OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sants de glaç

Amb el nom de sants de glaç (francès saints de glace, anglès ice saints) es designa un període en què, segons la meteorologia popular i paral·lelament i inversa a l'estiuet de Sant Martí, faria més fred del que correspondria després d'un primer període de bonança al mes de maig.
Els sants de glaç són habitualment sant Mamert de Viena (11 de maig), sant Pancraç de Roma (12 de maig) i sant Servaci de Tongeren (13 de maig), tot i que també, depenent de les tradicions, s'hi troba sant Bonifaci (14 de maig) o santa Sofia (15 de maig). Tanmateix, sembla que la tradició es remunta a una època abans de la reforma gregoriana, de manera que l'etapa de fred es donaria per definitivament superada només a partir del final de maig.
Aquesta tradició es troba a Alemanya, amb els refranys corresponents: Pankraz, Servaz, Bonifaz machen erst dem Sommer Platz (Pancraç, Servaci, Bonifaci són els primers que donen pas a l'estiu), Vor Bonifaz kein Sommer, nach der Sophie kein Frost (Abans de Bonifaci no hi ha estiu; després de Sofia no hi ha gelades).
En països eslaus també existeix aquesta tradició. A Polònia als sants se'ls anomena zimni ogrodnicy (jardiners del fred) i van seguits per la zimna Zośka (la freda Sofia). A Txèquia, els sants són els ledoví muži (homes de gel), i Sofia, Žofie, ledová žena (Sofia, la dona de gel).
A la zona mediterrània, més càlida, els sants de glaç són segurament massa tard per poder posar en perill les collites, i la tradició s'associa als cavallers del fred: habitualment sant Jordi (23 d'abril), sant Marc (25 d'abril) i la Santa Creu (3 de maig). S'hi pot afegir encara sant Eutropi (30 d'abril).
Així, en el refrany occità:
    Jourget, Marquet, Troupet, Crouset,
    Soun li quatre cavalié.
O en italià:
    Da San Marco a Santa Croce c'è ancora un mezzo invernuccio.
També en català:
    Entre Marquet i Creueta
    no te'n lleves la jaqueta,
    Entre Sant Jordi i Sant Marc,
    un dia d'hivern hi cap.

## Referències

* ↑ Vegeu http://www.bauernregeln.net/33.html Arxivat 2015-08-20 a Wayback Machine.
* ↑ Els refranys mencionats estan extrets de la base de dades ParemioRom (vegeu "enllaços externs"), on s'hi troben les referències bibliogràfiques

## Vegeu també

* Estiuet de Sant Martí
* Meteorologia popular

## Enllaços externs

* http://www.meteogiornale.it/notizia/780-1-i-santi-di-ghiaccio Arxivat 2015-05-16 a Wayback Machine.
* http://www.bauernregeln.net/33.html Arxivat 2015-08-20 a Wayback Machine.
* Base de dades de refranys meteorològics ParemioRom
# Priame

Priamé (en ucraïnès: Пряме, en rus: Прямое, Priamoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, des de 2014 il·legalment annexada per Rússia. El 2014 tenia 107 habitants. Pertany al districte de Krasnogvardiiske.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Hieracium laevigatum

Hieracium laevigatum és una planta perenne de la familia de les asteràcies (compostes), subfamília cicoriòidies, que floreix cap a la fi de l'estiu i durant la primera meitat de la tardor.

## Morfologia

Planta d'alçada normalment entre 40 i 120 cm. que excepcionalment pot apropar-se als 2 m., formada per una única tija pilosa i bastant rígida, amb fulles lanceloades, més o menys irregularment dentades, les inferiors curtament peciolades, d'uns 10 cm de llargada o poc més -les primeres normalment s'han assecat al temps de la florida- i cap a la part superior, sèssils, atenuades a la base però sense arribar a formar pecíol i de mida progressivament decreixent, de vegades sobtadament, de vegades a poc a poc, depenent de les circumstàncies del terreny, llum, humitat, etc. A l'anvers de les fulles, esparsos pèls simples i pèls asteriformes poc densos, al revers amb pèls simples més llargs, especialment al nervi principal i també alguns asteriformes.
Inflorescència ramificada a la part superior, en forma de panícula. Bràctees dels capítols aplicades, poc o gens glanduloses o piloses, estils més aviat foscos que destaquen sobre el groc de les lígules, aquestes només una mica piloses a la part inferior. Aquenis d'uns 4 mm, de llargada, negrosos. Receptacle de les llavors glabre, amb algunes dents als marges dels alvèols, d'una llargada que no sol sobrepassar el diàmetre d'aquests.
* Inflorescència
* Fulles centrals de la tija
* Fulles inferiors

## Hàbitat

Sempre sobre terreny silici, en ambients no gaire eixuts de vores de camins forestals, boscos prou clars o clarianes de bosc, preferentment amb un bon gruix de terra, només viuen bé en escletxes de roques en indrets molt humits.

## Bibliografia

* Flora - MANUAL DELS PAÏSOS CATALANS, Oriol de Bolòs, Josep Vigo, Ramon M. Masalles, Josep M. Ninot. Ed. Pòrtic, tercera edició del 2005. ISBN 84-7306-857-2
* LOS GENEROS HIERACIUM Y PILOSELLA EN EL AMBITO DE FLORA IBERICA, de Gonzalo Mateo Sanz, versió 1.1 del 26-XII-2007, entre altres articles del mateix autor.
# Emili Longí

Emili Longí (en llatí Aemilius Longinus) va ser un soldat romà, desertor de la Legio I, que va matar a Dil·li Vòcula per instigació de Juli Clàssic, durant la gran revolta dels trèvers contra Roma de l'any 70. No gaire després va ser capturat i executat per soldats de la Legio VI

## Referències

* ↑ Tàcit. Història IV,59-62
# Llacuna de Claravall

La Llacuna de Claravall és una petita llacuna endorreica del terme municipal de Tàrrega, que apareix temporalment, als anys més plujosos. Ocupa una superfície d'unes 7 Ha.
Aquesta llacuna estava inclosa anteriorment dins la zona humida "Llacunes endorreiques de l'Urgell", amb codi 1741800, junt amb els Coladors de Boldú.
Actualment, aquesta zona és un espai cultivat i modificat morfològicament, de manera que la llacuna es forma dins un camp de conreu, delimitat per uns marges que actuen en part com a recs de drenatge oberts.
Conserva encara espècies de la flora característica de les llacunes alcalines sobre sòls calcaris i eutròfics lleugerament salins: Lythrum tribracteatum, Beta vulgaris maritima, Atriplex prostrata, Frankenia pulverulenta, Spergularia marina, Centaurium spicatum, Puccinellia fasciculata i Coronopus squamatus.
L'ús agrícola del terreny ha comportat la desaparició dels hàbitats naturals que serien propis de la llacuna i genera alguns riscos (contaminació de les aigües per productes fitosanitaris, eutrofització, etc.).
La Llacuna de Claravall està inclosa dins l'espai de la Xarxa Natura 2000 ES5130036 "Plans de Sió".

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Llacuna de Claravall». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 9 setembre 2014].
# Serrat del Vedat

El serrat del Vedat és un serrat del terme municipal de Conca de Dalt, antigament del d'Hortoneda de la Conca, situat en terres de l'antic poble d'Herba-savina.
És al nord-est del Mas de Vilanova, a la dreta del riu de Carreu i al nord del camí de Carreu, al sud del serrat del Qüell. És als peus de la serra de Pessonada a migdia del roc de la Feixa i de Rocalta.
# Supercopa estoniana de futbol

La Supercopa estoniana de futbol (en estonià: Eesti Superkarikas) és una competició futbolística d'Estònia on cada any s'enfrenten els guanyadors de Copa i Lliga des de 1997. L'actual campió (2009) és el FC Flora Tallinn.

## Palmarès

| Any | Campió | Resultat | Subcampió |
| 1996/97 | JK Sadam Tallinn | 3-2 | FC Lantana Tallinn |
| 1997/98 | FC Lantana Tallinn | 3-0 | JK Sadam Tallinn |
| 1998 | FC Flora Tallinn | 3-2 | JK Sadam Tallinn |
| 1999 | Levadia Maardu | 4-1 | FC Flora Tallinn |
| 2000 | Levadia Maardu | 2-1 | Tulevik Viljandi |
| 2001 | Levadia Maardu | 2-0, 3-1 | JK Narva Trans |
| 2002 | FC Flora Tallinn | 1-1 (4-2 pen.) | FC Levadia Tallinn |
| 2003 | FC Flora Tallinn | 3-1 | FC TVMK Tallinn |
| 2004 | FC Flora Tallinn | 2-1 | FC Levadia Tallinn |
| 2005 | FC TVMK Tallinn | 1-0 | FC Levadia Tallinn |
| 2006 | FC TVMK Tallinn | 1-1 (3-2 pen.) | FC Flora Tallinn |
| 2007 | JK Narva Trans | 2-1 | FC Levadia Tallinn |
| 2008 | JK Narva Trans | 4-1 | FC Levadia Tallinn |
| 2009 | FC Flora Tallinn | 2-1 | FC Levadia Tallinn |
| 2010 | FC Levadia Tallinn | 2–0 | FC Flora |
| 2011 | FC Flora | 0–0 (5–3 p) | FC Levadia Tallinn |
| 2012 | FC Flora | 4–0 | Narva Trans |
| 2013 | FC Levadia Tallinn | 3–0 | Nõmme Kalju |
| 2014 | FC Flora | 1–0 | FC Levadia Tallinn |
| 2015 | FC Levadia | 5–0 | Santos |
| 2016 | FC Flora | 3–0 | Nõmme Kalju |
| 2017 | FCI Tallinn | 5–0 | FC Flora |

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Superkarika finaalid 1996/97 – 2005». jalgpall.struktuur.ee. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2008. [Consulta: 25 febrer 2009].
* ↑ «2006. aasta Superkarika võitis FC TVMK». jalgpall.struktuur.ee. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2008. [Consulta: 25 febrer 2009].
* ↑ «2007. aasta Superkarika võitis Narva JK Trans». jalgpall.struktuur.ee. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2008. [Consulta: 25 febrer 2009].
* ↑ «2008. aasta Superkarika võitis Narva JK Trans». jalgpall.struktuur.ee. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2008. [Consulta: 25 febrer 2009].
* ↑ «Eesti Superkarikas kuulub FC Florale». jalgpall.struktuur.ee. Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 3 març 2009].
* ↑ «Flora see off Levadia to win Estonian Super Cup». UEFA, 25-02-2015.
* ↑ «MÄNGU PROTOKOLL». Estonian Football Association. [Consulta: 8 juliol 2015].
* ↑ «Tallinna FC Flora - Nõmme Kalju FC 3:0 (1:0)». Estonian Football Association. [Consulta: 1r març 2016].
* ↑ «FCI Tallinn - Tallinna FC Flora 5:0 (2:0)». Estonian Football Association. [Consulta: 26 febrer 2017].
# MGB

MGB té els següents significats:
* Ministeri de la Seguretat de l'Estat (Unió Soviètica) (del seu nom en rus Министерство Государственной Безопасности, transliterat Ministerstvo Gosudarstvennoj Bezopasnosti), ministeri soviètic amb funcions de policia política
* Línia Matterhorn-Gotthard (del seu nom en alemany Matterhorn-Gotthard-Bahn), línia de ferrocarril de Suïssa
* MG B (de l'acrònim en anglès de Morris Garages B), model d'automòbil del fabricant MG Cars
# Seleuc d'Alexandria

Seleuc (en llatí Seleucus, en grec antic Σέλευκος) fou un gramàtic d'Alexandria (Egipte) que també va ensenyar a Roma.
Va rebre el malnom d'Homèric (Homericus). A més de diversos comentaris sobre molts poetes va escriure un bon nombre d'obres gramaticals i de miscel·lànies, els títols de les quals apareixen relacionats a Suides. Am el nom de Seleuc d'Alexandria es coneixen altres personatges menors, que juntament amb aquest consten als reculls de Fabricius (Bibliotheca Graeca I. 86, 184; II, 27; IV, 166; V, 107) i Vossius (Historia Graeca 496).

## Referències

* ↑ 3.Seleucus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 776
# Província de Vercelli

La Província de Vercelli és una província que forma part de la regió de Piemont dins Itàlia. La seva capital és Vercelli.
Limita al nord amb la província de Verbano-Cusio-Ossola i amb Suïssa (Valais), a través del municipi d'Alagna Valsesia, a l'est amb la província de Novara i amb la Llombardia (província de Pavia). Al sud toca amb la província d'Alessandria, i a l'oest té la ciutat metropolitana de Torí, la província de Biella, i la Vall d'Aosta.
Té una àrea de 2.088 km², i una població total de 174.391 hab. (2016). Hi ha 86 municipis a la província.

## Referències

* ↑ Dades ISTAT
# Estació de Sant Vicenç dels Horts

Mapa FGC Línia Llobregat-Anoia :
Mapa Línia metro del Baix Llobregat :
Sant Vicenç dels Horts és una estació ferroviària on hi paren trens de les línies suburbanes S3, S4, S8, S9, i de les linies de rodalia R5, R6, R50 i R60 de la Línia Llobregat-Anoia de FGC situada al sud de Sant Vicenç dels Horts a la comarca del Baix Llobregat. Aquesta estació es va inaugurar l'any 1912 amb l'obertura de la línia del carrilet entre Barcelona i Martorell.
L'estació es posà en servei el 29 de desembre de 1912 amb la construcció d'una nova línia entre Barcelona (des de la Magòria) fins a Martorell d'ample mètric i pel marge dret del riu Llobregat. Aquesta línia connectà a Martorell amb la línia del mateix ample fins a Igualada inaugurada el 1893. El 1961 s'instal·là catenària a l'estació amb l'electricficació del tram entre Sant Boi i Pallejà. L'any 2000 es duplicava la via entre Sant Boi i Quatre Camins.
Aquesta estació s'ubica dins de la tarifa plana de l'àrea metropolitana de Barcelona, qualsevol trajecte entre dos dels municipis de l'àrea metropolitana de Barcelona es valida com a zona 1.

## Serveis ferroviaris

Línia Llobregat-Anoia de FGC :
| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Barcelona - Pl. Espanya | Santa Coloma de Cervelló | Can Ros | Can Ros |
| Barcelona - Pl. Espanya | Santa Coloma de Cervelló | Can Ros | Olesa de Montserrat |
| Barcelona - Pl. Espanya | Santa Coloma de Cervelló | Can Ros | Martorell-Enllaç |
| Barcelona - Pl. Espanya | Santa Coloma de Cervelló | Can Ros | Quatre Camins |
| Barcelona - Pl. Espanya | Santa Coloma de Cervelló | Can Ros | Igualada |
| Barcelona - Pl. Espanya | Molí Nou | Ciutat Cooperativa | Can Ros | Manresa-Baixador |
| Barcelona - Pl. Espanya | Sant Boi | Pallejà | Manresa-Baixador |
| Barcelona - Pl. Espanya | Santa Coloma de Cervelló | Sant Andreu de la Barca | Igualada |

## Referències

* ↑ «Sant Vicenç dels Horts FGC». FGC. [Consulta: 18 juny 2021].
* ↑ «Línia llobregat-Anoia». Trenscat. [Consulta: 18 juny 2021].

## Vegeu també

* Llista d'estacions de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Llengües ijo orientals

Les llengües ijo orientals són un grup lingüístic de la família lingüística de les llengües ijo, que són llengües nigerocongoleses.
Les llengües que formen part del grup lingüístic de les llengües ijo orientals són l'nkoroo, l'ibani, el kalabari i el kirike. Totes aquestes llengües es parlen al sud de Nigèria.

## Referències

* 1 2 llengües nigerocongoleses a l'ethnologue
# Serrat del Vent (Moià)

* Aquest article tracta sobre una serra de Moià. Vegeu-ne altres significats a «Serrat del Vent».
El Serrat del Vent és una muntanya de 661 metres que es troba al municipi de Moià, a la comarca catalana del Moianès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Supercopa gabonesa de futbol

La supercopa gabonesa de futbol (Super Coupe du Gabon) és una competició futbolística de Gabon que enfronta els campions de lliga i copa del país.

## Historial

Font:
* 1994 AS Mangasport (Moanda) venç AS Sogara (Port Gentil) (?)
* 1995 Mbilinga FC (Port Gentil) (?) venç AS Mangasport (Moanda)
* 1996-00 no es disputà
* 2001 AS Mangasport (Moanda) venç FC 105 Libreville (?)
* 2002-05 no es disputà?
* 2006 AS Mangasport (Moanda) 4-1 Téléstars FC (Libreville)
* 2007 FC 105 Libreville 1-0 AS Mangasport (Moanda)
* 2008 AS Mangasport (Moanda) 1-0 USM Libreville
* 2009-12 no es disputà?
* 2013 CF Mounana (Libreville) 1-0 US Bitam

## Referències

* ↑ «Gabon - List of Cup Winners / Super Coupe».

## Enllaços externs

* RSSSF
# Lloret tigre de Brehm

El lloret tigre de Brehm (Psittacella brehmii) és una espècie d'ocell de la família dels psitacúlids (Psittaculidae) que habita praderies i boscos de les muntanyes de Nova Guinea.
# Província d'Anvers

Anvers (en neerlandès Antwerpen) és una de les províncies de Bèlgica que forma part de la regió de Flandes.

## Els 70 municipis de la província d'Anvers

* Aartselaar
* Antwerpen (Anvers)
* Arendonk
* Baarle-Hertog
* Balen
* Beerse
* Berlaar
* Boechout
* Bonheiden
* Boom
* Bornem
* Borsbeek
* Brasschaat
* Brecht
* Dessel
* Duffel
* Edegem
* Essen
* Geel
* Grobbendonk
* Heist-op-den-Berg
* Hemiksem
* Herentals
* Herenthout
* Herselt
* Hoogstraten
* Hove
* Hulshout
* Kalmthout
* Kapellen
* Kasterlee
* Kontich
* Laakdal
* Lier
* Lille
* Lint
* Malle
* Mechelen
* Meerhout
* Merksplas
* Mol
* Mortsel
* Niel
* Nijlen
* Olen
* Oud-Turnhout
* Putte
* Puurs
* Ranst
* Ravels
* Retie
* Rijkevorsel
* Rumst
* Schelle
* Schilde
* Schoten
* Sint-Amands
* Sint-Kathelijne-Waver
* Stabroek
* Turnhout
* Vorselaar
* Vosselaar
* Westerlo
* Wijnegem
* Willebroek
* Wommelgem
* Wuustwezel
* Zandhoven
* Zoersel
* Zwijndrecht

## Governadors des de 1830

* François de Robiano (1830-1831)
* Jean-François Tielemans (1831)
* Charles Rogier (1831-1832 and 1834-1840)
* Henri de Brouckère (1840-1844)
* Jules Malou (1844-1845)
* Jan Teichmann (1845-1862)
* Edward Pycke d'Ideghem (1862-1887)
* Charles du Bois de Vroylande (1887-1888)
* Edward Osy de Zegwaart (1889-1900)
* Fredegand Cogels (1900-1907)
* Louis de Brouchoven de Bergeyck (1907-1908)
* Ferdinand de Baillet-Latour (1908-1912)
* Gaston van de Werve de Schilde (1912-1923)
* Georges Holvoet (1923-1945)
* Richard Declerck (1946-1966)
* Andries Kinsbergen (1967-1993)
* Camille Paulus (des de 1993-2007)
* Cathy Berx (2008-…)

## Referències

* ↑ «Província d'Anvers». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Horatius de Hooch

Horatius de Hooch (fl. 1652–1686) va ser un pintor barroc neerlandès especialitzat en pintura de paisatges.
Amb prou feines es tenen notícies de la vida d'Horatius de Hooch, de qui es coneixen paisatges italianitzants datats entre 1652 (Paisatge del sud amb viatgers davant una ruïna, Copenhaguen, Museu Nacional de Dinamarca) i 1686. Consta que el 1669 exercia com a degà del gremi de pintors d'Utrecht. No obstant això, és possible que amb anterioritat hagués treballat a Ámsterdam, on se cita el 1653 un paisatge nocturn de Hooch en poder d'un marxant d'art d'aquella localitat.
L'obra conservada està formada íntegrament per paisatges italianitzants, sovint amb ruïnes que en algun cas es poden reconèixer, com ara el Landschap met ruïne del Centraal Museum d'Utrecht, on les ruïnes al costat del riu recorden les del palau de l'emperador Septimi Sever al turó Palatí, o el Landschaft mit Apsis und Campanile der Kirche Santi Giovanni e Paolo in Rom (“Paisatge amb l'absis i el campanil de l'església de Santi Giovanni i Paolo a Roma”) (Budapest, Museu de Belles Arts de Budapest).

## Referències

* ↑ Meyere, Jos de, i Luna, Juan J., p. 179.
* ↑ RKD.
* ↑ Meyere, Jos de, i Luna, Juan J., p. 180.

## Bibliografia

* Meyere, Jos de i Luna, Juan J., La pintura holandesa del Siglo de Oro. La escuela de Utrecht, Madrid, Bilbao, Barcelona: BBV, 1992-1993, ISBN 84-86022-68-1

## Enllaços externs

* Horatius de Hooch a RKD.
# Estació de Santa Coloma

* Aquest article tracta sobre l'estació actual de metro. Vegeu-ne altres significats a «estació de Santa Coloma (FBG)».
Mapa Metro Línia 1 :
Santa Coloma és una estació de la L1 del Metro de Barcelona situada sota el Passeig de Llorenç Serra al centre urbà de Santa Coloma de Gramenet i es va inaugurar el 1983.
Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Hospital de Bellvitge | Baró de Viver | | Fondo | Fondo |

## Accessos

* Passeig de Llorenç Serra - Avinguda de Santa Coloma
* Plaça de la Vila

## Vegeu també

* Línia 1 del metro de Barcelona
* Metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Les set filles d'Eva

Les set filles d'Eva (títol original en anglès: The Seven Daughters of Eve) és un llibre de Bryan Sykes que presenta la teoria de la genètica mitocondrial humana a un públic general. Sykes explica els principis de la genètica i l'evolució humana, les particularitats de l'ADN mitocondrial i les anàlisis de l'ADN antic per enllaçar genèticament els humans moderns amb els avantpassats prehistòrics.
Seguint els desenvolupaments de la genètica mitocondrial, Sykes recupera les migracions humanes, analitza la teoria de la sortida d'Àfrica i planteja seriosos dubtes sobre la teoria d'Heyerdahl de l'origen peruà dels polinesis, que s'oposar a la teoria del seu origen a Indonèsia. També descriu l'ús de l'ADN mitocondrial en la identificació de les restes de l'emperador Nicolau II de Rússia i en l'avaluació de la composició genètica de l'Europa moderna.
El títol del llibre prové d'un dels principals èxits de la genètica mitocondrial, que és la classificació de tots els europeus moderns en set grups, els haplogrupos mitocondrials. Cada haplogrup es defineix per un conjunt de mutacions característiques del genoma mitocondrial i es pot traçar al llarg de la línia materna d'una persona a una dona prehistòrica específica. Sykes es refereix a aquestes dones com a "mares del clan", tot i que aquestes dones no tots van viure concurrentment. Totes aquestes dones, al seu torn, van compartir un ancestre matern comú, l'anomenada Eva mitocondrial.
L'últim terç del llibre es dedica a una sèrie de narratives de ficció, escrites per Sykes, que descriuen les seves creacions creatives sobre la vida de cadascuna d'aquestes set "mares del clan". Aquesta segona meitat generalment es va trobar amb revisions mixtes en comparació amb la primera part.
# Seleuc VI Epífanes

Seleuc VI Epífanes o també Nicàtor fou rei selèucida del 96 aC al 95 aC.
Era el fill gran d'Antíoc VIII Grif i quan aquest va morir el 96 aC Seleuc VI va assolir el poder i es va proclamar rei enfront del seu oncle Antíoc IX de Cízic, al que va derrotar en una batalla decisiva, on Grif va morir. Però Antíoc X Eusebi, fill d'Antíoc de Cízic, després d'escapolir-se dels intents de Seleuc per matar-lo, va organitzar una revolta contra ell i va expulsar-lo de Síria. Seleuc va fugir i va establir la seva cort a Mopsuèstia a Cilícia, on va viure amb un luxe excessiu, que va disgustar als habitants de la província que ja patien els atacs pirates i a més eren mobilitzats per la guerra. Actuava de forma tirànica i cruel i imposava impostos altíssims. Va esclatar una rebel·lió i Seleuc va quedar assetjat a l'hipòdrom que va ser incendiat amb ell i els seus fidels dins, o segons alguns relats, es va suïcidar per evitar mals majors. El seu germà Demetri III Eucàros es va proclamar rei al seu lloc i va continuar la guerra contra Antíoc IX i el seu fill Antíoc X Eusebi.

## Referències

* ↑ Seleucus VI a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 775-776
| Precedit per: Antíoc VIII Grypos | Imperi Selèucida | Succeït per: Demetri III Eucàros |
# Tall J

Un tall J és una variant d'una tècnica d'edició cinematogràfica d'edició dividida, on l'àudio de la següent escena es solapa amb la imatge de l'escena precedent, de manera que la porció d'àudio de l'escena pròxima es comença a sentir abans que la seva imatge, com una conducció cap al tall visual. També anomenat com a avenç d'àudio.
El nom que denomina la tècnica fa referència a la forma de les peces d'àudio i de video del segon parell d'escenes tallades juntes en la majoria de programes d'edició de video no linear.

## Vegeu també

* Edició dividida
* Tall L
* Continuïtat
* Transicions cinematogràfiques

## Referències

* ↑ «Final Cut Pro X: Create split edits». Calgary Board of Education. [Consulta: 5 desembre 2016].
* ↑ «Digital Video Editing Terminology». [Consulta: 5 desembre 2016].
* ↑ Kyle Cassidy. «TRICKS FOR J AND L CUTS». Videomaker.com, 01-06-2008. [Consulta: 5 desembre 2016].
# Lloret ventreblau

El lloret ventreblau (Triclaria malachitacea) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids i única espècie del gènere Triclaria. Habita la selva, boscos, horts i ciutats del sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. Edició: TERMCAT, 2017