OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Domènec Castellet

Domènec Castellet (de vegades anomenat en català Domingo Castellet) (Esparreguera, Baix Llobregat, 7 d'octubre de 1592 - Nagasaki, Japó, 8 de setembre de 1628), va ser un frare dominic, missioner al Japó, on va morir màrtir. Va ser beatificat pel papa Pius IX en 1867.

## Biografia

Amb el nom de Francesc Pau Castellet i Vinyals havia nascut el 7 d'octubre de 1597 a Esparreguera, a una casa enderrocada en 1935, just on avui s'aixeca la biblioteca pública de la vila, anomenada Biblioteca Beat Domènec Castellet. Els seus pares eren Vicenç Castellet i Lluïsa Vinyals.
De petit, va entrar al convent de Santa Caterina de Barcelona, de l'orde dels predicadors i als 16 anys, el 23 d'octubre de 1608, va fer-se frare dominic, canviant el seu nom de pila pel de Domènec, com era el costum llavors.
Va ampliar els seus estudis a Segòvia, al convent de Santa Cruz. Des d'allí, va demanar d'anar com a missioner. Primer va anar a Mèxic, on va ser gairebé dos anys fins que, el 27 de març de 1615, va embarcar a Acapulco per anar a Manila (Filipines). S'hi estigué durant sis anys, essent destinat als pobles de Patta, Fottol i Malfotan, que formaven part de l'anomenada Província del Santíssim Rosari. En 1621 va voler anar a predicar al Japó, on feia poc que havien estat martiritzats els missioners cristians que hi havien anat.
El 7 d'agost de 1867 va ser beatificat, juntament amb altres 214 màrtirs cristians del Japó, la majoria dominics i franciscans. La seva festa litúrgica és el 10 de setembre, tot i que a Esparreguera se celebra l'aniversari de la mort, el 8 de setembre.
És un beat amb molta devoció a Esparreguera, on és conegut com "el beat" per antonomàsia. En 1994 s'hi estrenà una obra escènica: Domènec: retalls biogràfics de la vida de Domènec Castellet i Vinyals, escrits per a poder ésser representats amb text d'Enric Martínes i música de Francesc Prat.

## Bibliografia

* MAURI SERRA, Josep. Els sants de la diòcesi de Barcelona. Barcelona: Gràf. Marina, 1957.
# La Turballe

La Turballe (en bretó An Turball, en gal·ló La Troball) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 4.341 habitants. Limita amb els municipis de Guérande a l'est, Piriac-sur-Mer al nord i Le Croisic al sud.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.542 | 2.716 | 2.959 | 3.120 | 3.587 | 4.042 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1957-1965 | Jean-Louis Trimaud | |
| 1965-1983 | Raymond Famchon | |
| 1983-1989 | Philippe Pigeon | |
| 1989- | René Leroux | PS |

## Galeria d'imatges

* Menhir monument
* Església de Trescalan

## Enllaços externs

* (francès) Alcaldia de La Turballe Arxivat 2002-08-05 a Wayback Machine.
* (anglès) (francès) (italià) Oficina de turisme de La Turballe Arxivat 2020-09-30 a Wayback Machine.
# Mayenna

Mayenna és el nom dels següents llocs:
* Senyoria de Mayenne
* Mayenne, departament de França
* Mayenne (Mayenne), municipi del departament de Mayenne
# Sir Chloe

Sir Chloe és un grup d'Indie rock nord-americà de Vermont. El grup està format per Dana Foote, Teddy O'Meara, Palmer Foote i Austin Holmes.

## Biografia

Sir Chloe es va crear l'any 2017, quan la cantant Dana Foote estudiava al Bennington College. Dana, va estudiar composició musical i en comptes d'escriure una tesi, va realitzar un concert totalment fet de música original. Per fer el concert, va formar una banda amb el seu germà i amics propers que va rebre el nom de Sir Chloe.
El grup es va fer molt popular a nivell internacional quan la seva cançó "Michelle" es va fer viral a l'aplicació TikTok. La banda va llançar el seu primer album, Party Favors, el 2020.
El 2022, Sir Chloe va llançar una nova cançó titulada "Company".

## Influències

Dana cita la música dels Balcans i el grup Cage the Elephant com a inspiracions per compondre música.

## Referències

* ↑ «BMI Indie Spotlight: Sir Chloe». [Consulta: 29 juny 2022].
* ↑ «Sir Chloe’s Dana Foote talks festivals, making music with friends and smashing cars». [Consulta: 29 juny 2022].
* 1 2 Buhalis, Konstantina. «Sir Chloe on being inspired by traditional Balkan music and going TikTok viral» (en anglès). [Consulta: 1r novembre 2022].
* 1 2 Wallock, Matt. «Sir Chloe Goes Deep on a Q&A About Debut EP, ‘Party Favors’» (en anglès americà), 23-10-2020. [Consulta: 1r novembre 2022].
* ↑ «Album Review: Party Favors by Sir Chloe».
* ↑ «We're in Good 'Company' With Sir Chloe». [Consulta: 29 juny 2022].
# Maruina chaborra

Maruina chaborra és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Amèrica: Colòmbia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species (anglès)
* ↑ Lista actualizada de los psicódidos (Diptera: Psychodidae) de Colombia (castellà)
# Pozorrubielos de la Mancha

Pozorrubielos de la Mancha és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Forma part de la comarca de La Manchuela. Limita amb els municipis de Villanueva de la Jara, El Peral, Motilla del Palancar, Valhermoso de la Fuente, Alarcón, Tébar i El Picazo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 322 | 299 | 284 | 276 |

### Població per pobles
## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].

## Enllaços externs

* Web no oficial sobre Rubielos Bajos. Arxivat 2014-12-18 a Wayback Machine.
* Web no oficial sobre Rubielos Altos. Arxivat 2008-08-06 a Wayback Machine.
* Web no oficial sobre Pozoseco. Arxivat 2018-10-05 a Wayback Machine.
# Didier Queloz

Didier Patrick Queloz (23 de febrer del 1966) és un astrònom suís amb un prolífic rècord en la recerca de planetes extrasolars.
Didier Queloz estudià a la Universitat de Ginebra on s'hi doctorà el 1995 sota la direcció de Michel Mayor. En el decurs del seu treball de doctorat descobriren el primer exoplaneta al voltant d'una estel de seqüència principal. Queloz va realitzar una anàlisi en 51 Pegasi utilitzant els mesuraments de velocitat radial (efecte Doppler) i es va sorprendre de trobar un planeta amb un període orbital de 4,2 dies. Ell estava duent a terme l'anàlisi com un exercici per perfeccionar les seves habilitats. El planeta, 51 Pegasi b, va desafiar els punts de vista acceptats de llavors de formació planetària, sent un Júpiter calent. Ha estat guardonat al costat de Michael Major amb el Premi Fundació BBVA Fronteres del Coneixement 2011 en la categoria de Ciències Bàsiques. Des del 2013 és professor del Laboratory d'Astronomia del Departament de Física de la Universitat de Cambridge.
El 2019, va rebre el Premi Nobel de Física amb Michel Mayor "per la descoberta d'un exoplaneta en orbita d'un estel de tipus solar" (en paral·lel amb Philip James Edwin Peebles pels seus treballs teòrics de cosmologia).

## Referències

* ↑ Overbye, Dennis «Finder of New Worlds». New York Times, 12-05-2013 [Consulta: 13 maig 2014].
* ↑ Major, Michael; Queloz, Didier «A Jupiter-mass companion to a solar-type star». Nature, 378, 1995, pàg. 355?359. DOI: 10.1038/378355a0.
* ↑ «The Nobel Prize in Physics 2019». Nobel Foundation.

## Enllaços externs

* Entrada de la MRAO
# La Tuta (Moià)

La Tuta és una masia situada en el terme municipal de Moià, a la comarca catalana del Moianès. Pertany a la parròquia de Santa Coloma Sasserra.
Està situada a l'extrem sud-oriental del terme municipal, a tocar del termenal amb Castellcir. És a prop i a migdia de les Coves del Toll, a l'esquerra del torrent Mal i al nord de les Roques Foradades.
# Daniele Dall'Oste

Daniele Dall'Oste (Varese, 24 de maig de 1991) va ser un ciclista italià. Els seus resultats els va aconseguir com a amateur, ja que no va arribar a passar al professionalisme, decebut del ciclisme.

## Palmarès

* 2010
** 1r a la Coppa San Sabino
* 2012
** 1r al Giro del Belvedere
** Vencedor d'una etapa al Giro de la Vall d'Aosta
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Tenerife

## Referències

* ↑ «Daniele Dall'Oste e l'amarezza di chi dice basta: “Il ciclismo non è più quello che mi aspettavo”». eatsport.net, 27-11-2013 [Consulta: 27 maig 2016]. Arxivat 1 de juliol 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-07-01. [Consulta: 27 maig 2016].

## Enllaços externs

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
# Achel (cervesa)

La Cerveseria Achel o Brouwerij der Sint-Benedictusabdij de Achelse Kluis és una cerveseria belga que produeix cervesa trapenca, i és la cerveseria trapenca belga que té menys producció. Es troba a l'Abadia de Sant Benet al municipi belga d'Hamont-Achel. Produeix cinc tipus de cervesa trapenca, certificades per l'Associació Internacional Trapenca amb el segell de «Authentic Trappist Product».

## Història

La història de la cerveseria es remunta a l'any 1648, quan uns monjos holandesos decideixen fundar una capella a Achel. Més tard, l'any 1686 la capella es transforma en una abadia, però va ser destruïda en el període de la Revolució francesa. L'any 1844, els monjos de Westmalle reconstrueixen l'abadia en ruïnes i es reprenen les activitats agrícoles. La primera cervesa que es va elaborar l'any 1852 era una Patersvaatje i l'any 1871 el lloc es va convertir en un monestir trapenc, que elaborava cervesa de forma habitual.
L'any 1914 durant la Primera Guerra Mundial, els monjos van abandonar l'abadia a causa de l'ocupació alemanya. Els alemanys van desmantellar la fàbrica en 1917 per apropiar-se d'uns 700 kg de coure. En 1998 els monjos van decidir tornar a elaborar cervesa. Per a la reconstrucció de la fàbrica van comptar amb l'ajuda de monjos de l'abadia trapenca de Westmalle i l'abadia de Rochefort. L'any 2001, llancen les cerveses amb 8% d'alcohol.
Com altres cerveseries trapenques certificades per l'AIT les cerveses es venen amb tal de sustentar el monestir i amb destinació a obres de caritat.

## Cerveses

Les cerveses es distingeixen per la seva graduació alcohòlica i el seu color amb les paraules «Bruin» i «Blond» que signifiquen torrada i rossa en neerlandès.
* Achel Blond 5°, 5% Vol.
* Achel Bruin 5°, 5% Vol.
* Achel Blond 8°, 8% Vol.
* Achel Bruin 8°, 8% Vol.
* Achel Extra, 9.5% Vol. Bruin (75 cl)
* Achel Extra, 9.5% Vol. Blond (75 cl)
Les cerveses Blond 5°i Bruin 5° únicament poden trobar-se en tirador a l'abadia. La resta es distribueixen per tot el món. L'Achel Extra Blond en ampolla només es ven a l'abadia.

## Referències

* 1 2 3 «De brouwerij» (en neerlandès). Arxivat de l'original el 2016-05-30. [Consulta: 14 maig 2016].
* 1 2 «De brouwerij». Arxivat de l'original el 2016-06-10. [Consulta: 28 maig 2016].

## Enllaços externs

* Web de l'abadia
# Mas Gelabert

El Mas Gelabert és una obra de Puigcerdà (Baixa Cerdanya) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un antic gran mas cerdà que es troba a la part nord de la ciutat en una desviació del camí de Puigcerdà a Ur, justament sobre la línia fronterera.
Destaca una massissa torre quadrada al centre d'una de les dependències. És habitatge de planta baixa i tres pisos, amb coberta a dues vessants de llicorella. Les obertures de les finestres tenen llindes de pedra i a la part alta encara es poden veure antics esgrafiats de temes florals. La resta presenta arrebossat sobre aparell de construcció fet amb pedres sense treballar lligades amb morter. Al mig de l'era hi van construir unes dependències per bestiar trencant l'harmonia del conjunt. És un mas de grans dimensions i una part de les dependències està a França.
El portal d'entrada està datat amb l'any 1828. A les obertures hi ha llindes amb dates del 1860 i 1867.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Gelabert». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Pozoamargo

Pozoamargo és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 |
| 364 | 338 | 341 | 382 | 416 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Lake City (Dakota del Sud)

Lake City és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 47 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake City tenia 47 habitants, 19 habitatges, i 9 famílies. La densitat de població era de 82,5 habitants per km².
Dels 19 habitatges en un 36,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,4% hi vivien parelles casades, en un 5,3% dones solteres, i en un 47,4% no eren unitats familiars. En el 47,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 31,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,2% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 23,4% entre 25 i 44, un 17% de 45 a 60 i un 23,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 114,3 homes.
La renda mediana per habitatge era d'11.563 $ i la renda mediana per família de 63.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.750 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 14.036 $. Cap de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lake City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Daniele Crosta

Daniele Crosta (Busto Arsizio, 5 de maig de 1970) és un esportista italià ja retirat que va competir en esgrima, especialista en la modalitat de floret.
Va participar en els Jocs Olímpics de Sidney 2000, i hi va obtenir una medalla de bronze en la prova per equips (juntament amb Gabriele Magni, Salvatore Sanzo i Matteo Zennaro).[1]
Va guanyar una medalla de bronze en el Campionat Mundial d'Esgrima de 1997 i dues medalles en el Campionat d'Europa d'esgrima, or el 1999 i bronze el 2000.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2000 | Sydney ( Austràlia) | 3 | Floret per equips |
| Campionat del Món ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 1997 | Ciutat del Cap ( Sud-àfrica) | 3 | Floret per equips |
| Campionat d'Europa ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 1999 | Bozen ( Itàlia) | 1 | Floret per equips |
| 2000 | Funchal ( Portugal) | 3 | Floret per equips |
# Cementiri de Vilalba dels Arcs

El Cementiri de Vilalba dels Arcs és una obra de Vilalba dels Arcs (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El cementiri està adossat a l'ermita de la Mare de Déu dels Dolors. S'accedeix a l'interior mitjançant una porta allindada amb un arc de maó per damunt. Formen la tanca la façana de dues capelles amb arcs de mig punt de pedra, avui en dia tapiats, i una espadanya, també de pedra. Aquestes capelles estaven dedicades a Santa Maria Cleofé, a la dreta, i Santa Magdalena, a l'esquerra.
L'interior del recinte combina les tipologies de nínxols apilats i enterraments sota terra. Tot el conjunt és voltat per una tàpia.

## Referències

* 1 2 «Cementiri de Vilalba dels Arcs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].
# Estefania García

Estefania Priscila García Mendoza (Portoviejo, 13 de maig de 1988) és una esportista equatoriana que competeix en judo, guanyadora d'una medalla als Jocs Panamericans de 2015, i tres medalles al Campionat Panamericà de Judo entre els anys 2012 i 2016.

## Palmarès internacional

Jocs Panamericans :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2015 | Toronto ( Canadà) | 1 | –63 kg |
| Campionat Panamericà ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2012 | Mont-real ( Canadà) | 2 | –63 kg |
| 2014 | Guayaquil ( Equador) | 2 | –63 kg |
| 2016 | l'Havana ( Cuba) | 3 | –63 kg |

## Referències

* ↑ Estefania García Arxivat 2012-12-13 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ Estefania García en Judoinside.com (anglès)
# Pozoantiguo

Pozoantiguo és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 430 | 392 | 342 | 306 |

## Història

La seva fundació sembla remuntar-se a l'Edat Mitjana, emmarcant dins el procés repoblador emprès pels reis lleonesos a l'alfoz Toresano. En tot cas, la història documental comença amb l'arribada dels cistercencs a Moreruela en l'any 1143. El nom de la riera «Adalia» remet a reminiscències de la presència àrab en aquestes terres. En els documents més antics el nom del poble apareix com «Poçatigo» i «Poço antiguo» derivat del llatí «puteus antiquus», al qual donaria origen l'abundància de deus que hi ha al lloc. Així, el 16 d'abril de 1159, durant el regnat de Ferran II de Lleó, Pozoantiguo apareix esmentat en una donació a la Diòcesi de Zamora per part del comte Osorio i la seva dona Teresa.
Va tenir un hospital per a pobres i caminants, documentat ja al 1552 i que va perviure fins al segle xix sota l'administració d'una confraria. D'altra banda, des de les Corts lleoneses de 1188, Pozoantiguo va ser una de les localitats representades per la ciutat de Toro a Corts, sent una de les que va integrar posteriorment la província de Toro, depenent des de l'Edat Mitjana de la rectoria i l'arxiprestat toresà.
Ja en l'Edat Contemporània, en crear-se les actuals províncies mitjançant la divisió provincial de 1833, Pozoantiguo va quedar enquadrat en la província de Zamora, dins de la Regió Leonesa. En aquesta època, a mitjans del s. XIX, Pascual Madoz en el seu Diccionari geogràfic-estadístic-històric d'Espanya i les seves possessions d'ultramar recollia l'existència de tres esglésies parroquials en Pozoantiguo (Sant Pere, Sant Salvador i Sant Joan Baptista).

## Referències

* ↑ Martín, José Luis. Documentos del Archivo Catedralicio de Zamora. Universidad de Salamanca, p. 17.
* ↑ Sánchez Herrero, José. Las diócesis del reino de León: siglos XIV y XV. Centro de Estudios e Investigación 'San Isidoro', ed, 1978, p. 429.
* ↑ Salgado Fuentes, Carlos Javier. La evolución de la identidad regional en los territorios del antiguo Reino de León (Salamanca, Zamora, León). Universidad de Salamanca, 2016, p. 152.
* ↑ «Real Decreto de 30 de noviembre de 1833 sobre la división civil de territorio español en la Península e islas adyacentes en 49 provincias», Gaceta de Madrid. 1833.
* ↑ Madoz, Pascual (1849). Est. Literario-Tipográfico de P. Madoz y L. Sagasti, ed. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de ultramar, Volumen 13. p. 189.
# Clupea bentincki

Clupea bentincki és una espècie de peix de la família dels clupeids i de l'ordre dels clupeïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 28,4 cm de llargària total.
* És de color blau fosc a la zona dorsal i blanc platejat a la part ventral.
* Les aletes són translúcides.

## Reproducció

Té lloc entre juny i novembre (quan assoleix una longitud de 10 cm). Els ous i les larves són planctòniques.

## Alimentació

Menja plàncton, especialment diatomees.

## Subespècies

* Strangomera bentincki bentincki (des de Talcahuano cap al sud)
* Strangomera bentincki cuga (des de Valparaíso fins a Talcahuano)

## Hàbitat

És un peix pelàgic i marí que es troba fins als 70 m de fondària i a latituds subtropicals (32°S - 36°S, 73°W - 70°W).

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental: Xile.

## Vàlua comercial

És utilitzat per a fer farina de peix.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Nakamura, I., T. Inada, M. Takeda i H. Hatanaka 1986. Important fishes trawled off Patagonia. Japan Marine Fishery Resource Research Center, Tòquio (Japó). 369 p.
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Whitehead, P.J.P. 1985. FAO species catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303.
* ↑ Herrera, G., E. Tarifeño i M.C. Orellana 1987. Descripcion de huevos y primeras fases larvales de la sardina común (Strangomera bentincki) y del machuelo (Ethmidium maculatum). Biol. Pesq. 16:107-113.
* ↑ de Buen Lozano, F. 1958. Peces de la superfamilia Clupeoidae en aguas de Chile. Rev. Biol. Mar. 8(1-3):83-110.
# Don Erre que erre

Don Erre que erre és una pel·lícula de comèdia espanyola dirigida per José Luis Sáenz de Heredia i estrenada el 21 de setembre de 1970.

## Argument

Don Rodrigo Quesada (Paco Martínez Soria) és un home conegut en el barri per la seva contumàcia i tossuderia. És una persona d'idees fixes que no para fins a aconseguir tot allò que es proposa. Un dia s'acosta a les oficines del Banc Universal però es produeix un atracament i les 257 pessetes que don Rodrigo estava retirant en aquest moment són robades. El totpoderós Banc es nega a retornar-li a don Rodrigo aquesta petita quantitat de diners, però aquest no pararà fins a aconseguir-ho. Com tampoc pararà fins a aconseguir que la seva dona Luisa (Mari Carmen Prendes) quedi de nou embarassada, malgrat l'edat de tots dos i que la seva única filla Marisa (Josele Román) entri en raó i abandoni la seva idea de prendre els hàbits.

## Repartiment

* Paco Martínez Soria: Rodrigo Quesada
* Mari Carmen Prendes: Luisa
* José Sacristán: Valentín Serrano
* Josele Román: Marisa
* Tomás Blanco: Briceño jauna
* Guillermo Marín: San Tortoloko markesa
* Valeriano Andrés: Santiago Padrón
* Alfonso del Real: Fontán
* Manuel Alexandre: Raimundo
* Jesús Guzmán: Ruiz
* José María Escuer: Doctor Alonso
* Félix Dafauce: Antonio
* Xan das Bolas: guàrdia civil

## Premis

Als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1970 Tomás Blanco va rebre el premi al millor actor secundari.

## Referències

* ↑ Don Erre que erre a 20 Minutos
* ↑ Don erre que erre a Fotogramas
* ↑ Don Erre que erre a sensacine.com
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 245-248

## Enllaços externs

* Presentació de la pel·lícula a Cine de barrio
# La Bañeza

La Bañeza és un municipi de la província de Lleó, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Tierra de la Bañeza.

## Fills il·lustres

* Odón Alonso Ordás (1925-2011) director d'orquestra, compositor.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 10046 | 10496 | 10190 | 10117 |

## Vegeu també

* Carnaval de La Bañeza

## Referències

* ↑ «Provincia de León (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 març 2021].

## Vegeu també

* Manuel Álvarez Raigada

## Enllaços externs

* Ajuntament de La Bañeza
* Moto Club Bañezano
* Carnavals de La Bañeza
* Escola de Futbol
* Fòrum de La Bañeza Arxivat 2018-12-22 a Wayback Machine.