OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Frontera entre Romania i Moldàvia

La frontera entre Romania i Moldàvia és una frontera internacional de 683 kilòmetres que delimita el territori de Romania (membre de la Unió Europea) i el de la República de Moldàvia, membre de la Comunitat d'Estats Independents (no s'ha de confondre amb la província romanesa de Moldàvia). Està situada sobre el tàlveg del riu Prut i constitueix una de les fronteres orientals de la Unió Europea (UE) després de l'ampliació de 2007.

## Característiques

Fixada el juny de 1940 per una Comissió soviètica-romanesa establerta en virtut del Pacte Mólotov-Ribbentrop, la frontera entre Romania i la República de Moldàvia també separa les regions històriques de Moldàvia occidental i Moldàvia oriental (també coneguda com a Bessaràbia).
Segueix el curs nord-nord-oest sud-sud-est del Prut entre dos trifinis formades amb les fronteres Romania-Ucraïna i Moldàvia-Ucraïna:
* al nord-oest, un punt situat a 4 km a l'est del poble de Mămăliga a Ucraïna;
* al sud-est, un punt situat al Danubi, a 570 mestres després de la confluència del Prut.

## Passos fronterers

Passos fronterers entre Moldàvia i Romania :
| Punt de pas | Moldàvia | Romania | Tipus | Notes |
| Pont de Galați-Giurgiulești | Giurgiulești | Galați | Carretera i ferrocarril | Obert 24 hores tots els dies de l'any |
| Pont de Cahul-Oancea | Cahul | Oancea | Carretera | Obert 24 hores tots els dies de l'any |
| Pont de Stoianovca-Fălciu | Stoianovca | Fălciu | ferrocarril | |
| Pont de Leușeni-Albița | Leușeni | Albița, Drânceni | Carretera | Obert 24 hores tots els dies de l'any |
| Pont Eiffel | Ungheni | Ungheni | ferrocarril | |
| Pont de Sculeni | Sculeni | Sculeni, Victoria | Carrer | Obert 24 hores tots els dies de l'any |
| Presa de Stânca-Costești | Costești | Stânca, Ștefănești | Carretera | Obert 24 hores tots els dies de l'any |
| Pont de Lipcani-Rădăuți | Lipcani | Rădăuți-Prut | Carretera | Obert entre les 8 hores i les 20 hores tots els dies de l'any |
Les hores d'obertura poden dependre també de l'estació.

## Galeria

* L'estació de Fălciu
* estació de Nicolina a Iași
* El pont Eiffel uneix els dos Ungheni
* El riu Prut prop d'Albița
* Punt de pas entre Leușeni i Albița (vist del costat Moldau)

## Referències

* ↑ «Moldàvia». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ Border agreement signed between Romania and Moldova, Universitat de Durham, 9 de novembre de 2010]
* ↑ Silvia Marcu The Geopolitics of the Eastern Border of the European Union: The Case of Romania-Moldova-Ukraine, A: Geopolitics, Volume 14, 2009
* ↑ Customs houses
# Joventut Nacionalista de Mallorca

Joventut Nacionalista de Mallorca (JNM) fou fundada l'any 1995 per la fusió de dues organitzacions polítiques juvenils els Joves d'Unió Mallorquina (JUM) i la Joventut Nacionalista de les Illes (JNI). Per herència dels JUM passà a ser des de la seva creació l'organització Juvenil d'Unió Mallorquina.
En el moment de la seva creació n'eren els seus representants: Margalida Miquel Perelló, Presidenta, Bartomeu Soler Vives, vicepresident 1r, Josep Melià Ques, vicepresident 2n.
Ben prest, tot d'una després del seu naixement començà una activitat política notable i de gran presència pública.
Alguns membres destacats de la JNM han estat:
* Miquel Àngel Grimalt Vert, Conseller de Medi Ambient del Govern de les Illes Balears (2007-2010).
* Miquel Ferrer Viver, Batlle d'Alcúdia (1998 - 2010) i Conseller de Turisme del Govern de les Illes Balears (2010).
* Josep Melià Ques, Conseller Insular d'Urbanisme (2001 - 2003), Diputat al Parlament de les Illes Balears (2007) i President d'Unió Mallorquina (2010).
* Margalida Miquel Perelló, Batllessa de Llubí (1995 - 1999 i 2001 - 2003).
* Antoni Salas Roca, Batlle de Costitx (2007).
* Josep Antoni Cifre Rodríguez, President de Caixa Colonya.
* Bartomeu Soler Vives, President del Consell de la Joventut de les Illes Balears (1999 - 2000).
Anualment celebra una escola d'estiu de caràcter formatiu i amb l'objectiu de propiciar el debat polític.
Després d'uns anys d'inactivitat política, el passat 17 de desembre de 2010 celebraren el seu II Congrés per elegir una nova Comissió Executiva, encapçalada per Maria Gibert Vives com a presidenta i Jaume Covas com a Secretari General.

## Enllaços externs

* Pàgina de la JNM Arxivat 2010-11-13 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Pàgina web d'Unió Mallorquina La JNM torna a caminar al costat d'UM
* ↑ Pàgina web de la JNM Ens hem refundat
# Francesc Buils Huguet

Francesc Buils Huguet (Palma, 1964) és un polític mallorquí d'Unió Mallorquina.
Ha cursat estudis de màrqueting i gestió d'empreses. En 1992 va ingressar a Unió Mallorquina, de la que n'ha estat membre del consell polític. Ha ocupat càrrecs d'importància al Consell Insular de Mallorca com ara el de director insular de Medi Ambient i Natura i el de director insular de Funció Pública. També ha estat conseller executiu de Presidència de la institució insular.
L'any 2007 va ser nomenat pel president del Govern de les Illes Balears, Francesc Antich, conseller de Turisme de l'executiu balear. Arran d'un conflicte en el si del seu partit, dimití com a conseller el setembre de 2008 i fou substituït per Miquel Nadal Buades. El 15 de març de 2010 va ser detingut dins de les actuacions del cas Voltor, acusat dels delictes de frau continuat a l'Administració, malversació de doblers públics i un delicte continuat de suborn. Sembla que una setmana abans de la detenció s'havia donat de baixa com a militant d'UM. Francesc Buils fou condemnat a tres anys de presó per malversació. En novembre de 2015 fou condemnat novament per haver subornat un periodista per tal que lloés la seva gestió. En 2016 fou jutjat novament amb altres dirigents d'Unió Mallorquina sota l'acusació d'haver manipulat el concurs de la concessió d'Inestur.

## Referències

* ↑ Perfil a diariodemallorca.es, 27 de juliol de 2008
* ↑ Francesc Buils a l'Enciclopedia del Turismo
* ↑ «El Suprem confirma la condemna de 3 anys per a Francesc Buils». Ara Balears, 19-07-2013 [Consulta: 27 gener 2014].
* ↑ Condenados un político y un reportero por corrupción, El País, 20 de novembre de 2015
* ↑ Una empresa pide 38 años de cárcel para seis exdirigentes de UM, diariodemallorca, 10 de maig de 2016

## Enllaços externs

* Currículum al web del Govern de les Illes Balears Arxivat 2007-10-07 a Wayback Machine.
# Francesc Bussot i Garreta

Francesc Bussot i Garreta (Palafrugell, 21 de maig de 1909 - Palafrugell, 3 de juliol de 1999) fou un futbolista català de les dècades de 1920 i 1930.

## Trajectòria

Francesc Bussot jugava a la posició de defensa. Defensà els colors del FC Palafrugell des de 1927. La temporada 1928-29 fitxà pel FC Barcelona, club amb el qual debutà el 24 de febrer de 1929 en un partit enfront de la Reial Societat. Aquesta primera temporada al club guanyà la lliga espanyola, malgrat només jugà dos partits de lliga. La següent temporada jugà pocs partits, la majoria amistosos, guanyant el Campionat de Catalunya. L'any 1930 abandonà el Barça per ingressar al CE Júpiter. El bon nivell mostrat al club gris-grana el dugué al RCD Espanyol, on jugà la temporada 1931-32, disposant de pocs minuts, ja que jugà principalment a l'equip reserva. Abans d'acabar la temporada passà a formar part del Girona FC, on hi jugà diverses temporades fins a 1935. A continuació, després de jugar algun amistós amb el FC Palafrugell fitxà per la US Figueres. Acabada la Guerra Civil encara jugà al Llevant UE.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1929-30
* Lliga espanyola:
** 1928-29

## Referències

* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «El campeonato de Gerona». Mundo Deportivo, 16-11-1927. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Dura Lex, Sed Lex». Mundo Deportivo, 25-02-1929. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Del fichero futbolístico». Mundo Deportivo, 17-08-1930. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Ficherías». Mundo Deportivo, 27-11-1931. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «En Granollers». Mundo Deportivo, 27-05-1932. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «La fiesta mayor de Palafrugell». Mundo Deportivo, 22-07-1935. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «De Figueras». Mundo Deportivo, 20-09-1935. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Los catalanes Bussot y Espada debutaron en el Levante-Gimnástico». Mundo Deportivo, 20-03-1940. [Consulta: 1r octubre 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Gai Domici Dextre

Gai Domici Dextre (en llatí: Gaius Domitius Dexter) va ser un magistrat romà que va viure al segle ii. Formava part de la gens Domícia.
Sembla que va ser cònsol sufecte abans de l'any 183, any que va ser legat a Síria. És possible que Domici Dexter hagués conegut allà al futur emperador Septimi Sever, que llavors comandava la Legió IV Scythica. Després va ser cònsol juntament amb Luci Valeri Messal·la Trasea Prisc l'any 196 durant el regnat de Septimi Sever que també el va nomenar prefecte de la ciutat, càrrec important, ja que l'emperador era fora de Roma. El seu nom el trobem als Fasti i en parla Espartià a la Història Augusta.

## Referències

* ↑ Deli Espartià. Historiae Augustae: Pertinax II,11-III,I
# Galatasaray (Beyoğlu)

Galatasaray és un barri del districte de Beyoğlu, Istanbul, situat a la part europea de la ciutat.
El Galatasaray Spor Kulübü, un dels clubs de futbol més famosos de Turquia, va prendre el seu nom per aquest barri, i va ser fundat el 1905 a la propera Plaça de Galatasaray, on també hi ha el Galatasaray Lisesi (Liceu de Galatasaray), conegut abans amb el nom de Mekteb-i Sultani (Escola Reial). Galatasaray significa literalment Palau Gàlata.
A la plaça hi ha un monument dedicat al 50è Aniversari de la República, esculpit per Şadi Çalık.

## Vegeu també

* Tünel

## Referències

* ↑ «Web del Club d'esports Galatasaray». Arxivat de l'original el 2009-08-05. [Consulta: 24 març 2011].

## Enllaços externs

* Plaça de Galatasaray a Wikimàpia
# Club Tennis Lleida

El Club Tennis Lleida és un club de tennis català de la ciutat de Lleida. Va ser fundat l'any 1925, però les seves arrels daten del 1918, quan a les instal·lacions de la Joventut Republicana, el Camp d'Esports de Lleida, es crearen diverses pistes de tennis. El 1962 es traslladà als terrenys del Camí de Boixadors, actual seu del club. Ha estat seu de dues eliminatòries de la Copa Davis els anys 1971 i 1999. El club disposa, entre d'altres, de 13 pistes de tennis, 10 de pàdel, 1 d'esquaix, 1 frontó i tres piscines.

## Referències

* ↑ «Club Tennis Lleida, pàgina 8». Mundo Deportivo, 06-10-2006.
* ↑ «Club Tennis Lleida, pàgina 9». Mundo Deportivo, 06-10-2006.

## Enllaços externs

* Web del Club Tennis Lleida
# Robin Stenuit

Robin Stenuit (Ottignies-Louvain-la-Neuve, 16 de juny de 1990) és un ciclista belga, professional des del 2011. Actualment corre a l'equip Wanty-Groupe Gobert.

## Palmarès

* 2015
** 1r al Gran Premi de la vila de Nogent-sur-Oise
** 1r al Memorial Philippe Van Coningsloo
** 1r a la Copa Sels
** 1r al Gran Premi dels Comerciants de Templeuve
** Vencedor d'una etapa al Tour de Gironda

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a procyclingstats.com
# Le Portrait mystérieux

Le Portrait mystérieux és un curtmetratge mut francès de 1899 dirigit per Georges Méliès. Va ser llançat per la Star Film Company de Méliès i té el número 196 als seus catàlegs, on s'anuncia com a grande nouveauté photographique extraordinaire.

## Argument

Un mag mostra un marc buit sobre un teló de fons de l'escenari, inclosos els pòsters a la paret. Desenrotllant aquest teló de fons per revelar-ne un altre, col·loca un llenç neutre i un tamboret dins del marc de la imatge. Amb un gest, el mag fa que la seva pròpia imatge s'enfoqui lentament en el marc. Pren vida immediatament, i el mag i la seva imatge mantenen una conversa abans que la imatge s'esvaeixi i torni a desaparèixer.

## Producció

El mateix Méliès interpreta el mag de la pel·lícula. Els cartells de la paret anuncien el seu propi teatre de les il·lusions de París, el Théâtre Robert-Houdin.
Els efectes de la pel·lícula es van crear utilitzant l'escamoteig, dues exposició múltiples, fosa i desenfocant la lent per crear un efecte flou. L'efecte retrat és un dels primers exemples d'un efecte matte en la realització de pel·lícules, en què una màscara sobre la lent garanteix que només una secció específica de la imatge a la vista seria filmada i exposada. El matte s'havia utilitzat en fotografia fixa des de la dècada de 1850, quan fotògrafs com Henry Peach Robinson i Oscar Gustave Rejlander els feien servir per compondre escenes semblants a la pintura. El primer cineasta que en va aprofitar va ser probablement el pioner cinematogràfic britànic George Albert Smith (que coneixia Méliès a través del seu col·lega comú Charles Urban). Méliès va continuar experimentant amb tècniques d'estora en pel·lícules posteriors, com ara L'Homme orchestre i Les Malheurs d'un photographe.

## Temes

La pel·lícula repeteix el tema del doblatge o la duplicació, explorat anteriorment per Méliès a Un homme de têtes, però ara ampliat des del cap a tot el cos. Com l'historiador del cinema John Frazer va assenyalar que la pel·lícula és inherentment autoreferencial, però "es va fer setanta anys abans que aquest concepte entrés en el llenguatge crític."

## Referències

* 1 2 Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 340, ISBN 9782732437323
* ↑ Méliès, Georges (2008), Georges Méliès: First Wizard of Cinema, Los Angeles: Flicker Alley, ISBN 1893967352
* 1 2 3 Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, p. 69, ISBN 2903053073, OCLC 10506429
* 1 2 3 Frazer, John (1979), Artificially Arranged Scenes: The Films of Georges Méliès, Boston: G. K. Hall & Co., pàg. 75–6, ISBN 0-8161-8368-6
# Campionat d'Espanya de trial 2002

La temporada de 2002 del Campionat d'Espanya de trial fou la 35a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola. El calendari oficial constava de 8 proves puntuables, celebrades entre el 24 de febrer i el 3 de novembre. 3 de les proves programades es disputaren als Països Catalans: Xeraco (24 de febrer), "Esport P" (20 d'octubre) i Terrassa (3 de novembre).

## Classificació final

Font:
| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Albert Cabestany | Beta | 131 |
| 2 | Adam Raga | Gas Gas | 129 |
| 3 | Marc Freixa | Sherco | 111 |
| 4 | David Cobos | Montesa | 105 |
| 5 | Marc Colomer | Gas Gas | 97 |
| 6 | Josep Manzano | Beta | 73 |
| 7 | Jordi Pascuet | Gas Gas | 67 |
| 8 | José Manuel Alcaraz | Scorpa | 65 |
| 9 | Dougie Lampkin | Montesa | 48 |
| 10 | Jeroni Fajardo | Gas Gas | 40 |

## Categories inferiors

| Categoria | Guanyador | Motocicleta |
| Sènior B | José M. Suárez | Beta |
| Sènior C | Francesc Recio | Beta |
| Veterans A | Carles Casas | Montesa |
| Veterans B | Carles Casas | Montesa |
| Júnior | Isaac Pons | Gas Gas |
| Cadets | Xavier Pijuan | Gas Gas |
| "Autonomías" | País Valencià | - |

## Referències

* ↑ «Spain - 2002» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 6 agost 2020].
* ↑ Pi, Pere. «Resultats oficials dels tres primers classificats de tots els Campionats d'Espanya de trial. Resultats facilitats per la RFME». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 129. ISBN 9788461590353.
* «RFME Campeonatos de España de Trial / Trial Indoor / Trial Clásicas» (PDF) (en castellà). fedemoto.info. RFME, 19-11-2012. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 26 desembre 2012].
# Buit local

El buit local és una vasta regió buida de l'espai, lliure de matèria, localitzada al Supercúmul de la Verge, adjacent a la mateixa galàxia de la Via Làctia. Va ser descobert per R. Brent Tully de l'American Astronomical Society a Honolulu, Hawaii. Té una llargada de milions d'anys llum, però l'extensió exacta de la qual és desconeguda. Aquest buit local està creixent per l'acció de la gravetat, que tendeix a concentrar la matèria (i en aquest cas les galàxies) en punts propers.

## Referències

* 1 2 Eva Grebel «The very local Hubble flow» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 01-07-2002, pàg. 812–824. DOI: 10.1051/0004-6361:20020649.
* ↑ «NAME Local Void».
# Solana del Graller

La Solana del Graller és una solana del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Segan.
Es troba a llevant d'Hortoneda, a la dreta de la llau de Segan, al nord de l'Obaga de la Cogulla i a migdia del Serrat de Segan.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Askaran

Askaran (armeni: Ասկերան, àzeri: Əsgəran; també, Khachen) és una vila de l'Artsakh (Nagorno Karabakh o Alt Karabakh), autoproclamada independent i de fet unida a Armènia però jurídicament part de l'Azerbaidjan a uns 12 km al nord-est de Stepanakert.

## Història

S'hi van celebrar negociacions de pau entre Rússia i Pèrsia el 1810. Després dels guanys territorials al Caucas el 1805 els russos s'havien d'enfrontar a georgians rebels, otomans i perses i van intentar la pau amb Pèrsia. El 1809, després d'una derrota a Erevan el 1809, el governador militar rus a Geòrgia, general Ivan Vasilevich Gudovich fou substituït pel general Aleksandr Tormàssov que va enviar el baró Wrede per acordar un armistici, tot i l'oposició dels britànics, dels quals l'enviat era Sir Harford Jones, amic de Mirza Bozorg Qāemmaqām, visir de l'Azerbaidjan i hereu designat al tron qajar, va retardar les negociacions durant uns mesos. Finalment es va celebrar una reunió a Askaran. Mirza Boizirg hi va anar sortint de Tabriz el 5 d'abril de 1810. Hi va haver desacord sobre Mugan, Geòrgia i la frontera amb els otomans que van fer trencar les converses el 5 de maig de 1810.
En 1988 es produïren enfrontaments a la ciutat que foren una de les guspires que provocaren els enfrontaments ètnics entre armenis i àzeris que acabaren en la Guerra de l'Alt Karabakh.

## Galeria

* Fortalesa d'Askeran
* Vista de la Fortalesa d'Askeran
* Església d'Askeran
* Estadi d'Askeran

## Referències

* ↑ Azerbaijan Soviet Encyclopedia (1980), vol. 4, p. 233.
* ↑ John Noble, Michael Kohn, Danielle Systermans. Georgia, Armenia and Azerbaijan, Lonely Planet, 2008, p. 306
* ↑ «Armenia Today». Arxivat de l'original el 2019-01-06. [Consulta: 27 octubre 2016].

## Enllaços externs

* World Gazetteer: Azerbaijan – World-Gazetteer.com
* Població de la República de l'Alt Karabakh (2005) Arxivat 2011-03-02 a Wayback Machine.
# Aulonocara brevinidus

Aulonocara brevinidus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 «Aulonocara brevinidus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. 1995. Lake Malawi cichlids. A review of the sand-dwelling species of the genus Aulonocara, with the description of three new species. The Cichlids Yearbook v. 5: 26-36.
* Maréchal, C., 1991. Aulonocara. p. 11-17. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Aulonocara gertrudae

Aulonocara gertrudae és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 «Aulonocara gertrudae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. 1995. Lake Malawi cichlids. A review of the sand-dwelling species of the genus Aulonocara, with the description of three new species. The Cichlids Yearbook v. 5: 26-36.
* Maréchal, C., 1991. Aulonocara. p. 11-17. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Danielsita

La danielsita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom del Dr. John L. Daniels (1931).

## Característiques

La danielsita és un sulfur de coure, argent i mercuri, de fórmula química (Cu,Ag)$_{14}$HgS₈, semblant a la balcanita. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic, i es troba en forma de masses d'uns 20 micròmetres en anglesita. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 1,5 i 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la danielsita pertany a «02.BD: Sulfurs metàl·lics, M:S > 1:1 (principalment 2:1), amb Hg, Tl» juntament amb els següents minerals: imiterita, gortdrumita, balcanita, donharrisita, carlinita, bukovita, murunskita, talcusita, rohaïta, calcotal·lita, sabatierita, crookesita i brodtkorbita.

## Formació i jaciments

És producte a la intempèrie en filons de quars. Sol trobar-se associada a altres minerals com: stromeyerita, covel·lita, cinabri, calcocita o anglesita. Va ser descoberta l'any 1987 a Coppin Pool, a Tom Price (Ashburton Shire, Austràlia). També ha estat descrita a Röhrerbühel (Tirol, Àustria) i a Salmchâteau (Luxemburg, Bèlgica), les tres úniques localitats on se n'ha trobat.

## Referències

* ↑ «Danielsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 febrer 2016].