynch, de la novel·la Tara Road.
# Kal Penn

Kalpen Suresh Modi, conegut artísticament com a Kal Penn (Montclair, Nova Jersey, Estats Units, 23 d'abril de 1977) és un actor i productor de cinema indo-estatunidenc, i assessor polític des d'abril de 2009. És conegut pels seus papers com a protagonista a pel·lícules com Van Wilder: La festa salvatge (National Lampoon's Van Wilder), Harold & Kumar Go to White Castle, The Namesake de 2007 i Harold & Kumar Escape From Guantanamo Bay el 2008.
Interpretava el doctor Lawrence Kutner a la sèrie de televisió House fins al capítol vint de la cinquena temporada. Penn decidí renunciar a aquest treball per a treballar per a l'administració de la presidència dels Estats Units com el director associat de l'oficina de Relacions Personals i Assumptes Governamentals.

## Biografia

El seu pare era enginyer i la seva mare treballà com a avaluadora de fragàncies per a una companyia de perfums, essent ambdós immigrants gujaratis de l'Índia. Penn fou alumne i graduat de la Freehold Township High School, però de vegades es diu que s'ha graduat a la Howell High School, on cobrà protagonisme en l'escola amb algunes produccions teatrals, o a The Fine and Performing Arts Specialized Learning Center, on va estar durant tres anys.
Assistí a la UCLA, on s'especialitzà en doblatge de cinema i sociologia. Mentre estava allà, fou membre fundador de la societat intel·lectual del metro, 6 South. També ocupà un paper important al club del campus, Sangam.
# Paratió

El paratió (Prarto) és una llengua del Brasil extingida i poc certificada. Sembla que estava relacionada amb el xukurú.
Originalment es parlava al riu Capibaribe, i va ser informada per Čestmír Loukotka (1968) que havia estat parlada per algunes persones a Cimbres.

## Referències

* ↑ Loukotka, Čestmír. Classification of South American Indian languages. Los Angeles: UCLA Latin American Center, 1968.
# Careproctus mederi

Careproctus mederi és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 202 i 950 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al mar d'Okhotsk.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Schmidt, P. J., 1916. Ichthyological notes. 1. On some new and little known Cottidae of the North Pacific. 2. On a new cyclogasterid fish with a rudimentary ventral disk. Ezhegodnik. Zoologicheskogo Muzeya Imperatorskogo Akademii Nauk = Ezhegodik (Zoologicheskii muzei (Akademiia nauk SSSR)) v. 20 (1915): 611-630.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fedorov, V.V., I.A. Chereshnev, M.V. Nazarkin, A.V. Shestakov i V.V. Volobuev, 2003. Catalog of marine and freswater fishes of the northern part of the Sea of Okhotsk. Vladivostok: Dalnauka, 2003. 204 p.
* ↑ Quast, J.C. i E.L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Consell General de la Manche

El Consell General de la Manche és l'assemblea deliberant executiva del departament francès de la Manche, a la regió de Normandia.
La seu es troba a Saint-Lô i des de 1998 el president és Jean-François Le Grand (UMP).

## Presidents del consell

* 1834-1839 : Auguste-François Angot
* 1839-1844 : Léonor-Joseph Havin
* 1844-1848 :Frédéric Rihouet
* 1848: Pierre-Louis Clément
* 1848: Léonor-Joseph Havin
* 1849-1852 : Alexis de Tocqueville
* 1852-1854 : Urbain Le Verrier
* 1854-1857: Narcisse Vieillard
* 1858-1870 : Urbain Le Verrier
* 1870: Napoléon Daru
* 1871-1880 : François-Charles Hervé
* 1880-1882 : François-Charles Savary
* 1882-1888 : Émile-Louis Le Noël
* 1888-1922 : Hippolyte Morel
* 1922-1930 : Albert Le Moigne
* 1930-1935 : Émile Boissel-Dombreval
* 1935-1940: Charles Delagarde-Larosière
* 1941-1944: Henri Cornat (nomenat per la França de Vichy i destituït en l'Alliberament)
* 1945-1946 : Daniel Cuche
* 1946-1968 : Henri Cornat
* 1968-1988 : Léon Jozeau-Marigné (RI-UDF)
* 1988-1998 : Pierre Aguiton (UDF)
* Des de 1998: Jean-François Le Grand (ex-UMP)

## Composició

El març de 2011 el Consell General de Manche era constituït per 52 elegits pels 52 cantons de la Manche.
| Partit | Sigles | Electes |
| Oposició (16 escons) |||
| Partit Socialista | PS | 11 |
| Divers gauche | DVG | 4 |
| Moviment Demòcrata | MoDem | 1 |
| Majoria (36 escons) |||
| Unió pel Moviment Popular | UMP | 11 |
| Moviment Demòcrata | MoDem | 1 |
| Nou Centre | NC | 2 |
| Divers Droite | DVD | 22 |
| President del Consell General |||
| Jean-François Le Grand (UMP) |||

## Referències

* ↑ Polémique au nom de l'école, Boris Thiolay, L'Express, 4 juillet 2002

## Vegeu també

* Consell Regional de la Baixa Normandia
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França

## Enllaços externs

* Web oficial del Consell General de la Manche
# Lester Halbert Germer

Lester Halbert Germer, Chicago, Illinois, EUA, 10 octubre 1896 - Gardiner, Nova York, 3 octubre 1971, fou un físic nord-americà que, juntament amb el seu company Clinton Joseph Davisson (1881-1958), realitzaren el 1927 l'experiment de Davisson-Germer que demostrà la naturalesa ondulatòria de l'electró predita pel físic francès Louis-Victor de Broglie (1892–1987) el 1924.

## Vida

Nascut a Chicago, Germer passà la seva infància des del 1898 a Canastota, estat de Nova York. Era el fill major dels dos del metge Hermann Gustav Germer i de Marcia Halbert i es graduà el 1917 a la Universitat Cornell. Fou contractat com investigador per part de la companyia Western Electric just després de la graduació però hagué de servir a l'exèrcit durant la Primera Guerra Mundial, on fou pilot d'aviació al front oest. Oficialment abaté quatre aeroplans alemanys i fou condecorat pel general John J. "Black Jack" Pershing (1860-1848), comandant en cap de les forces nord-americanes a Europa.
Acabada la guerra retornà el 1919 als Laboratoris Bell de la Western Electric i es casà amb la seva núvia Cornell, Ruth Woodard. Es doctorà el 1927 a la Universitat de Colúmbia. Als Laboratoris Bell treballà inicialment com assistent de Clinton Joseph Davisson que estudiava la difracció d'electrons en cristalls de níquel. La importància d'aquest experiment fou reconeguda amb la concessió a Davisson del Premi Nobel de Física del 1937.
Fou president de l'American Crystallographic Association i membre de l'American Physical Society. El 1931 rebé la Medalla Elliot Cresson.
Malgrat es retirà oficialment el 1961 abandonant els Laboratoris Bell, seguí amb la seva activitat de recerca a la Universitat Cornell, al mateix temps que seguí practicant els seus esports preferits, l'escalada de roques, l'alpinisme i el senderisme. Morí d'un atac al cor quan practicava l'escalada de roques als penya-segats de les muntanyes Shawangunk, a l'estat de Nova York.

## Obra

Després de l'experiment de Davisson-Germer continuà treballant en l'estudi de la utilització de la difracció dels electrons per determinar l'estructura de les superfícies, la feina que eventualment conduí al desenvolupament del microscopi electrònic, en l'efecte termoiònic, en l'erosió dels metalls i en la física de contacte.

## Referències

* ↑ «Lester Halbert Germer». A: Encyclopædia Britannica, 12-5-2014.
* 1 2 3 4 Strickland, J. Weird Scientists the Creators of Quantum Physics. Lulu.com, 2011. ISBN 9781257976249.
* 1 2 3 Mac Rae, A.U «Lester H. Germer». Physics Today, 25, 1, 1972, pàg. 93-97.
# Krasni Iar (Saràtov)

* Per a altres significats, vegeu «Krasni Iar».
Krasni Iar (en rus: Красный Яр) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 83 habitants. Pertany al districte municipal d'Arkadak.

## Referències

* ↑ «Почтовый индекс деревня Александровка, Аркадакский р-н, Саратовская обл». Arxivat de l'original el 2015-01-02.
# Ruso

Ruso és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 6 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ruso tenia 6 habitants, 3 habitatges, i 3 famílies. La densitat de població era de 9,3 hab./km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 0% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 33,3% entre 25 i 44, un 33,3% de 45 a 60 i un 33,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 58 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.250 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 0 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 21.050 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Ruso». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ruso». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
Viccionari
# Can Sobrepera

Can Sobrepera és una casa de Cantallops (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa aïllada situada als afores del poble amb paredat de pedra, de planta baixa i dos pisos. La planta baixa té l'accés a través d'una porta d'arc rebaixat, i aquesta està en un nivell més avançat que la resta de l'edifici. Això fa que la coberta d'aquest primer pis sigui una terrassa que dona al primer pis. A aquesta terrassa s'hi accedeix a través d'una de les obertures del segon pis, totes elles rectangulars i allindades. Aquestes obertures es repeteixen al segon pis amb un petit balcó cadascuna. Interiorment algunes sales tenen volta de canó i altres volta de creueria. A la façana posterior veiem diferents volums, i a la part inferior d'un dels murs trobem espitlleres, que fan pensar en l'ús defensiu d'aquest habitatge antigament, o bé en un reaprofitament dels elements.

## Referències

* ↑ «Can Sobrepera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 octubre 2017].
# Sonorasaure

Sonorasaure (Sonorasaurus, “llangardaix de Sonora”) és un gènere representat per una única espècie de dinosaure sauròpode braquiosàurid, que va viure a mitjan període Cretaci, fa aproximadament entre 111 a 92 milions d'anys, en l'Albià tardà a Cenomanià en el territori que avui és Mèxic i Estats Units. Els fòssils es van trobar al sud-oest de l'estat d'Arizona, Estats Units. Descoberts per l'estudiant de geologia Richard Thompson el 1995, al Desert de Chihuahua una regió del Desert de Sonora en la Formació Turney Ranch, sent el primer braquiosàurid oposat a mitjan Cretaci a Nord-amèrica. Ratkevich va realitzar la seva descripció oficial en 1998, anomenant-lo S. thompsoni, però anteriorment s'havia referit a aquestes mateixes restes com a “Chihuahuasaurus”. Es calcula que va arribar a mesurar 15 metres de llarg i 8 d'alt, al voltant d'un terç de la grandària de braquiosaure.
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# Fousseni Diawara

Fousseni Diawara (francès: Fousséni Diawara) (18è districte de París, 28 d'agost de 1980) és un exfutbolista malià de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Mali. Pel que fa a clubs, destacà a AS Saint-Étienne i Panionios F.C..
El 2016 fou nomenat entrenador de la selecció de Mali U-23.

## Referències

* ↑ foot-national.com «Ajaccio : Arrivées de Lippini et Diawara» (en francès). Foot National, 16-06-2010 [Consulta: 17 setembre 2019]. Arxivat 19 de juny 2010 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2010-06-19. [Consulta: 17 setembre 2019].
* ↑ Fousseni Diawara, Fitxa a Soccerway
* ↑ Fousseni Diawara a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Club profile Arxivat 2006-01-07 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ «Perfil a ligue1.com». Arxivat de l'original el 2015-05-29. [Consulta: 17 setembre 2019].
# Província de Palena

La Província de Palena és una província de Xile, ubicada a l'extrem sud-est de la regió de Los Lagos. Té una superfície de 15301,9 km² i una població de 18971 habitants (2002). La província abasta el territori conegut històricament com a Chiloé Continental, ja que és a prop de l'arxipèlag de Chiloé.
És el territori més septentrional de la Patagònia xilena. És una zona molt plujosa amb una pluviometria anual que supera els 2.000 litres, el clima és temperat.
La capital provincial va ser històricament Chaitén des de la creació de la província el 1976. Però per l'erupció del volcà del mateix nom i l'evacuació de la ciutat feta el 2008 les institucions provincials van funcionar temporalment a la localitat de Palena. El 29 de gener de 2009, el Govern de Xile ordenà el trasllat de la capital provincial a Futaleufú efectiva des de març de 2009.

## Comunes

* Chaitén
* Futaleufú
* Hualaihué
* Palena

### Parcs nacionals i zones protegides

* Parc Nacional Hornopirén
* Parc Nacional Corcovado
* Parc Pumalín

## Galeria

* Riu Palena
* Riu Blanco,a la comuna de Hualaihué.
* Parc Nacional Corcovado, riu Yelcho.
* Vista de Chaitén, durant l'erupción del volcà Chaitén el 2008.
* Volcán Hornopirén y pueblo homónimo.

## Referències

* ↑ «Chaitén dejará de ser capital provincial - LaNacion.cl». Arxivat de l'original el 2016-02-17. [Consulta: 22 abril 2012].
* ↑ Palena reemplazará a Chaitén como capital provincial - Radio Cooperativa

## Enllaços externs

* Gobierno de la Región de los Lagos. Arxivat 2007-10-12 a Wayback Machine.
# Parc de lo Morant

El parc de lo Morant és un parc urbà situat al nord de la ciutat valenciana d'Alacant.
Inaugurat en 1987, està situat a la zona nord de la ciutat, entre els barris Mare de Déu del Carme i Mare de Déu del Remei, que forma una extensa quadrícula delimitada pels carrers de Pedro Salinas, Vicente Aleixandre, Pablo Neruda i Lugo. És el parc de major extensió de la ciutat i és completament pla. La vegetació se situa segons l'ús i naturalesa de l'entorn, destacant la filera de xops que limita cadascun dels costats del passeig que circumda el parc.
Compta amb diverses instal·lacions esportives i culturals entre les quals destaca el seu amfiteatre.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor Toponímic Valencià». Institut Cartogràfic Valencià, Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 28 maig 2024].
* 1 2 Ayuntamiento de Alicante, Concejalía de Cultura. «Parque Lo Morant». Arxivat de l'original el 2013-12-31. [Consulta: 29 desembre 2013].
* ↑ vv.aa. 52 propuestas de ocio familiar en Alicante (en castellà). Alicante, España: Editorial Ilcoi, 2007, p. 241.
* ↑ Gómez Carrascosa, J. V. (coord.). Guía Didáctica de los Parques de Alicante (en castellà). Alicante, España 146: Excmo. Ayuntamiento de Alicante. Concejalía de Educación y Cultura, 1999.
# Verbindingskanaal

El Canal d'Enllaç o en neerlandès Verbindingskanaal és un canal navegable que enllaça el Canal Gant-Bruges amb el Canal Gant-Terneuzen i el port anterior (Voorhaven) a Gant a Bèlgica.
Té una llargada de 2,099 km i és de categoria IV. Té un calat de 2,50 m, amb una llargada màxima de 85 m i una amplada de 12 m. A la seva punta oriental acaba a la resclosa Tolhuissluis (resclosa del casal de l'aranzel), inaugurat el 1889.

## Història

El canal va excavar-se a l'inici dels anys 1860 al nord de les muralles de Gent, als prats humits de Wondelgem, una zona que fins aleshores va quedar força rural. Aleshores es deia Nieuwe Vaart (Canal Nou). El canal havia de contribuir a la industrialització de la zona: moltes fàbriques van establir-s'hi, de la qual la més coneguda era la Vynckier especialitzada en productes per instal·lacions elèctriques, que més tard va ser represa per General Electric. A l'entorn de les fàbriques van sorgir uns barris obrers.

## Resclosa

Resclosa :
| Localitat | ***** | profunditat | alçària llibre | capacitat |
| Tolhuissluis | 85,00m | 12 m | 2,50m | 5,75m |
* El Pont Desmet a la punta occidental del canal
* Pont nou per a circulació lenta
* Barcasses al canal

## Referències

* ↑ «7 SEPTEMBER 1950. - Bijzondere reglementen van sommige scheepvaartwegen.» Web del Ministeri de la justícia belga (en català: «Llei del 7 de setembre de 1950 sobre certes vies navegables»)
* ↑ Bijzondere reglementen van sommige scheepvaartwegen, s.d., Federale Overheidsdienst Mobiliteit en Vervoer - Maritiem Vervoer (Servei federal de la mobilitat, servei del transport marítim), pàgina 80 (en català: Normes especials de certs vies navegables)
* ↑ «Tolhuissluis»
* ↑ «Bruggen en sluizen Gent» Portus Ganda (en català: «Ponts i rescloses a Gant»
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Verbindingskanaal
# Can Sitjar Gran

Can Sitjar Gran és una antiga masia situada al costat de can Baliarda, al barri d'Horta de Barcelona, que ha perdut les seves funcions agropecuàries.

## Arquitectura

Es tracta d'un gran edifici de planta baixa, pis i golfes, molt modificat al decurs dels anys.
De la seva antiga estructura conserva les llindes de pedra dels finestrals, d'un balcó i d'un portal adovellat.
La façana, encara que va ser estucada posteriorment simulant maons, a través dels trossos malmesos, es pot veure la construcció antiga. A la part central conserva un rellotge de sol.
En èpoques més recents, per tal d'ampliar la seva capacitat d'habitatge, s'hi va aixecar una torratxa.
Actualment, aquesta casa es troba envoltada de blocs de pisos.

## Història

Els Sitjar eren oriünds de Sant Andreu de Palomar i a aquesta finca es dedicaren al conreu de vinya i hortalisses, que venien a la plaça del Mercat d'Horta. Van deixar aquesta casa per passar a ser masovers a can Sitjar de la plaça Virrei Amat, que rep també d'ells el nom de can Sitjar.
En deixar els Sitjar la casa, passà als Alcoverro. Els anys cinquanta deixà de funcionar agrícolament i als que foren horts s'han edificat immobles.
Actualment la masia és habilitada per habitatges de vàries famílies.

## Vegeu també

* Can Sitjar (Vilapicina)
* Can Sitjar Xic

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Sitjar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].
* ↑ Díez i Quijano, Desideri. Les masies d'Horta. quarta edició. Barcelona: El Tinter, SAL, abril 2003, p. 151.

## Enllaços externs

* «Can Sitjar». Cercador Patrimoni Arquitectònic. Ajuntament de Barcelona.
# Congosto

Congosto del Bierzo és un municipi de la província de Lleó, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1974 | 1788 | 1759 | 1691 |

## Personalitats

* Álvaro de Mendaña y Neira, descobridor de les illes Salomó i les Illes Marqueses.

## Referències

* ↑ «Provincia de León (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 març 2021].
# Bellamy

«Bellamy» té aquests significats:
* Bellamy (pel·lícula), última pel·lícula dirigida pel realitzador francès Claude Chabrol estrenada l'any 2009
* Pirates d'en Bellamy, pirates de ficció de l'anime i manga One Piece i que estan liderats per Bellamy, el Hiena
* Craig Bellamy (Cardiff, 1979), futbolista gal·lès
* Edward Bellamy (Chicopee, Massachusetts, 1850 - 1898), escriptor estatunidenc de ciència-ficció
* James Bellamy (Bethnal Green, 1881 - Chadwell Heath, 1969), jugador i entrenador de futbol anglès
* Madge Bellamy (1899, Hillsboro, Texas - 1990, Upland, Califòrnia), actriu estatunidenca
* Matt Bellamy (1978, Cambridge, Anglaterra), cantant i guitarrista del grup anglès Muse
# Jimi Hendrix (pel·lícula)

Jimi Hendrix és una pel·lícula concert de 1973 sobre Jimi Hendrix, dirigit i produït per Joe Boyd, John Head i Gary Weis. La pel·lícula conté imatges de concerts d'Hendrix des de 1967 fins a 1970, incloent el Monterey Pop Festival el Festival de l'illa de Wight de 1970, els concerts de Woodstock i Berkeley. La pel·lícula també inclou entrevistes amb els contemporanis d'Hendrix, la família i els amics. També apareixen a la pel·lícula Paul Caruso, Eric Clapton, Billy Cox, Alan Douglas, Germaine Greer, el pare d'Hendrix, James A. "Al" Hendrix, Mick Jagger, Eddie Kramer, Buddy Miles, Mitch Mitchell, Juggy Murray, Little Richard, Lou Reed i Pete Townshend. Noel Redding es va negar a ser entrevistat perquè tenia una demanda pendent contra Hendrix Estate.
La pel·lícula també es coneix com A Film About Jimi Hendrix. Aquest títol es va utilitzar a la portada del DVD de 2005 i al cartell cinematogràfic.

## Banda sonora

La banda sonora de la pel·lícula inclou 12 cançons, així com fragments d'entrevistes amb Hendrix, el seu pare Al Hendrix, Little Richard i altres.

## Llançaments

El patrimoni de Jimi Hendrix va autoritzar la reestrena de la pel·lícula de 1973 en vídeo i DVD el 1999. El 2005 es va publicar una edició de DVD ampliada, amb un nou documental, From the Ukulele to the Strat, amb més records d'Hendrix a través entrevistes amb familiars i amics, la realització de "Dolly Dagger", amb el productor i enginyer Eddie Kramer desglossant la barreja d'estudi de la cançó i imatges d'arxiu inèdites d'una actuació de "Stone Free" a l'Atlanta Pop Festival del 4 de juliol de 1970.

## Referències

* ↑ «A Film About Jimi Hendrix» (en anglès). The Times, 28-01-2006.
* ↑ Jimi Hendrix (1973), <https://www.filmaffinity.com/en/film481979.html>. Consulta: 28 maig 2019
* ↑ Sims, Judith. «Behind The Making Of 'A Film About Jimi Hendrix'» (en anglès americà). Rolling Stone, 08-11-1973. [Consulta: 28 maig 2019].
* ↑ «A Film About Jimi Hendrix (Deluxe Edition)» (en anglès americà). The Official Jimi Hendrix Site. [Consulta: 10 abril 2019].
* ↑ Jimi Hendrix - From the Ukulele to the Strat (2005), <https://letterboxd.com/film/jimi-hendrix-from-the-ukulele-to-the-strat/>. Consulta: 10 abril 2019
* ↑ «July 4, 1970 Atlanta Pop Festival». www.me.umn.edu. [Consulta: 10 abril 2019].

## Enllaços externs

* Behind The Making Of ‘A Film About Jimi Hendrix’ a la revista Rolling Stone