OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tireta

Una tireta, apòsit adhesiu, bena adhesiva o tira adhesiva sanitària, és una cinta adhesiva de curta extensió amb un apòsit esterilitzat al centre, utilitzada per al tractament de ferides petites. Se la coneix popularment com tireta o tirita segons el lloc, per les seves marques vulgaritzades amb les que antigament s'identificava al producte.

## Història de les tiretes

La història de les tiretes es deu a l'empresari de Mataró Gerard Coll, que va introduir el producte a Espanya després de la Guerra Civil Espanyola (1936-1939). El producte havia estat inventat el 1917 pel nord-americà Earle Dickson, que treballava per als laboratoris Johnson & Johnson, perquè es va adonar que la seva dona es tallava sovint mentre treballava a la cuina i utilitzava embenats aparatosos que se li desprenien amb facilitat.
El 1954, Coll va crear la marca Tiritas, que es va fabricar a Mataró fins a 1988 per part de l'empresa Unitex. En aquesta data va ser adquirida per la multinacional Hartmann, que és la que segueix fabricant-la a Mataró. Aquella marca inventada a Catalunya per als apòsits adhesius ha aconseguit introduir-se profundament en aquest temps fins a convertir-se en nom genèric del producte a Espanya.

## Vegeu també

* Esparadrap
* Embenat

## Referències

* ↑ tireta a Optimot
* ↑ Mig segle d'apòsits a Mataró
* ↑ Domínguez, Adriana «60 anys de Tiritas». Presència (El Punt Avui), 08-06-2014 [Consulta: 8 juny 2014].

## Enllaços externs

* Tires adhesives sanitàries
# Gai Servili Casca

* Per a altres significats, vegeu «Gai Servili Casca (tribú)».
Gai Servili Casca (en llatí Caius Servilius Casca) va ser un polític romà. Formava part de la gens Servília, de la branca dels Casca, d'origen plebeu.
Era germà del tribú de la plebs Publius Servilius Casca i era amic personal de Juli Cèsar, però va ser un dels conspiradors que el van matar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 618.
# Dolçaina

La dolçaina (també anomenada donçaina, xaramita, xirimita o gaita) és un instrument musical de vent, de llengüeta doble i tub cònic, generalment de fusta, amb una sèrie de forats que es tapen amb els dits. Per aquesta forma cònica i no cilíndrica, especialment al final, se li donava antigament el nom de trompa. El qui toca la dolçaina és un dolçainer. En la classificació d'Hornbostel-Sachs es troba en el grup 422.112 dels aeròfons de llengüeta doble i tub cònic.
Existeixen moltes varietats de dolçaines: la valenciana, la castellana (amb claus), l'aragonesa, la gralla de Catalunya, i el bolin-gozo del País Basc.
El seu origen és antic. Tanmateix, el fet que siga un instrument de llengüeta doble, com l'oboè, suggereix que podria aparèixer després dels instruments de llengüeta simple, com ara el clarinet. El so de la dolçaina valenciana és viu i penetrant, i en mans d'un bon dolçainer es pot sentir a molta distància.

## Parts

La dolçaina valenciana està composta per la pipa, el tudell, el gobelet (o cap), el cos i la campana. El gobelet, el cos i la campana formen allò que s'anomena pròpiament dolçaina, i la resta (la pipa i el tudell) en són complements.
Tradicionalment, les dolçaines s'han fabricat amb fusta autòctona, de ginjoler, boix, cirerer; més modernament (els anys 70), de fustes tropicals, palissandres i granadillo. A partir de l'any 2007, Paco Bessó va fer les primeres dolçaines fetes de resina plàstica que, igualant molt la sonoritat de les de fusta, són més econòmiques, resistents i amb una compensació quant a l'afinació bastant acceptable.

## Ús

La dolçaina fa parella amb el tabalet, i ambdós instruments són suficients per a amenitzar musicalment qualsevol festa al carrer. Bona cosa de la música popular valenciana es toca amb dolçaina i tabalet. Entre les melodies més belles per a ser tocades amb la dolçaina, en podem destacar la tonada de la muixeranga.

## Actualitat

L'any 2009 es presentà, al teatre romà de Plovdiv (Bulgària) una dolçaina baixa creada en una colla de dolçainers de Bétera. L'instrument es creà després d'estudis sobre instruments antics. Fonamentalment, es tracta d'una còpia de les xirimites dels segles xiii I xiv.
Un dels referents actuals en la recuperació de la dolçaina al País Valencià és Joan Martínez i Martínez, mestre dolçainer i professor d'aquest instrument en diverses institucions valencianes.

## Referències

* ↑ Bétera (València) presenta una nova dolçaina basada en l'antiga xirimita dels segles xiii i xiv Arxivat 2015-12-22 a Wayback Machine.. Europapress, 27 de febrer de 2009.
* ↑ La dolçaina baixa es presenta en societat en Europa Arxivat 2015-12-22 a Wayback Machine.. Levante-EMV, 19 de setembre de 2009.
* ↑ «S'ha mort Joan A. Martínez, un dels referents en la recuperació de la dolçaina». Vilaweb. Arxivat de l'original el 21 de maig 2014. [Consulta: 21 maig 2014].

## Vegeu també

* Gralla
* Llista de digitacions de dolçaines
* Muixeranga
* Tabal

## Enllaços externs

* Dol-i-tab - Pàgina de la dolçaina i el tabalet.
* Federació Valenciana de Dolçainers i Tabaleters.
Viccionari
# Krušovce

Krušovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2011 tenia 1.746 habitants. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1158.

## Referències

* ↑ «Resident Population by sex and age, by municipalities, 2011 Census» (en anglès). Oficina d'Estadística d'Eslovàquia. [Consulta: 25 desembre 2021].
* ↑ «Obec Krušovce» (en eslovac). e-obec.sk. [Consulta: 25 desembre 2021].
# Palenzonaïta

La palenzonaïta és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup dels granats. Rep el seu nom en honor d'Andrea Palenzona (1935-), professor de química (i aficionat a la mineralogia) de la Universitat de Gènova, qui va descobrir el mineral.

## Característiques

La palenzonaïta és un fosfat de fórmula química (NaCa)₂Mn2+ 2(VO₄)₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1986. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 5 i 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la palenzonaïta pertany a «08.AC: Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: howardevansita, al·luaudita, arseniopleïta, caryinita, ferroal·luaudita, hagendorfita, johil·lerita, maghagendorfita, nickenichita, varulita, ferrohagendorfita, bradaczekita, yazganita, groatita, bobfergusonita, ferrowyl·lieïta, qingheiïta, rosemaryita, wyl·lieïta, ferrorosemaryita, qingheiïta-(Fe2+), manitobaïta, marićita, berzeliïta, manganberzeliïta, schäferita, brianita, vitusita-(Ce), olgita, barioolgita, whitlockita, estronciowhitlockita, merrillita, tuïta, ferromerrillita, bobdownsita, chladniïta, fil·lowita, johnsomervilleïta, galileiïta, stornesita-(Y), xenofil·lita, harrisonita, kosnarita, panethita, stanfieldita, ronneburgita, tillmannsita i filatovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Molinello, situada a la vall de Graveglia, a la localitat de Ne (Província de Gènova, Itàlia). També a Itàlia se'n pot trobar a la mina Valletta i al mont Maniglia, ambdós indrets a la província de Cuneo, al Piemont. A banda d'aquestes localitats italianes, també ha estat descrita a dos municipis suïssos: Splügen i Ausserferrera, al cantó de Grisons, i a la mina japonesa de Yamato, a l'illa d'Amami-Oshima, a la regió de Kyushu.

## Referències

* ↑ «Palenzonaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 setembre 2017].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 7 setembre 2017].
# Mancomunitat Turística del Maestrat

La Mancomunitat Turística del Maestrat fou una mancomunitat de municipis que incorporava les comarques valencianes de l'Alt Maestrat, els Ports i el Baix Maestrat, i les comarques aragoneses de Gúdar-Javalambre, Maestrat aragonès, Matarranya i Conques Mineres.creada en 1972 i que aglutinava a 57 municipis amb competència únicament en matèria de turisme. Inoperativa des de 2006, el 2007 la mancomunitat era presidida per Carlos Fabra Carreras, del Partit Popular, regidor de l'Ajuntament de Castelló de la Plana i president de la Diputació Provincial de Castelló. El 2012 es va dissoldre.
Els pobles castellonencs que formaven la mancomunitat són Albocàsser, Ares del Maestrat, Atzeneta del Maestrat, Benassal, Castellfort, Catí, Cinctorres, Culla, Forcall, Herbers, la Mata, Morella, Olocau del Rei, Palanques, Portell de Morella, la Pobla de Benifassà, Sant Mateu, Sorita, Todolella, Vallibona, Vilafranca, Villores i Vistabella del Maestrat, i els pobles turolencs eren Aiguaviva de Bergantes, Alcanyís, Alcorisa, Beseit, Calaceit, Cañada de Benatanduz, Cantavella, Castellot, Cretes, Fortanet, Fontdespatla, Galve, la Cuba, la Freixneda, l'Anglesola, la Portellada, les Parres de Castellot, Lledó d'Algars, el Mas de les Mates, Mirambell, Miravete de la Sierra, Molinos, Mont-roig de Tastavins, Mosquerola, Pena-roja, Pitarc, Puertomingalvo, Ràfels, Tronxó, Vall-de-roures i Villarluengo.

## Referències

* ↑ Conózcanos Arxivat 2012-08-06 a Wayback Machine. a elmaestrazgo.com
* ↑ Proyección turística y desarrollo rural en la comarca del Maestrazgo Arxivat 2011-11-21 a Wayback Machine., Carlos Lacaba Burriel
* ↑ Castelló y Teruel disuelven 30 años después la Mancomunidad Turística del Maestrazgo, Levante EMV, 23 de febrer de 2012

## Enllaços externs

* Pàgina web del Maestrat
# Reckless (pel·lícula de 1935)

Reckless és una pel·lícula estatunidenca de Victor Fleming, estrenada el 1935.

## Argument

El productor David O. Selznick havia somniat un musical per a Jean Harlow quan va pensar en ella pel melodrama Reckless, basat sobre la vida tràgica de la cantant de Broadway Libby Holman (anomenada Mona Leslie a la pel·lícula). Harlow està encisadora a la pel·lícula i fa millor la seva representació dramàtica, però no és cap estrella musical. No es troba còmode amb les seves cançons, i com és el cas de les pel·lícules dels anys 1930, el missatge de la pel·lícula és un relat de classe. Mona té dos rivals per als seus amors: l'humil promotor d'esports Ned Riley (William Powell) i el playboy milionari Bob Harrison (Franchot Tone).
L'espectador sap que Mona és més feliç amb Ned, però s'escapa amb Bob, enlluernada pel seu iot i la seva xerrameca fantàstica. Poc Mona sap que Bob va estar compromès una vegada per casar-se amb el seu amor d'infantesa, Jo Mercer (una jove Rosalind Russell). Bob aviat s'adona que s'ha equivocat casant-se amb Mona; no té l'esma per defensar-la entre la seva presumida família i amics.

## Repartiment

* Jean Harlow: Mona Leslie Jean Harlow és doblada per al cant i la dansa.¹;
* William Powell: Ned Riley
* Franchot Tone: Robert « Bob » Harrison Jr.
* May Robson: Sra. Granny Leslie
* Ted Healy: Smiley
* Nat Pendleton: Blossom
* Rosalind Russell: Josephine « Jo » Mercer
* Henry Stephenson: Coronel Harrison Sr.
* Man Mountain Dean: Ell mateix
* Robert Light: Paul Mercer
* Allan Jones: Allan, un cantant
* Carl Randall: Carl Randall
* Louise Henry: Louise
* James Ellison: Dale Every
* Nina Mae Mckinney: Una cantant
* Leon Ames: Ralph Watson
I, entre els actors que no surten als crèdits:
* Henry Kolker: M. Gearhart
* Mickey Rooney: Eddie
¹ DVD "Couples i Duos volume 3"
# Districte de Micomeseng

El districte de Mikomeseng és un districte de Guinea Equatorial, a la part occidental de la província Kié-Ntem, a la regió continental del país. La capital del districte és Micomeseng. El cens de 1994 hi mostrava 29.953 habitants. Tenia 54 Consells de Poblats.

## Referències

* ↑ Law, Gwillim. «Districts of Equatorial Guinea» (en anglès), 22-03-2016. [Consulta: 25 setembre 2017].
* ↑ «Anuario estadístico de Guinea Ecuatorial 2018». Arxivat de l'original el 2022-01-23. [Consulta: 24 maig 2023].

## Enllaços externs

* Dades de la població de Guinea Equatorial, 1994
# Gai Septimi

Gai Septimi (en llatí Caius Septimius) va ser un magistrat romà del segle i aC. Formava part de la gens Septímia, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser pretor l'any 57 aC i l'any següent, el 56 aC, devia governar una província. Va donar suport a les peticions que es van fer perquè retornés l'orador Ciceró del seu desterrament. El mateix Ciceró diu que era àugur (membre del col·legi d'àugurs) l'any 45 aC.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/792?rgn=full+text;view=image;q1=SeptimiaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 784. ]
# Dolços somnis

«Dolços somnis» té aquests significats:
* Dolços somnis (pel·lícula de 1985), pel·lícula dirigida per Karel Reisz
* Dolços somnis (pel·lícula de 1996), pel·lícula dirigida per Jack Bender
# Mohammadou Idrissou

Mohammadou Idrissou (nascut el 8 de març de 1980, a Yaoundé) és un futbolista camerunès que actualment juga per l'Eintracht Frankfurt de la 2. Bundesliga.
# Oxalis purpurea

Oxalis purpurea és una espècie de planta amb flor dins la família Oxalidaceae. És una planta nativa de Sud-àfrica però actualment està estesa per gran part del món i sovint considerada una mala herba difícil d'extirpar. També és una planta ornamental. És una herbàcia perenne que disposa de bulbs. Les fulles són compostes de tres folíols pilosos amb formes diverses. Les flors són solitàries i tenen cinc pètals que poden ultrapassar els 2 cm de llargada. La flor pot ser de blanca a rosada o de color porpra vermell.

## Enllaços externs

* Jepson Manual Treatment
* Photo gallery
# Olivet (Nova Jersey)

Olivet és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2000 tenia 1.420 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Olivet tenia 1.420 habitants, 460 habitatges, i 419 famílies. La densitat de població era de 220,2 habitants/km².
Dels 460 habitatges en un 51,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 80,9% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 8,7% no eren unitats familiars. En el 7% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,4% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 29,8% de 45 a 60 i un 5,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 71.893 $ i la renda mediana per família de 74.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 52.016 $ mentre que les dones 28.641 $. La renda per capita de la població era de 28.981 $. Aproximadament el 2,5% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Olivet». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Olivet». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# John Cassidy (artista)

John Cassidy (Slane, comtat de Meath, Irlanda, 1 de gener de 1860 - Manchester, 19 de juliol de 1939) va ser un escultor i pintor irlandès, reconegut per haver creat nombroses escultures públiques.

## Trajectòria

Cassidy va néixer l'1 de gener de 1860 a Slane, comtat de Meath, Irlanda. Es va traslladar a Dublín als vint anys per trobar feina. Allà va assistir a classes nocturnes d'art i va guanyar una beca per estudiar a la ciutat italiana de Milà. Després de dos anys es va traslladar a Manchester, Anglaterra, on va viure la resta de la seva vida. Va estudiar a la Manchester School of Art el 1883 i va ensenyar-hi el 1887.
Va crear moltes escultures públiques, especialment memorials de guerra, i va exposar a la Royal Academy of Art, a la Royal Hibernian Academy i a la Galeria d'Art de Manchester. John Ashton Floyd, un escultor local, va assistir durant un temps als seus estudis. Durant la major part de la seva carrera, el seu estudi va estar al Lincoln Grove de Chorlton-on-Medlock.
Moltes de les seves obres romanen al districte de Manchester, incloent-hi exemples a la Biblioteca John Rylands: un grup de tres figures que representen Teologia inspirant Ciència i Art (1898) i estàtues en marbre blanc de la fundadora de la biblioteca Enriqueta Rylands (1907) i el seu marit John Rylands (c. 1900). El 7 de juny de 2020, manifestants antiracistes en protesta per l'assassinat de George Floyd es van dirigir a l'estàtua d'Edward Colston, realitzada l'any 1894 per Cassidy, que tenia dedicada al centre de Bristol. Els congregats van tombar l'estàtua de bronze del reputat comerciant d'esclaus perquè caigués del pedestal i la van arrossegar fisn el port de Bristol. Un cop hi van arribar, la van llençar al mar.
Cassidy va morir el 19 de juliol de 1939 a l'Hospital St. Joseph, de Whalley Range, Manchester, i va ser enterrat al cementiri meridional.

## Referències

* 1 2 «Obituary» (en anglès). JohnCassidy.org.uk. [Consulta: 26 març 2008].
* ↑ «John Cassidy RCA, RBS» (en anglès). Sculpture.gla.ac.uk, 10-06-2020. Arxivat de l'original el 2 de juny 2020. [Consulta: 20 maig 2017].
* ↑ D. A. Farnie, «Rylands, Enriqueta Augustina (1843–1908)» (en anglès). Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press, 2004 [Consulta: 5 gener 2016].
* 1 2 Hulme, C.; Nicolson, L. «John Cassidy, Manchester Sculptor: Enriqueta Augustina Rylands» (en anglès). JohnCassidy.org.uk. [Consulta: 10 juny 2020].
* ↑ «Black Lives Matters protest: Edward Colston statue pulled down» (en anglès). BristolPost.co.uk, 07-06-2020. [Consulta: 7 juny 2020].

## Enllaços externs

* John Cassidy, escultor de Manchester (anglès)
* Faded Page - Obres de John Cassidy (anglès)
* Biblioteca de la Universitat John Rylands de Manchester - John Cassidy, escultor (anglès)
* Slane Historical Society - John Cassidy (anglès)
# Quíscal del Canadà

El quíscal del Canadà o merla rovellada (Euphagus carolinus) és una espècie d'ocell de la família dels ictèrids (Icteridae) que habita en boscos humits i zones arbustives a prop de l'aigua, criant en Alaska, Canadà i l'extrem nord-est dels Estats Units. Passa l'hivern a la meitat oriental dels Estats Units.

## Referències

* ↑ «Quíscal del Canadà». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
* ↑ Fitxa de la merla rovellada a Birdguides Arxivat 2012-11-08 a Wayback Machine. Rev. 31/12/2012 (anglès)
# Decíamos ayer

Decíamos ayer és una obra de teatre escrita per l'actriu i dramaturga espanyola Ana Diosdado, qui també es va encarregar de la direcció escènica. és una obra senzilla de dos actes amb cinc personatges. Fou estrenada el 5 d'agost de 1997 al Victoria Eugenia Antzokia amb escenografia d'Ana Garay, i després d'una gira l'octubre del 1997 es va estrenar al Centro Cultural de la Villa de Madrid.

## Argument

L'acció passa en una abadia dessacralitzada, que Fernando ha comprat per tal de construir-hi un camp de golf. Una jove hi aconsegueix ressuscitar una dona del segle xvi, Águeda. Ningú no sap si era una bruixa o si era boja i que es troba desconcertada davant la roba i els visitants de l'abadia: Chiqui, un químic en atur, Moncho, un sacerdot amb crisi de fe, Celes, un veterinari del poble, i Fernando, amb qui finalment se'n va a viure a Madrid.

## Protagonistes

* Amparo Larrañaga - Águeda
* Enrique San Francisco
* Iñaki Miramón
* Ángel Pardo
* Alberto Delgado

## Referències

* ↑ Amparo Larrañaga: "Aunque me gusta el cine quiero seguir siendo fiel al teatro", ABC, 5 d'agost de 1997
* ↑ Ana Diosdado, autora y directora de un misterio titulado 'Decíamos ayer', El País, 22 d'octubre de 1997
* ↑ Decíamos AYER, entre el misterio y la crítica per Carmen Márquez Montes

## Bibliografia

* "El público teatral de provincias está más preparado" Ana Diosdado per Coral Chamorro. A: Cambio 16, ISSN 0211-285X, Nº. 1358 (8 DICIEMBRE), 1997, págs. 76-77]
# Gau de Westfàlia del Nord

El Gau de Westfàlia del Nord (Gau Westfalen-Nord) va ser una divisió administrativa de l'Alemanya nazi de 1933 a 1945 a l'Estat Lliure de Lippe, a l'Estat Lliure de Schaumburg-Lippe i a la part nord de la província prussiana de Westfàlia. Abans d'això, de 1925 a 1933, era la subdivisió regional del partit nazi en aquesta zona.
El sistema nazi de Gau (en plural Gaue) va ser establert originalment en una conferència del partit, el 22 de maig de 1926, per tal de millorar l'administració de l'estructura del partit. A partir de 1933, després de la presa de poder nazi, els Gaue va reemplaçar cada vegada més als estats alemanys com a subdivisions administratives a Alemanya.
Al capdavant de cada Gau es va situar un Gauleiter, una posició cada vegada més poderosa, especialment després de l'esclat de la Segona Guerra Mundial, amb poca interferència des de dalt. El Gauleiter local sovint ocupava càrrecs governamentals i de partit, i s'encarregava, entre altres coses, de la propaganda i la vigilància i, a partir de setembre de 1944, el Volkssturm i la defensa de la Gau.
El Gau de Westfàlia ja existia des de 1924 sota els Freikorps i més tard amb el líder de les SA Franz Pfeffer von Salomon. Al 1928 s'uní amb la part sud del Gau de Renània del Nord s'anomenà a Gau del Ruhr sota el gautelier Karl Kaufmann i, des de 1929, amb Josef Wagner. Més tard el Gau es dividí en els Gaue de Westfàlia del Nord, Westfàlia del Sud i de Düsseldorf. De 1931 a 1945 la posició de gautelier fou ocupada per Alfred Meyer.

## Gauleiters
### Gau de Westfàlia

* 1925-1926: Franz Pfeffer von Salomon

### Gau del Ruhr

* 1926-1929: Karl Kaufmann
* 1929-1931: Josef Wagner

### Gau de Westfàlia del Nord

* 1931–1945: Alfred Meyer

## Referències

* 1 2 «Die NS-Gaue» (en alemany). Deutsches Historisches Museum.
* ↑ «The Organization of the Nazi Party & State». The Nizkor Project. Arxivat de l'original el 2016-11-09.
* ↑ «Übersicht der NSDAP-Gaue, der Gauleiter und der Stellvertretenden Gauleiter zwischen 1933 und 1945» (en alemany). Zukunft braucht Erinnerung. Arxivat de l'original el 26 de maig 2017.
* ↑ «Gau Westfalen-Nord» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-03-07.

## Enllaços externs

* Llista de Gauleiter
# Dolínne

Dolínne (en (ucraïnès): Долинне) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.551 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Fins al 1945 la vila es deia Toptxikoi.

## Població

Segons les dades del 2001 la composició de la població de la vila de Dolínnoie d'acord amb la llengua que empren és la següent:

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Встречается также написание Коджа-Сала
* ↑ «Розподіл населення за рідною мовою, Автономна Республіка Крим». Державна служба статистики України. Arxivat de l'original el 2013-06-26. [Consulta: 26 octubre 2014].