OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Big Sandy (Montana)

Big Sandy és una població dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 703 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Big Sandy tenia 703 habitants, 296 habitatges, i 179 famílies. La densitat de població era de 616,9 habitants per km².
Dels 296 habitatges en un 24,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,7% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 39,2% no eren unitats familiars. En el 36,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,6% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 16,8% entre 25 i 44, un 28,7% de 45 a 60 i un 27% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.523 $ i la renda mediana per família de 35.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.000 $ mentre que les dones 17.917 $. La renda per capita de la població era de 14.801 $. Aproximadament el 10,2% de les famílies i el 14,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Big Sandy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Big Sandy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Big Point

Big Point és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 115 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Big Point tenia 115 habitants, 41 habitatges, i 38 famílies. La densitat de població era de 403,7 habitants per km².
Dels 41 habitatges en un 41,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 85,4% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 4,9% no eren unitats familiars. En el 4,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.125 $ i la renda mediana per família de 30.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.361 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 10.243 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Big Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Big Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Big Pine

Big Pine és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 1.350 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Big Pine tenia 1.350 habitants, 571 habitatges, i 403 famílies. La densitat de població era de 214,5 habitants/km².
Dels 571 habitatges en un 24,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,5% hi vivien parelles casades, en un 5,6% dones solteres, i en un 29,4% no eren unitats familiars. En el 24,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,7.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,4% tenia menys de 18 anys, un 3,9% entre 18 i 24, un 23% entre 25 i 44, un 26,3% de 45 a 60 i un 26,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.115 $ i la renda mediana per família de 46.094 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.827 $ mentre que les dones 26.500 $. La renda per capita de la població era de 20.109 $. Entorn del 7,1% de les famílies i el 10,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Big Pine». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Big Pine». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Llançament (dret)

Llançament és l'acte pel qual es despulla a una persona de la possessió d'un bé immoble en execució d'una sentència dictada per l'autoritat governativa o judicial. Generalment això succeïx en execució de sentències que declaren el desnonament per resolució de contracte d'arrendament (normalment per manca de pagament o per expiració del contracte).
És un acte:
* Coactiu (es realitza a la força).
* Públic (és ordenat per l'autoritat pública).
* Executiu (es realitza en execució d'una resolució i amb els límits que aquesta marca).
Viccionari
# Llengua falisca

El falisc era la llengua parlada pels faliscs, una població itàlica que habitava la Tuscia meridional.
Ens han arribat un centenar d'inscripcions, que daten del segle VII al II a.C. i que estan escrites en un alfabet, a vegades destre i a vegades esquerrà, molt semblant a l'alfabet llatí. El signe més característic és la 'F' que té una forma típica, com una fletxa en alt.

## Descripció

Com a exemple del falisc poden ser esmentades les paraules escrites sobre la vora d'una imatge sobre una pàtera, en les quals la genuïnitat és establerta a partir del fet que han estat escrites abans que fos aplicat l'esmalt: «foied vino pipafo, cra carefo», és a dir en llatí «hodie vinum bibam, cras carebo» ("Avui beuré vi, demà mancaré").
Això ens mostra algunes de les característiques fonètiques del falisc, com és ara:
* El canvi de la medial 'f' que en llatí s'és mantinguda en 'b'.
* La palatalització de la 'd' + iod ('i' consonàntica) en un so denotat tan sols per la 'i-' (el so central de foied, de fo-died);
* La caiguda de la 's' final, quan és anterior a alguns sons (cra davant al llatí cras);
Altres característiques, que apareixen en altres bandes, són:
* El manteniment de la labiovelar (falisc cuando = llatí quando; respecte a l'umbre pan(n~u);)
Per a altres aspectes cal veure Conway, i V. Pisani: el primer especialment a les pàgines 384-385, on es discuteix la relació dels noms faliscs, i faleris, amb l'heroi local Halaesus (per exemple Ovidi, Fasti, IV 73) i on hi ha motiu de pensar que el canvi de la inicial 'f' (d'una original 'bh' o 'dh') en una inicial 'h' hagi estat un tret genuí del dialecte dels faliscs.
Sembla probable que el falisc s'hagi mantingut, encara que gradualment impregnat del llatí, fins almenys el 150 a.C.
A més de les troballes fetes a les tombes, que pertanyen principalment al període de la dominació etrusca i que donen una àmplia evidència de prosperitat material i de refinament, les primeres capes mostren restes més primitives que daten de l'època itàlica. Moltes inscripcions consisteixen principalment en noms propis, i poden ser considerades com etrusques en lloc de falisques i per això no s'han considerat en l'anàlisi del falisc que acabem de fer. Potser cal esmentar que hi havia una ciutat, Feronia, a Sardenya, probablement anomenada així pels colons faliscs a partir del nom de la seva deessa, que s'ha conservat en una inscripció votiva que es va trobar a Santa Maria in Falleri, una església situada a l'interior del jaciment arqueològic Falerii Novi.
El Museu Nacional Etrusc de Vila Giulia, a Roma, conserva molts atuells faliscs. D'altres es troben al Museu nacional de l'Agro Falisco de Civita Castellana

## Notes

* ↑ Vittore Pisani: Le lingue ... 150, p. 346

## Bibliografia

* Gabriella Giacomelli, Le lingua falisca, Olschki, Firenze, 1963
* Vittore Pisani, Le lingue dell'Italia antica oltre il Latino, Rosenberg & Sellier, Torí, 1964 ISBN 8870110249

## Vegeu també

* Itàlics
* Llengües latinofalisques
* Llengües oscoumbres
# Muhan

Muhan fou el segon kagan dels turcs (553-572) i primer kan dels turcs orientals.
Va succeir com a kan al seu pare Bumin quan aquest va morir el 552. La seva residència fou propera a Karakorum a l'alt Orkhon. La seva frontera a l'oest era al Gran Altai i les muntanyes a l'est de Ha-mi.
No tenia cap adversari rellevant. Els Kitan (khitan o K'i-tan) del Jehol foren derrotats ben aviat (560). El rei de Txan-Txan (Lob Nor) va demanar la mà de la filla de Muhan vers el 565.
Va morir el 572.
# Acheilognathus yamatsutae

Acheilognathus yamatsutae és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Corea del Sud.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Chyung, M.-K., 1977. The fishes of Korea. Il Ji Sa Publishing Co. Seül, Corea. 727 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Protosalvinia

Protosalvinia és un gènere de plantes prehistòriques extintes. El nom Protosalvinia significa literalment Salvinia primerenca, i és erroni atribuir-lo a la falguera Salvinia.
Com que Protosalvinia ha arribat en forma de fòssil comprimit és difícil esbrinarr la seva anatomia i saber si és una planta o una alga com bioquímiament sembla haver-se demostrat. Però com sembla tenir espores seria una planta.

## Referències

* ↑ Niklas, Karl J. «Organic chemistry of Protosalvinia (=Foerstia) from the Chattanooga and New Albany Shales». Review of Paleobotany and Palynology, 22, 1976, pàg. 265–279. DOI: 10.1016/0034-6667(76)90026-9.

## Bibliografia

* Kenrick, Paul & Crane, Peter R. (1997). The Origin and Early Diversification of Land Plants: A Cladistic Study. Washington, D. C.: Smithsonian Institution Press. ISBN 1-56098-730-8.
* Stewart, Wilson N. & Rothwell, Gar W. (1993). Paleobotany and the Evolution of Plants (2nd ed.). Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0-521-38294-7.
* Taylor, Thomas N. & Taylor, Edith L. (1993). The Biology and Evolution of Fossil Plants. Englewood Cliffs, NJ: Prentice Hall. ISBN 0-13-651589-4.
# Raja cuculus

Raja cuculus és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Arahati

Arahati era una ciutat i un regne de Síria, vassall d'Egipte al segle xv aC, que estava situat prop de Niya, al sud d'Alep.
Cap a la meitat del segle xiv aC, Takuya, rei de Niya, va anar a demanar la pau a Subiluliuma I, que havia sotmès el territori. Durant la seva absència,el germà del rei, Aki-Tesup de Niya va organitzar una conspiració amb els nobles Hismiya, Asiri, Zulkiya, Utria i Niruwa, amb les seves tropes i carros de guerra, juntament amb Akiya el rei d'Arahati. Van ocupar aquella ciutat i la van alçar en armes contra el rei hitita, i Subiluliuma va avançar contra el regne d'Arahati i va vèncer els rebels. Va fer presoner a Akiya, a Aki-Tesup i a tots els nobles i els va enviar a Hattusa, amb tots els tresors que posseïen. Va incorporar el territori a l'Imperi Hitita i el regne va desaparèixer, com també el Regne de Khalap, que havia unificat i on va posar com a rei al seu fill Telepinus I de Khalap.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 92-93. ISBN 8446022532.
# Andrea Giganti

Andrea Giganti (Trapani, 1731 - 1787) va ser un arquitecte italià del barroc sicilià.
Va néixer a Trapani, i a la seva joventut va estudiar arquitectura amb Giovanni Biagio Amicon (1684-1754). Posteriorment Giganti fou patrocinat pel bisbe de Mazara del Vallo, Giuseppe Stella, amb qui va viatjar a Palerm per estudiar al seminari i ser després ordenat sacerdot.
Després de l'ordenació va tenir accés a la família del Príncep de Scordia, membre de l'aristocràcia siciliana, amb qui va estar emprat al mateix temps com a confessor i arquitecte, treballant en les diverses mansions dels Scorda.
Alguns edificis a l'estil barroc dissenyats per Giganti inclouen la Vil·la Galetti a Bagheria, la Vil·la Ventimiglia a Mezzo-Monreale, l'església de Sant Pau dels Jardiners, l'altar major de l'església de Sant Salvador i el Palazzo Aiutamicristo a Palerm.
Com experimentat enginyer, Giganti va ser també responsable pel disseny i construcció de diversos ponts. Cap al final de la seva vida va començar a deixar de banda l'estil barroc a favor del més simple neoclàssic.

## REferències

* ↑ «Giganti, Andrea». A: Biografia Arte visivi. Treccani.
* ↑ Giuffrè, Maria. «Gigante, Andrea». A: Dizionario Biografico degli Italiani (en italià). 54, 2000.
# Andrea González Caballero

Andrea González Caballero (nascuda el 1992 a Eibar, Euskadi) és una guitarrista clàssica, de renom internacional, és una de les figures de la guitarra emergents espanyoles i principalment reconeguda per la crítica en concursos.

## Biografia

La guitarra va estar present des de la seva infància, la seva mare era professora de guitarra a l'Escola de Música Andrés Eguiguren, a Eibar.
Als 6 anys inicia els seus estudis en la guitarra després de rebre'n una com a regal del seu avi. Rep classes particulars dels mestres Bienvenido Rodríguez i Carmen Becerra fins als dotze anys.
L'any 2010 comença els seus estudis al conservatori superior de música "Robert Schumann de Düsseldorf" (Alemanya), allà rep classes de Joaquín Clerch, a qui havia conegut dos anys abans a la IX Setmana de la Guitarra de Cartagena, i rep la matrícula d'honor i màxima qualificació.. Al 2013 entra a l'Escola Superior de Música de Klagenfurt a Àustria becada amb una beca Erasmus, allà entra a la classe de Marco Tamayo.
Posteriorment, ha estudiat al Peabody Institute of The Johns Hopkins University amb el gran mestre Manuel Barrueco.

## Discografia

* “Works for guitar”(2017) - Àlbum que recull interpretacions de diferents obres de compositors rellevants per la guitarra (Francisco Tàrrega, Joaquin Clerch, Isaac Albéniz, Sergio Assad, Julian Arcas, Emilio Calandin).
* “Euskaraz” - Álbum de composicions noves del compositor i director Carlos Fernando López.

## Bibliografia

* Pàgina web oficial
* https://www.alhambraguitarras.com/es/concierto-y-master-class-de-andrea-gonzalez-en-pamplona
* Entrevista a rtve artesfera
* Entrevista a clevelandclassical, 16 de Novembre 2021
* https://www.classical-music.com/features/articles/five-best-young-classical-guitarists/
# Argentina elongata

Argentina elongata és una espècie de peix pertanyent a la família dels argentínids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 25 cm de llargària màxima.

## Depredadors

A Nova Zelanda és depredat per Macruronus novaezelandiae.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu entre 69 i 600 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-occidental: Nova Zelanda i el sud d'Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Armitage, R.O., D.A. Payne, G.J. Lockley, H.M. Currie, R.L. Colban, B.G. Lamb i L.J. Paul (eds.), 1994. Guide book to New Zealand commercial fish species. Edició revisada. New Zealand Fishing Industry Board, Wellington, Nova Zelanda, 216 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Stevenson, M.L., 2004. Trawl survey of the west coast of the South Island and Tasman and Golden Bays, Març-abril del 2003 (KAH0304). New Zealand Fisheries Assessment Report 2004/4. 69 p.
* ↑ Beentjes, P., B. Bull, R.J. Hurst i N.W. Bagley, 2002. Demersal fish assemblages along the continental shelf and upper slope of the east coast of the South Island, New Zealand. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 36:197-223.
* ↑ Clark, M.R., 1985. Feeding relationships of seven fish species from the Campbell Plateau, New Zealand. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 19(3):365-374.
* ↑ Clark, M.R., 1985. The food and feeding of seven fish species from the Campbell Plateau, New Zealand. N. Z. J. Mar. Freshwat. Res. 19(3):339-363.
* ↑ Paul, L.J., 1992. Age and growth studies of New Zealand marine fishes, 1921-90: a review and bibliography. Aust. J. Mar. Freshwat. Res. 43:879-912.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.
* ↑ Roberts, C.D., 1991. Fishes of the Chatham Islands, New Zealand: a trawl survey and summary of the ichthyofauna. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 25(1):1-19.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ariosoma marginatum

Ariosoma marginatum és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 38 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu entre 2 i 490 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: les illes Hawaii.

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Swainson W., 1838. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Londres. Nat. Hist. & Class. v. 1. i-vi + 1-368.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Vaillant, L. L. & H. E. Sauvage, 1875. Note sur quelques espèces nouvelles de poissons des îles Sandwich. Rev. Mag. Zool. (Ser. 3) v. 3: 278-287.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E., 1996. Shore fishes of Hawai'i. Natural World Press, Vida, Oregon. 216 p.
* ↑ Chave, E.H. i B.C. Mundy, 1994. Deep-sea benthic fish of the Hawaiian Archipelago, Cross Seamount, and Johnston Atoll. Pac. Sci. 48:367-409.
* ↑ Humphreys, R.L. Jr., D.T. Tagami i M.P. Seki, 1984. Seamount fishery resources within the southern Emperor-Northern Hawaiian Ridge. Second symposium on resources investigations in the Northwestern Hawaiian Islands (Honolulu, Hawaii, 25-27 de maig del 1983), R.W. Grigg i K.Y. Tanoue, vol 1, pp. 283-327.
* ↑ Uchida, R.N. i D.T. Tagami, 1984. Groundfish fisheries and research in the vicinity of seamounts in the north Pacific ocean. Marine Fisheries Review 46(2): 1-17.
* ↑ Uchida, R.N. i J.H. Uchiyama, 1986. Fishery Atlas of the Northwestern Hawaiian Islands. NOAA Tech. Rep. NMFS 38,142 p.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Argecilla

Argecilla és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. El 2020 tenia 59 habitants.

## Fills il·lustres

* Francisco Soler y Gómez (1838-[...?]), cantant i compositor musical.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2020 |
| 134 | 116 | 94 | 100 | 59 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
* ↑ «Cifras oficiales de población resultantes de la revisión del Padrón municipal a 1 de enero» (en castellà). Institut Nacional d'Estadística d'Espanya. [Consulta: 21 agost 2021].
# Argelaga

«Argelaga» té aquests significats:
* Argelaga borda (Genista scorpius)
* Argelaga o eriçó groc (Echinospartum horridum)
* Argelaga negra (Calicotome spinosa)
* Argelaga pilosa (Calicotome villosa)
* Argelaga de bosc (Ulex europaeus)
* Argelaga menuda (Ulex minor)
* Argelaga (Ulex parviflorus)
* Argelaga nana (Genista pumila)
* Argelaga vera (Teline patens)