OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Editorial Creo

Editorial Creo va ser una editorial, situada a València, fundada pel dibuixant José Luís Macías Sampedro i els impressors Laguarda i Llorens en 1958. Dedicada a la producció de còmics fins a la seva desaparició el 1961, va ser l'única alternativa a altres editorials locals com a Valenciana i Maga, en general el dibuix de les seves publicacions era cuidat i molt ben acabat.

## Trajectòria editorial

Segons el crític Pedro Porcel, el tancament de l'editorial obeeix a diverses causes, entre les quals destaca la falta de rendibilitat econòmica, que va provocar que els seus autors anessin a treballar per editorials angleses que oferien millors salaris.

## Col·leccions de còmics

| Títol | Format | Mida | Periodicitat | Guió | Dibuix | Nombre | Preu | Any | Comentari |
| Capitán Hispania | Quadern | 17 x 24 cm. | Setmanal | Federico Amorós | Juan González Alacreu | 28 | | 1958 | |
| Davi-Roy | Quadern | 17 x 24 cm. | Setmanal | Federico Amorós | José Luís Macías Sampedro, Agustín Navarro Costa | 28 | 1,50 pts. | 1958 | |
| Ayax, el griego | Quadern | 17 x 24 cm. | Setmanal | Vicente Tortajada | José Luís Macías Sampedro | 20 | 1,50 pts. | 1960 | |
| Ric Rice | Quadern | 17 x 24 cm. | Setmanal | Vicente Tortajada | Luis Coch | 20 | 1,50 pts. | 1960 | |
| Diana, flores del azahar | Quadern | 17 x 24 cm. | Setmanal | | Alfredo Sanchis Cortés, María Pilar Mir | 20 | 1,50 pts. | 1960 | Gènere romàntic |
| Jim Dale la Màscara | Quadern | 17 x 24 cm. | Setmanal | Federico Amorós | Juan González Alacreu | 14 | | 1961 | |
| Hombres de Ley | Revista | 24 x 16 cm. | Setmanal | | VV. AA. | 23? | | 1961 | Gènere policíac |

## Referències

* 1 2 Porcel (2002), 438-444.

## Bibliografia

* CUADRADO, Jesús. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso, 1873-2000.. Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
* DELHOM, José María. Catálogo del tebeo en España. 1865/1980. Barcelona: Círculo del Cómic, S.A./CESA, 1989. ISBN 84-8449-221-4.
* PORCEL TORRENS, Pedro; Reproducción:Edicions de Ponent. Clásicos en Jauja. La historia del tebeo valenciano. Alicante, 2002. ISBN 84-89929-38-6.
* PORCEL TORRENS, Pedro. Tragados por el abismo. La historieta de Aventuras en España. Castalla (Alicante): Edicions de Ponent, 2010. Depósito legal: A-813-2010 ISBN 978-84-96730-53-3.

## Vegeu també

* Escola Valenciana
# Napalm Death

Napalm Death és un grup britànic format el 1981. És el grup pioner del gènere del grindcore i es caracteritzen per tindre un fort caràcter polític.
Formada en el context del govern de Margaret Thatcher, el grup ha patit tants canvis de grups que ja no compta amb els inicials.
El 1987 publicaren el seu primer treball, l'LP Scum (Earache). Combinaren el thrash metal amb el hardcore punk donant lloc el gènere del grindcore.
Des del 1989 Marc Barney Greenway és el cantant.

## Referències

* 1 2 «Biography». AllMusic. [Consulta: 6 novembre 2018].
* ↑ «Metal Takes A Stand: Meet The Bands Making A Difference». Louder, 19-05-2016 [Consulta: 6 novembre 2018].
* 1 2 Lawson, Dom «Napalm Death: playing fast and furious». The Guardian, 26-01-2012 [Consulta: 6 novembre 2018].
* ↑ Friedman, Michael. «The Extreme Humanity Of Napalm Death’s Marc Greenway». Psychology Today. [Consulta: 6 novembre 2018].
# Germà John

Germà John (títol original en anglès Brother John) és una pel·lícula dramàtica estatunidenca de 1971 sobre un home enigmàtic afroamericà que torna a la seva ciutat natal a Alabama cada vegada que un dels seus parents està a punt de morir. Ha estat doblada al català.
És una de les menys conegudes de les aproximadament 50 pel·lícules de Sidney Poitier i que no va ser rebuda favorablement per la crítica en la seva estrena. Molts espectadors, tanmateix, el recorden com una combinació inusual de cinema de temàtica social i una història de fantasia amb una base espiritual.

## Argument

John Kane, una figura misteriosa absent molt de temps de la seva petita ciutat d'Alabama que d'alguna manera s'assabenta que algú en la seva família està a punt de morir, apareix del no-res. Retornant a casa seva després de la mort de la seva germana, se'l confon amb un agitador exterior i aviat es veu implicat en l'agitació social i racial de la ciutat. La història manté una ambigüitat deliberada sobre que i qui és Kane: un àngel de la guàrdia, un salvador, un pacificador silenciós que no obstant això pot portar gran força i fúria quan és necessari. El vell doctor de la ciutat, l'home que el coneixia molts anys abans, pot tenir una mica d'idea de la naturalesa veritable de Kane.

## Repartiment

* Sidney Poitier: John Kane
* Will Geer: Doc Thomas
* Bradford Dillman: Lloyd Thomas
* Beverly Todd: Louisa MacGill
* Ramon Bieri: Orly Ball
* Warren J. Kemmerling: George
* Lincoln Kilpatrick: Charley Gray
* P. Jay Sidney: Reverend MacGill
* Richard Ward: Frank
* Paul Winfield: Henry Birkart
* Zara Cully: Miss Nettie
* Howard Rice: Jimmy
* Michael Bell: Cleve
* Darlene Rice: Marsha
* Harry Davis: Turnkey

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir
* ↑ Fitxa de doblatge al català
* ↑ «Brother John». The New York Times.

## Enllaços externs

* Germà John a Turner Classic Movies (anglès)
# Cal Lluís (Torrefeta i Florejacs)

Cal Lluís és una casa de Torrefeta, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de tres plantes, construït en pedra i arrebossat. Només a la primera planta es troben restes d'haver estat pintat de color verd.
La planta baixa presenta una porta rectangular de doble batent amb motllura de pedra llisa, amb una mènsula on es pot llegir la data "1777" i "Francesc Antoni Joan", i una finestra rectangular reixada amb una motllura llisa. A la primera planta hi ha dues portes balconeres amb motllura de pedra llisa i un balcó corregut de forja amb un floró al mig que divideix el balcó en dues parts. La segona planta presenta tres portes balconeres amb balcons de forja, les dues laterals amb una motllura de línies convexes i la central amb un frontó semicircular.
Dividides per una motllura ampla, es troben tres finestres rectangulars de doble obertura que il·luminen les golfes d'aquest edifici. I per acabar encapçala l'habitatge un cos semicircular que juga amb un frontó de línies corbes.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Lluís de Torrefeta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Komarovka

«Komarovka» té aquests significats:
* Komarovka (Primórie), localitat del krai de Primórie, a Rússia
* Komarovka (Vorónej), localitat de l'óblast de Vorónej, a Rússia
* Komarovka (Astracan), localitat de l'óblast d'Astracan, a Rússia
# Krivtsovo

«Krivtsovo» té aquests significats:
* Krivtsovo (Vladímir), localitat de l'óblast de Vladímir, a Rússia
* Krivtsove (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna
# Juan Serqueira de Lima

Juan Serqueira de Lima (1655 – Madrid, 1726) va ser un compositor, arpista i guitarrista d'origen portuguès pertanyent al barroc espanyol. Va ser un dels compositors espanyols més prestigiosos juntament amb Juan Hidalgo, Juan de Navas o Antoni Lliteres i Carrió.

## Biografia

Es coneix molt poc de la seva formació musical o els seus primers anys d'exercici. Se sap que en 1676, mentre treballava com a músic per a una companyia d'actors en Coronada, va haver d'anar a Madrid amb motiu de les actuacions sacramentals que es van preparar per al Corpus Christi. A partir d'aquesta data el compositor romandrà a Madrid actuant com arpista i director musical de les actuacions sacramentals anuals, a les comèdies dels teatres públics i a les obres dramàtiques cortesanes (comèdies, sarsueles, semióperas i òperes). El seu nom apareix constantment en els documents relacionats amb els teatres a finals del S. XVII. Va treballar com a compositor per a diverses companyies entre les quals destaquen la de Miguel Vallejo (1679) i José del Prat (1711) per a les que va compondre sobretot lloes i balls per a teatre. També va participar en les reposicions de Ni el amor se libra del amor (1679) i La púrpura de la rosa (1680), ambdues de Calderón de la Barca amb música de Juan Hidalgo. Dates assenyalades de la seva carrera són l'any 1682, on va posar música a les actuacions sacramentals del Corpus Christi a Madrid i el 1713 en el qual va compondre la música per Santa Cecília interpretada per la companyia de Joseph Garcés al Teatre Príncep. Tot i que el talent de Serqueira va ser molt valorat pels oficials teatrals de Madrid, mai va rebre una pensió de la cort, encara que sí dels administradors dels teatres públics durant els seus últims anys. Se sap poc de la seva vida personal. Una curta biografia publicada en Genealogia, origen i notícies dels comediants aporta detalls sobre els seus dos casaments, la primera amb l'actriu Theresa Garay i la segona amb María de Prat, que va servir en la cort. També es coneix de la seva aventura amorosa amb la famosa actriu i cantant Bernarda Manuela de Grifona, de la qual tenia un retrat a casa seva. Per resar el rosari davant de la seva imatge, va ser empresonat temporalment per la Inquisició a 1691.

## Obra

Entre la música seva que perviu es troben:
* Cançons per les actuacions sacramentals, com Gedeó diví i humà, de 1687, amb text de Jacint Yánez.
* Nombroses cançons per a balls i obres curtes com entremesos o sainets còmics, com El Herbolario soy señores para el Ball de l'Herbolari i el Ball del Herbolari nou (ca.1685)
* Diverses cantates en l'estil de Literes de principis del segle xviii.
* Cançons per a representacions cortesanes.
* Música per a la lloa Decio i Eraclea un espectacle amb parts cantades concebut com una òpera per recitar en música.

## Fonts principals per a l'obra de Juan de Lima Serqueira

* Biblioteca Nacional de Madrid.
* Biblioteca del Reial Conservatori de Madrid.
* Biblioteca de Catalunya.
* Biblioteca de l'Estat de Califòrnia a Sutro, San Francisco.

## Bibliografia

* Louis K. Stein. Diccionari de la música espanyola i hispanoamericana, Emilio Casares (dir.)
# Juan Segura Palomares

Juan Segura Palomares, conegut per amics i companys samb el sobrenom de Palo (Barcelona, 26 de gener de 1931 - Barcelona, 25 de novembre de 2018) va ser un escriptor i periodista i escriptor català.
Abans de convertir-se en periodista va voler ser actor, arribant a figurar en la companyia d'Alejandro Ulloa. Després va passar a la d'Antonio Vico i de tornada amb Ulloa va estar en el repartiment del Don Joan representat al Teatre Borràs. D'aquesta època data la seva gran amistat i llarga relació amb Mario Cabré. Com a periodista, després de passar per l'Escola Oficial de Periodisme de Barcelona, inicià la seva llarga singladura en la major part de les capçaleres de la premsa barcelonina, escrivint a La Prensa, Solidaridad Nacional, Tele/eXpres, Noticiero Universal i Diari de Barcelona. D'aquest darrer, en fou el director, i també ho fou de Barcelona Deportiva. Va estar en els inicis de Radio Juventud, i també participà en el primer Saló Nàutic de Barcelona com a cap de premsa. Es va interessar pel conflicte del Sàhara i va escriure El Sáhara, razones de una sinrazón. També participà molt fugaçment en política, participant en la gènesi de Concòrdia Catalana, amb Joan Antoni Samaranch. Pioner en l'estudi i la difusió de la història del Reial Club Deportiu Espanyol (RCDE), el 1974 publicà Historia del Real Club Deportivo Español i l'any 2000 Cien años de historia del RCD Espanyol de Barcelona. Fou l'autor de l'himne del club, un himne que es va presentar el 14 de novembre de 1999 a l'Estadi Olímpic Lluís Companys durant l'acte inaugural dels 100 anys blanc i blaus. Fou assessor personal de premsa de Joan Vilà Reyes, expresident del club espanyolista. També exercí com a director de comunicació del RCDE durant els mandats dels presidents Manuel Meler, Antoni Baró i Francesc Perelló i Picchi. Formà part de la comissió del centenari de l'entitat blanc-i-blava. Col·laborà en diversos mitjans com el diari Mundo Deportivo. El 2013 fou homenatjat pel RCDE.
El 2019 l'auditori del RCDE Stadium es va batejar oficialment amb el nom de Juan Segura Palomares.

## Referències

* 1 2 3 «Juan Segura Palomares». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 March, Paco «Juan Segura Palomares: poliédrico, pasional y perico 0 Periodista y crítico taurino (1931-2018)». La Vanguardia, 27-11-2018 [Consulta: 21 octubre 2019].
* 1 2 Mateo, Gerard «Fallece el periodista Juan Segura Palomares. El también escritor será recordado por difundir la historia del Espanyol y componer el himno del club». Crónica Global, 25-11-2018 [Consulta: 21 octubre 2019].
* ↑ Pasamontes, Juan Carlos «Palo: homenaje a un icono entrañable del RCD Espanyol. El periodismo, el fútbol y los toros fueron las pasiones de Juan Segura Palomares». Metropoli Abierta, 26-11-2018 [Consulta: 21 octubre 2019].
# Kumitoga

Kumitoga és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -4.37 ° de latitud nord i 184.84 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 96 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el primer d'octubre del 2015 i fa referència a Kumitoga, deessa que dona vida a les plantes de la cultura de la polinèsia.

## Referències

* ↑ "Kumitoga". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# Kummerita

La kummerita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la laueïta. Rep el nom per Rudolf Kummer (1924-1982), director miner de la mina de Cornelia (Hagendorf Sud) des de 1964 fins a la seva mort el 1982. "Rudi" va apreciar i va conèixer molt bé les troballes minerals a la mina i va donar molt de suport als geòlegs, mineralogistes i col·leccionistes que van venir a estudiar i recollir mostres de la mina.

## Característiques

La kummerita és un fosfat de fórmula química Mn$^{2+}$Fe$^{3+}$Al(PO₄)₂(OH)₂·8H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015, i la primera publicació data del 2016. Cristal·litza en el sistema triclínic. És un mineral isostructural amb la laueïta, i químicament és molt similar a la rittmannita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pegmatita Hagendorf Sud, a la localitat de Hagendorf, a l'Alt Palatinat (Baviera, Alemanya). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kummerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 juliol 2019].
# Kumli

Kumli (en rus: Кумли) és un poble de la república del Daguestan, a Rússia. Segons el cens del 2022 tenia 498 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Таблица № 11. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Республики Дагестан». Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 30 juliol 2022].
* 1 2 Село Ортатюбе на карте
# Kati Wilhelm

Kati Wilhelm (Schmalkalden, Alemanya Occidental 1976) és una esquiadora de fons i biatleta alemanya, cinc cops campiona del món i també medallista olímpica, que destacà a la dècada del 2000.

## Biografia

Va néixer el 2 d'agost de 1976 a la ciutat de Schmalkalden, població situada al districte de Schmalkalden-Meiningen de l'estat de Turíngia, que en aquells moments formava part de l'Alemanya Occidental, i porsteriorment d'Alemanya.

## Carrera esportiva
### Esquí de fons

Va iniciar la pràctica de l'esquí de fons de ben petita, sent seleccionada per participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1998 ralitzats a Nagano (Japó), on finalitzà cinquena en els relleus 4x5, setzena en els 30 km, vint-i-sisena en els 5 km i trenta-dosena en la persecució 5/10 quilòmetres.

### Biatló

Membre de les forces armades del país, el 1999 va iniciar el contacte amb el biatló. Va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 realitzats a Salt Lake City (Estats Units), on va aconseguir tres medalles: la medalla d'or en les proves dels 7,5 km. esprint i en els relleus 4x7,5 km, i la medalla de plata en els 10 quilòmetres persecució. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 realitzats a Torí (Itàlia) tornà a guanyar tres medalles més: la medalla d'or en la prova dels 10 quilòmetres persecució i dues medalles de plata en les proves dels 12,5 km. amb sortida massiva i els relleus 4x5 km, a més de finalitzar setena en els 7,5 km i setzena en els 15 quilòmetres. Va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 realitzats a Vancouver (Canadà), on aconseguí guanyar la medalla de bronze en la prova de relleus 4x6 km, a més de finalitzar quarta en la prova de 15 km, dotzena en els 10 km. persecució, vint-i-cinquea en els 12.5 km. amb sortida massiva i trentena en la prova dels 7,5 km. esprint.
Al llarg de la seva carrera ha finalitzar dues vegades segona en la Copa del Món de biatló en les temporades 2006/07 i 2007/08. En el Campionat del Món de biatló ha aconseguit 13 medalles, destacant cinc medalles d'or.

## Referències

* ↑ «Kati Wilhelm». Munzinger Online / Sport. [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ «Biathlon - Kati Wilhelm (Duitsland)» (en neerlandès). Sportsresults.org. [Consulta: 4 juliol 2021].

## Enllaços externs

* (anglès) www.fis-ski.com - Kati Wilhelm Arxivat 2012-10-26 a Wayback Machine.
# Kathy Willets

Kathy Willets (nascuda amb el nom de Katherine Ann Morris el 24 d'abril de 1958 a Nova York) és una actriu pornogràfica estatunidenca retirada des de 2002.

## Biografia

Es va establir a Fort Lauderdale, Florida, on es va casar amb Jeffrey Willets, xèrif adjunt del comtat de Broward. Pel que sembla ell la va convèncer que treballés com a stripper. El 1992 fou detinguda juntament amb el seu marit acusats de prostitució i proxenetisme respectivament. Durant el judici va sortir a la llum que el seu marit havia enregistrat les gestes sexuals de la seva dona "nimfòmana" amb fins a vuit homes al dia. Cobrava fins a 150 dòlars l'hora i també havia gravat algunes figures locals importants. Ellis Rubin va actuar com a advocat defensor i va sostenir que la nimfomania de Willets va ser causada per l'ús de Prozac. Finalment, van acceptar el veredicte de culpabilitat a canvi de sentències lleus. El seu marit fou suspès i passà menys d'un any a la presó, i ella fou alliberada.
Kathy va aprofitar la notorietat obtinguda amb el cas i el seu físic exuberant per començar una carrera dins del cinema pornogràfic. Entre 1994 i 1996, Kathy Willets va aparèixer en deu papers principals. El 1996 es va retirar de la indústria cinematogràfica porno.

## Filmografia

* 1997 - Gm Las Vegas Revue.
* 1996 - Naked Scandal.
* 1995 - Creep - Kascha Lords.
* 1995 - Naked Scandal: The Kathy Willets Story.
* 1995 - What's the Lesbian Doing in My Pirate Movie?.
* 1994 - Seymore and Shane Meet Kathy Willets the Naughty Nymph.
* 1998 - Blow Me.
* American Justice - Programa de TV.

## Referències

* ↑ Sex, sleaze, cash: The Willets story, The Tampa Bay, 14 d'octubre de 2005
* ↑ Washington Times Sept 14th, 1991
* ↑ HUSBAND-WIFE PROSTITUTION CASE TURNS INTO BIZARRE CLIFFHANGER, Chicago Tribune, 20 de setembre de 1991
* ↑ Kathy: A Case of Nymphomania, Ellis Rubin, Richard Smitten, Lifetime Books, 1993, 283 pàgines
* ↑ Crowd gathers to get a good look at Kathy Willets, Tampa Bay, 16 de setembre de 2005

## Enllaços externs

* Kathy Willets a Internet Adult Film Database (anglès)
* Kathy Willets a Adult Film Database (anglès)
# Kati-Claudia Fofonoff

Kati-Claudia Fofonoff (Ivalo, 8 de desembre del 1947 - 12 de juny del 2011) va ser una escriptora i traductora sami de Finlàndia en sami de Skolt i finès. Les seves obres s'han traduït a llengües com el noruec o l'islandès.

## Obres

* Parnasso 2 1982 (poemes en finès)
* Koparat: joulukoparat 1987 (poemes en finès)
* Paatsjoen laulut - Pââšjooǥǥ laulli 1988-1989 (llibre més cassette)
* Jânnam muttum nuuʹbbiooʹri 1998 (poemes en sami de Skolt)
* Vuämm Jeeʹelvueiʹvv. Mainnâz. 2004
* Vanha jäkäläpää 1-2 2005 (CD)
* Suonikylän poluilta 1-3 2005 (CD)

## Traduccions

* Antoine de Saint-Exupéry: Uʹcc priinsâž 2000 (El Petit Príncep en sami de Skolt)

## Enllaços externs

* Kati-Claudia Fofonoff
* Uʹcc priinsâž, (El Petit Príncep en sami de Skolt)
# Karda Fàstik

Karda Fàstik va ser un grup de pop rock originari de la ciutat de Vic força popular a principis de la dècada del 1990. Després de guanyar el concurs de maquetes del Mercat de Música Viva de Vic el 1992, va presentar el seu primer treball discogràfic, Eixabur 1.

## Membres

* Joan Godayol «Gudi» (veu)
* David Vila (saxo i teclat)
* Joan Rovira (baix)
* Arnau Vernis (guitarra)
* Xef Vila (bateria)

## Discografia

* 1992: Eixabuir 1
* 1994: Mans fredes cor calent

## Referències

* ↑ «Karda Fastik: "Demà"». TV3, 12-10-1993. [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ «1992: L'any dels Jocs Olímpics». Avui, 29-02-2008. [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ «Entrevista a Karda Fàstik». TVO, 1991. [Consulta: 17 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Liverpool català: boira, sants i rock and roll (Dani Feixas, 2021)
# L'Esquena d'Ase

L'Esquena d'Ase és una serra de l'Alta Ribagorça que fa de termenal entre els termes municipals del Pont de Suert, a l'Alta Ribagorça, Sopeira, de la mateixa comarca, però en terres d'administració aragonesa, i de Tremp, municipi del Pallars Jussà. Aquest darrer terme municipal absorbí el 1970 l'antic municipi ribagorçà d'Espluga de Serra, que incloïa l'enclavament d'Enrens i Trepadús, el límit sud-oest del qual és l'Esquena d'Ase.
Aquesta serra té l'inici, al costat de ponent, submergit en les aigües del Pantà d'Escales, de manera que el primer punt actualment visible és a 823,8 metres d'altitud. D'aquí va pujant fent ziga-zagues cap a ponent, fins enllaçat amb el Serrat de Curan a 2.548,5 metres d'altitud.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Khaksar

Khaksar (avui Khaksar Tehrik o Moviment Khaksar, urdú: تحریکِ خاکسار) fou un moviment social de regeneració nacional sorgit a Lahore el 1931, fundat per Imayat Allah Khan conegut com a Allama Mashriqi, un brillant matemàtic que predicava la simplicitat de la vida (khak-sar vol dir "humil com la pols"), la disciplina i el sacrifici personal pel bé del país; considerava que l'Índia tenia necessitat de dictadors benvolents i el moviment fou considerat proper als nazis; els seus membres anaven uniformats amb vestits de color caqui amb el símbol "ukhuwwa" (mitja lluna i estel) a la mànega dreta i una belča que simbolitzava el coratge en la lluita i en el treball; cada militant havia de fer un acte social al dia i informar al seu cap; el partit es considerava musulmà i bramànic al mateix temps i per damunt de tots els partits. El 1941 tenia un milió i mig d'adherents però el 1944 havia baixat a 20000. El moviment fou prohibit periòdicament i al-Mashriqi empresonat (1939-1942); després de la independència al-Mashriqi va dissoldre el moviment (4 de juliol de 1947), però va subsistir dirigit per un reduït nombre de fidels de Lahore. El líder va morir el 27 d'agost de 1963.

## Bibliografia

* Y. B. Mathur, The Khaksar Movement, Delhi 1969
* Syed Shabbir Hussain, Al-Mashriqi: The Disowned Genius, 1991, Jang Publisher, Lahore, Pakistan.
* Zahra Taheri, "ḴĀKSĀR" a Encyclopaedia Iranica

## Enllaços externs

* Entrevista a youtube
* Youtube
* Entrevista, primera part
* Enrtrevista, segona part
* Entrevista sobre el fundador
# Kàmensk-Xàkhtinski

Kàmensk-Xàkhtinski - Каменск-Шахтинский (rus) - és una ciutat de Rússia que es troba a l'óblast de Rostov. Es troba a la vora del riu Donets, a 127 km al nord de Rostov del Don, la capital de la província.