OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pic de Bragg

El pic de Bragg és un pic pronunciat a la corba de Bragg que representa la pèrdua d'energia de la radiació ionitzant durant el seu viatge a través de la matèria. Per als protons, els raigs α i altres raigs iònics, el pic es produeix immediatament abans que les partícules es posin en repòs. Porta el nom de William Henry Bragg, que el va descobrir el 1903.
Quan una partícula de càrrega ràpida es mou a través de la matèria, ionitza els àtoms del material i diposita una dosi al llarg del seu recorregut. Un pic es produeix perquè la secció transversal d'interacció augmenta a mesura que disminueix l'energia de la partícula carregada. L'energia perduda per partícules carregades és inversament proporcional al quadrat de la seva velocitat, la qual cosa explica el pic que es produeix just abans que la partícula s'atura completament. A la figura superior, és el pic de partícules alfa de 5,49 MeV que es mouen per l'aire. A la figura inferior, és el pic estret de la corba del feix de protons "natiu" que és produït per un accelerador de partícules de 250 MeV. La figura també mostra l'absorció d'un feix de fotons energètics (raigs X) de naturalesa completament diferent; la corba és principalment exponencial.
Aquesta característica dels feixos de protons va ser recomanada per primera vegada per al seu ús en la teràpia del càncer per Robert R. Wilson en el seu article de 1946, Radioological Use of Fast Protons. Wilson va estudiar com es podia controlar la profunditat de penetració del feix de protons per l'energia dels protons. Aquest fenomen s'aprofita en la teràpia de partícules del càncer, específicament en la teràpia de protons, per concentrar l'efecte dels feixos d'ions de llum sobre el tumor que es tracta alhora que es minimitza l'efecte sobre el teixit sa circumdant.
La corba blava de la figura ("feix de protons modificat") mostra com s'amplia el feix de protons originalment monoenergètic amb el pic agut augmentant el rang d'energies, de manera que es pot tractar un volum tumoral més gran. L'altiplà creat mitjançant la modificació del feix de protons es coneix com el pic Bragg distribuït, o SOBP, que permet que el tractament s'ajusti no només a tumors més grans, sinó a formes 3D més específiques. Això es pot aconseguir mitjançant l'ús d'atenuadors de gruix variable com ara falques giratòries.

## Referències

* ↑ Charlie Ma, C-M. Proton and carbon ion therapy. Boca Raton: CRC Press, 2012, p. 4. ISBN 9781439816073.
* ↑ «Bragg Curves and Peaks» (en anglès). Brookhaven National Laboratory. https://www.bnl.gov.+[Consulta: 27 gener 2016].
* ↑ Wilson, Robert R. Radiology, 47, 5, 01-11-1946, pàg. 487–491. DOI: 10.1148/47.5.487. ISSN: 0033-8419. PMID: 20274616.
* ↑ Trikalinos, TA. Particle Beam Radiation Therapies for Cancer [Internet. Comparative Effectiveness Technical Briefs, No. 1]. Rockville (MD): Agency for Healthcare Research and Quality (US), 2009, p. ES1–ES5.
* ↑ Jette, D.; Chen, W. (en anglès) Physics in Medicine and Biology, 56, 11, 2011, pàg. N131-8. DOI: 10.1088/0031-9155/56/11/N01. PMID: 21558588.
* ↑ Paganetti, Harald. «Proton Beam Radiotherapy - The State of the Art1». AAPM p. 16. [Consulta: 27 gener 2016].
# Wadi Allaqi

Wadi Allaqi és el riu més gran de la part sud del desert oriental d'Egipte. Té uns 250 km de sud-est (on neix) a nord-est (on desaigua al Llac Nasser). Normalment no porta aigua. Quan en porta desaigua a uns 150 km al sud d'Assuan. El 1994 va desaiguar durant deu dies seguits però això no és gaire freqüent. Les aigües del Llac Nasser entren al llit del riu uns 50 km.
La regió a cada costat del riu té el mateix nom, i és àrida i amb poca pluja, i el riu corre algunes vegades gràcies a la pluja de les muntanyes de la costa de la Mar Roja on neix.
La zona a l'oest del riu entra a territori sudanès però està administrada per Egipte (Sudan administra una regió egípcia a la costa).
La temperatura a la zona arriba sovint als 40 graus però a l'hivern hi fa fred.

## Història

Probablement les mines d'or de Núbia esmentades a la XVIII dinastia (vers 1400 aC) eren a aquest riu. Ja s'explotava amb seguretat l'or en temps dels romans. A l'edat mitjana hi va haver una gran explotació de la sorra aurífera, però es va abandonar al final de l'edat mitjana després de l'extracció de considerable quantitat d'or (vegeu Assuan) quan la zona va formar un virtual estat independent. Al segle xx es va reobrir l'explotació amb el nom de mines d'Umm Gharayat però ja estan tancades altre cop. El 1993 fou designada com as reserva de la biosfera dependent de l'Agència Egípcia d'Afers mel Medi Ambient.
A Onib hi ha diverses inscripcions de l'antic Egipte a les roques.

## Bibliografia

* Baedeker, Egypte, 1908.
# Diet

Diet (Diaethus Δίαιθος) fou un escriptor grec autor d'uns comentaris sobre poemes d'Homer que foren principalment de naturalesa històrica, i son esmentat a la Scholia veneciana sobre la Ilíada.

## Referències

* Diaethus a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
Viccionari
# Emiel Vermeulen

Emiel Vermeulen (Dordrecht, 16 de febrer de 1993) és un ciclista belga que competeix professionalment des del 2014. Actualment milita a l'equip Xelliss-Roubaix Lille Métropole.

## Palmarès

* 2015
** Campió de Flandes Occidental sub-23
* 2019
** 1r al Gran Premi de la vila de Nogent-sur-Oise
* 2021
** 1r al Gran Premi de la vila de Pérenchies

## Referències

* ↑ James Odvart. «Vermeulen sur les traces de Planckaert et Dupont», 08-11-2016.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a procyclingstats.com
# Giuseppe Altobello

Giuseppe Altobello (Campobasso, 1869 - Campobasso, 1931) fou un metge, naturalista i zoòleg italià conegut principalment per la descripció i l'estudi d'animals que habitaven els Apenins com Canis lupus italicus i Ursus arctos marsicanus. Cirurgià en realitat de professió des de ben jove demostrà una passió per la naturalesa i el senderisme que el duria a investigar la fauna que poblava la serralada dels Apenins en especial les dues espècies anteriorment mencionades, anotant les diferències o particularitats que les distingien de les que habitaven altres llocs europeus. Centrà la seva investigació en les regions dels Abruços i Molise, a la zona centre-sud d'Itàlia, estudiant-ne els mamífers, insectes i ocells. Com a curiositat també escrigué alguns poemes i sonets en el dialecte propi de Molise, amb el pseudònim Ming Cunzulette.

## Referències

* ↑ G. Lepri, La fauna, a Il Parco nazionale d'Abruzzo, editat per G. Acerbo i Erminio Sipari, Secció de Roma del Club Alpino Italiano, Roma 1933, pàg. 60-75.
* ↑ G. Altobello, Le piuma e la loro struttura. Appunti di ornitologia, Tip. Colitti, Campobasso 1904; Idem, Saggio di ornitologia italiana: i rapaci, con speciale riferimento all'Abruzzo ed al Molise, Tip. Tirelli, Acqui 1920.
# Font de Casavells

La Font de Casavells és una obra de Corçà (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un espai urbà, situat als afores del poble de Casavells, al costat del camí d'accés a aquest. Està compost per una caixa construïda amb peces ceràmiques (totxos) i coberta amb una volta de mig punt també feta amb totxos, que té la funció d'extreure aigua de terra. Al voltant de la font s'ha creat un espai de descans, amb la ubicació de bancs per seure, arbres i fanals.

## Referències

* ↑ «Font de Casavells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
# Castell de Bergedorf

El Castell de Bergedorf o Bergedorfer Schloss és l'únic castell conservat al territori de la ciutat estat d'Hamburg a Alemanya, al centre l'antiga ciutat de Bergedorf. És un típic Wasserburg o castell de plana amb fossats, construït al mig d'un pantà del riu Bille.
El comte Albert d'Orlamünde també anomenat Albert de Holstein va fer construir el pantà i el molí al Bille el 1208 i és possible que ja hi havia una residència defensa anterior a la construcció del molí. El primer esment escrit data del segle xiv: dat Huss (= baix alemany per a el casal). Ja el 1275, el duc Joan I de Saxònia va atorgar al lloc certs drets de ciutat.
Fins a l'annexió per als aliats hanseàtics Lübeck i Hamburg el 1420, el castell era la residència dels ducs de Saxònia-Lauenburg. Des d'aleshores el condomini va ser governat per un mandatari anomenat Amtmann en alemany, nomenat un any per la ciutat de Lübeck, un any per Hamburg que va instal·lar l'administració al castell. El 1868, la ciutat d'Hamburg va comprar la part de Lübeck i posar fi a un dels condominis més llargs de la història d'Europa. Va quedar la seu administrativa fins al 1953 quan va inaugurar-se una nova casa de la vila. Des d'aleshores va esdevenir el ”Museu de Bergedorf i els Vierlände”, una extensió del Museu d'Altona.

## Arquitectura

El castell forma un quadrat de 30 m de costat a l'entorn d'un pati. La façana est, orientat cap a la vila és la més antiga. Dues ales laterals daten del segle xvii i són típics de l'estil gòtic de maons. Una estructura de gelosia central d'entramat de fusta conecta'ls. De 1899 a 1901 la porta esqueixalada, la façana nord van ser reemplaçats per una estructura neogòtica i una torre nova va ser afegit.
* Façana occidental i torre neogòtica
* El pati
* Façana oriental d'hivern

## Referències, bibliografia i enllaços externs

* ↑ Bergedorf Chronik, Hamburg, Bergedorfer Bürgerverein von 1847
* ↑ Ludwig Uphoff, Bergedorfs erste Stadtansicht: die sog. Frese-Karte (1593)
* ↑ Web del Museu für Bergedorf und die Vierlande, Geschichte Arxivat 2007-06-10 a Wayback Machine. (Història del castell i del museu)
* ↑ Rudolf Beckmann, Bergedorf-Bibliographie 1162-1938, Hamburg, Bergedorf Museum, 2006, 144 pàgines
* Web oficial del museu
* Martin Knorr, Das Bergedorfer Schloß. ed. Museum für Bergedorf und die Vierlande (Bergedorf-Porträt 3), 2$^a$ Edició, Hamburg 1989
* Dr. Klaus-J. Lorenzen-Schmidt, Der Erwerb des Bergedorfer Schlosses durch Hamburg und Lübeck 1420 im Rahmen der städtischen Territorialpolitik a Lichtwark-Heft tom 73. Editorial HB-Werbung, Hamburg-Bergedorf, 2008. ISSN 1862-3549.
* Dr. Jörg Meyn, Überlegungen zur Entstehung und frühen Geschichte des Schlosses zu Bergedorf., a Lichtwark-Heft tom 68. Editorial HB-Werbung, Hamburg-Bergedorf, 2003. ISSN 1862-3549.
* Victoria Overlack (redacció): Das Bergedorfer Schloss. Een sloten Huß. Entstehung, Funktionen, Baugeschichte. Edició Museum für Bergedorf und die Vierlande, Hamburg, 2008
# Les memòries de Sherlock Holmes

Les memòries de Sherlock Holmes (títol original en anglès: The Memoirs of Sherlock Holmes) és una col·lecció d'històries de Sherlock Holmes, originàriament publicada en 1894, per Arthur Conan Doyle.

## Contingut

Les dotze històries (11 en les edicions estatunidenques) de Les memòries de Sherlock Holmes són:
* "Estel de plata"
* "L'aventura de la caixa de cartró" (publicada a "La seva última reverència" en les edicions estatunidenques).
* "El rostre groc"
* "L'oficinista del corredor de borsa"
* "La corbeta "Gloria Scott""
* "El ritual dels Musgrave"
* "Els hisendats de Reigate"
* "L'aventura del geperut"
* "El pacient intern"
* "L'intèrpret grec"
* "El tractat naval"
* "El problema final"

## Polèmica per "L'aventura de la caixa de cartró"

La primera edició de Londres de les memòries en 1894 no incloïa "L'aventura de la caixa de cartró", encara que les dotze històries van aparèixer a The Strand Magazine. La primera edició dels Estats Units la incloïa, però va ser ràpidament reemplaçada per una edició revisada que l'ometia.
La raó de la supressió no és clara. A Gran Bretanya va ser aparentment eliminada perquè Doyle va incloure adulteri en la història i era inadequada per als lectors joves. També va poder haver estat el motiu de l'omissió en les edicions estatunidenques, i algunes fonts sostenien que la història era inadequada per al públic estatunidenc.
Com a resultat, aquesta història no va ser publicada als EUA fins molts anys després, quan va ser agregada a La seva última reverència. Encara avui, moltes edicions estatunidenques la inclouen a La seva última reverència, quan moltes edicions britàniques la inclouen en el seu lloc original a Les memòries de Sherlock Holmes.
A més, amb la supressió de la història s'eliminen algunes de les seves pàgines d'obertura, on Holmes emula a Dupin, les hi va canviar a "L'aventura del pacient intern", i algunes versions restaurades de "La caixa de cartró" continuen amb aquesta eliminació.

## Referències

* ↑ Títol en català a Viena Edicions
# Meristogenys amoropalamus

Meristogenys amoropalamus és una espècie de granota que viu a Indonèsia i Malàisia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Inger, R., Iskandar, D., Das, I., Stuebing, R., Lakim, M., Yambun, P. & Mumpuni 2004. Meristogenys amoropalamus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 21 d'abril del 2008.
# Wadi-l-Qura

Wadi al-Qura (àrab: وادي القرى, Wādī l-Qurà, literalment ‘Vall dels Pobles’) fou una regió del Hijaz del nord a uns quatre o cinc dies de viatge de Medina; la vall era una successió de pobles petits. La seva situació exacta és discutida. Era territori dels Thamud i els Ad quan hi van arribar els jueus que van crear canals soterranis i van plantar palmeres. En temps del profeta Mahoma s0hi van fer tres campanyes militars, a la zona. En temps del califa Úmar ibn al-Khattab els udhra van adquirir la meitat de la vall; un terç de l'altra meitat pertanyia a les dotacions de caritat del Profeta i una dotzena part eren terres comunes de l'umma. Els jueus, que posseïen un terç de la vall, la van vendre, però no se sap si després Úmar els en va expulsar. El udhra i els kuda dominaven la regió i la situació es mantenia al segle ix.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, XI, 21 i 22
# Tireòfors (subordre)

* Aquest article tracta sobre un subordre de dinosaures. Vegeu-ne altres significats a «Tireòfor (soldat)».
Els tireòfors (Thyreophora) són un subordre de dinosaures ornitisquis, que es caracteritzen per ser herbívors cuirassats amb plaques protectores o pues al dors. Van aparèixer a principis del Juràssic i van extingir-se al final del Cretaci.

## Taxonomia

* SUBORDRE THYREOPHORA
** ?Tatisaurus
** Scutellosaurus
** Eurypoda
*** ?Brachypodosaurus
*** ?Lusitanosaurus
*** Infraordre Stegosauria
**** Emausaurus
**** Família Huayangosauridae
**** Família Stegosauridae
***** Gènere Miragaia.
*** Infraordre Ankylosauria
**** Família Scelidosauridae
***** Bienosaurus
***** Scelidosaurus
**** Minmi
**** Antarctopelta
**** Família Nodosauridae
**** Família Ankylosauridae
Ornithischia :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
# Emigdio Santamaría Martínez

Emigdio Santamaría Martínez (Elx, 15 d'agost de 1829 - Madrid, 1882) fou un escriptor i polític valencià, diputat a Corts durant el Sexenni democràtic.

## Biografia

El 1858 es va establir a Alacant, on va fundar el diari El Duende i va compondre poesies. A les eleccions municipals de 1860 fou escollit regidor pel Partit Republicà, però no va poder prendre possessió fins a l'arribada al poder d'O'Donnell. El 1863 va ser processat per les autoritats.
El 1865 fou escollit alcalde d'Elx, però el 1866 va patir un atemptat. Per les seves idees revolucionàries l'agost d'aquell any fou empresonat al castell de Santa Bàrbara, d'on fou traslladat al penal de Cartagena (octubre de 1866), deportat a Ceuta i després a Cadis (desembre de 1866). De gener a novembre de 1867 fou bandejat a les Illes Canàries.
Durant la revolució de 1868 fou el cap de les milícies republicanes que es va enfrontar a les forces monàrquiques a Dolors. Després fou nomenat president de la Junta Revolucionària d'Elx i diputat provincial. El gener de 1869 fou escollit novament alcalde d'Elx i a les eleccions generals espanyoles de 1869 fou elegit diputat per Alacant. A les Corts Espanyoles va votar en contra de la Constitució Espanyola de 1869. Alhora, fou un dels signants del Pacte de Tortosa i participà en els fets d'octubre de 1869 a Elx. Després de fugir durant un temps, el novembre va tornar al seu escó.
Va participar en l'Assemblea Federal de Madrid de maig de 1871 i es presentà a les eleccions generals espanyoles de 1871 pel districte d'Elx, però fou derrotat per José Poveda Escribano, mentre que a les d'abril de 1872 fou novament derrotat per Federico Bas. Més sort va tenir a les eleccions generals espanyoles de 1873, quan fou elegit diputat per Elx. Poc després fou nomenat governador civil de la província de Màlaga. El 1874 va votar contra la presidència d'Emilio Castelar.
Després de l'entrada del general Pavía a les Corts Generals fou empresonat a Madrid fins al maig de 1874 amb Joaquín Casalduero Musso i José Fantoni y Solís. Després de la restauració borbònica es va establir a Madrid com a guixaire i fou assassinat per uns malfactors.

## Obres

* Demetria o el sistema métrico al alcance de la mujer (1881)
* Las siete palabras del redentor en la Cruz (1850)

## Referències

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2006-02-14 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Font de Caramell

La Font de Caramell és una font del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, a l'antic terme d'Espluga de Serra, en territori del poble del Castellet.
Està situada a 1.449 m d'altitud, al vessant sud-occidental de la Roca Lleuda, al vessant de ponent de la carena que separava els antics termes d'Espluga de Serra i de Gurp de la Conca, al nord-est de la Collada de Castellet.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; el topònim no surt en el mapa
# Castell de Benialí

El castell de Benialí, dit també castell de Benalí o castell d'Aín, se situa al terme municipal d'Aín a la Plana Baixa (País Valencià). Es tracta d'una fortificació medieval d'origen musulmà i tipus montà.

## Descripció

Es tracta d'un castell de planta irregular i dispersa, el qual compta amb diversos recintes emmurallats. A l'exterior disposava d'una torre auxiliar barbacana i al seu interior les dependències, aljubs, etc., destacant la torre de l'homenatge amb forma cilíndrica, la qual comptava amb fossat i pont llevadís.

## Enllaços externs

* Catàleg del Patrimoni Cultural Valencià
* Localització del castell de Benalí en Google Maps

## Referències

* 1 2 URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2221. Data de consulta: 8 agost 2023.
* ↑ Butzer, K. W.; Butzer, E. K.; Miralles, I.; Mateu, J. F. «Una alquería islámica medieval de la sierra de Espadán». Boletín de la Sociedad Castellonense de Cultura, 1985, pàg. 305-365.
# Les mil i una nits (desambiguació)

«Les mil i una nits» té aquests significats:
* Les mil i una nits, antologia de contes orientals.
* Les mil i una nits, pel·lícula de cinema dirigida per Alfred E. Green.
* Les mil i una nits, pel·lícula de cinema dirigida per Paolo Passolini.
* Les mil i una nits, programa de ràdio emès per Catalunya Ràdio.
# World Animal Protection

World Animal Protection (WPA), coneguda com a World Society for the Protection of Animals (WSPA) fins al juny del 2014, és una organització internacional que lluita pel benestar animal. La seva missió és protegir els animals arreu del món. El 2007 tenia 96.122 socis i donants als Països Baixos.
Se centra a ajudar els animals afectats per catàstrofes, els animals mantinguts en ramaderia intensiva, els animals salvatges mantinguts en captivitat, els gossos abandonats i els animals de treball arreu del món. A més a més, duu a terme activitats pedagògiques sobre el benestar animal i el tracte d'animals. Als Països Baixos, tingué èxit la seva campanya Stap van de olifant af! ('Baixeu de l'elefant!') per prohibir els passejos i espectacles amb elefants. La pressió de l'organització i dels seus partidaris aconseguí que 18 agències turístiques neerlandeses eliminessin els passejos i espectacles amb elefants dels seus catàlegs. La cantant Jennifer Ewbank n'és l'ambaixadora oficial en aquest país.

## Referències

* ↑ VARA: Vroege Vogels Parade 2007 (en neerlandès).
# Fregel·les

Fregel·les (llatí: Fregellae grec antic: Φρεγέλλαι) va ser una ciutat del Latium, però pròpiament era una ciutat dels volscs inclosa administrativament al Laci. Era a la riba esquerra del riu Liris, prop de la confluència amb el Trerus i a poca distància de la via Llatina, diu Estrabó.
Segons Titus Livi el territori l'ocupaven originàriament els sidicins i després els volscs als que els samnites van arrabassar i es diu que la van destruir. L'any 328 aC els romans es van apoderar d'aquesta part de la vall del Liris, van restaurar Fregel·les i hi van establir una colònia romana, cosa que va enfurir als samnites i va ser una de les causes directes de la Segona Guerra Samnita. Els samnites la van ocupar dues o tres vegades durant la guerra però sempre els romans la van recuperar. Durant l'avanç de Pirros de l'Epir cap a Roma el 279 aC suposadament va assolar el territori de Fregel·les però no se sap segur si la va ocupar. L'any 211 aC va fer front a Hanníbal i van destruir el pont del Liris per dificultar l'avanç cartaginès, cosa que els cartaginesos van castigar severament, saquejant minuciosament el territori. A pesar d'això, l'any 209 aC la ciutat va ser una de les 18 colònies que es va mantenir fidel a Roma i es menciona un cos de cavalleria de la seva ciutat en la batalla on va morir el cònsol Marc Claudi Marcel. Sorprèn que després de tanta fidelitat, la ciutat es revoltés contra Roma al segle següent, quan els romans era al cim del seu poder, i això s'interpreta com un signe del descontentament de les ciutats italianes. Aquest moviment no va reeixir i el pretor Luci Opimi la va ocupar l'any 125 aC. Va ser destruïda i no va recuperar la seva prosperitat. Es va establir a més una colònia a Fabratèria, a la rodalia, el 124 aC, suposadament amb les terres confiscades, i per controlar de prop a Fregel·les. En temps d'Estrabó havia perdut importància i era un llogaret però encara molt visitat per afers religiosos pels habitants del pobles propers. Plini el Vell ja no l'esmenta. A l'Itinerari d'Antoní apareix una estació amb el nom Fregellae però sembla que no és la mateixa ciutat.
El lloc de la ciutat va ser difícil de determinar. Es van trobar diverses ruïnes considerables a la vora del Liris però cap inscripció permetia determinar a quina ciutat corresponien. La més probable semblava ser San Giovanni Incarico, enfront d'Isoletta, a la riba dreta, però la troballa d'alguna inscripció va demostrar que es tractava de Fabrateria Nova, és a dir de la colònia romana de Fabrateria. La partida es diu encara Opi o Opio probablement derivat d'Oppidum. Tot i així aquest punt té en contra trobar-se massa lluny del recorregut suposat de la via Llatina.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari llatí-català de noms propis, p. 77

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Fregellae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 1r juny 2023].
# Font de Casa (la Plana de Mont-ros)

* Per a altres significats, vegeu «Font de Casa (Envall)».
La Font de Casa és una font del terme municipal de la Torre de Cabdella (antic terme de la Pobleta de Bellveí), del Pallars Jussà, dins del territori del poble de la Plana de Mont-ros. És a 923 m d'altitud, al costat mateix, al sud, de la Borda de Cansat, a l'esquerra del Flamisell, gairebé a la mateixa llera del riu. És al nord del poble de la Plana de Mont-ros.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació