OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Greenwich (desambiguació)

«Greenwich» té aquests significats:
* Greenwich: un dels boroughs o districtes administratius de la ciutat de Londres (Regne Unit).
** Greenwich: barri del sud-est de Londres, Regne Unit. Centre del districte londinenc de Greenwich.
* Greenwich Village: Àrea residencial de l'oest de Manhattan.
* Greenwich Mean Time o GMT: una mesura del temps basada en el temps solar mitjà al meridià de Greenwich
* Illa Greenwich: una de les Illes Shetland del Sud (Antàrtida)
* Meridià de Greenwich: Semicercle imaginari que uneix els pols i passa per Greenwich (Regne Unit).
* Observatori Reial de Greenwich: Observatori astronòmic del segle xvii i actualment museu de navegació, astronomia i rellotgeria.
* Diverses poblacions dels Estats Units:
** Greenwich, a l'estat de Connecticut.
** Greenwich, a l'estat de Virgínia.
** Greenwich, a l'estat d'Ohio.
# Teresa Amat i Canals

Teresa Amat i Canals (Martorell, 1950 - 29 de setembre de 2024) va ser una filòloga, escriptora i blogaire catalana. Es va llicenciar en filologia catalana per la Universitat de Barcelona. Va treballar de tècnica al Consorci per a la Normalització Lingüística. Era patrona de la Fundació Francesc Pujols.
L'any 2009 va publicar Castracions. Cinquanta anys de revolució cubana. Aquest assaig va sorgir de la seva estada a Cuba i de la necessitat d'explicar la situació del país, els motius pels quals es va desencadenar la revolució i quines han estat les seves conseqüències, entre molts altres aspectes d‘interès tractats a fons. L'any 2016 va publicar el recull de relats Tot ve que s'acaba (Viena, 2016). Premi Vila de Martorell 2015. El 2024 va publicar El plaer de l'art. Josep Pla i els artistes (Ed. Sidillà), un recorregut per les pàgines dedicades per l'escriptor a l'art i els artistes. una de les primeres blocaires de la blogosfera catalana, autora del bloc Les paraules i els dies.

## Referències

* ↑ Simon, Lluís. «Mor l'escriptora Teresa Amat, patrona vitalícia de la Fundació Francesc Pujols». [Consulta: 1r octubre 2024].
* 1 2 «S’ha mort l’escriptora Teresa Amat, autora d’un dels primers blocs literaris en català». [Consulta: 1r octubre 2024].
* ↑ «Teresa Amat Canals». Grup62. [Consulta: 28 març 2015].
* ↑ Comissió de Toponímia de Catalunya. «Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya» ( PDF) p. xxiv, 2009. [Consulta: 7 març 2020].
* ↑ Bústia, Redacció / La. «Mor l'escriptora martorellenca Teresa Amat», 30-09-2024. [Consulta: 1r octubre 2024].
* ↑ «Castracions». Grup 62. [Consulta: 26 juliol 2016].
* ↑ «Teresa Amat: Castracions: Cinquanta anys de revolució cubana». aMartorell. Cat. [Consulta: 28 març 2015].
* ↑ «Tot ve que s'acaba». Viena Editorial. Arxivat de l'original el 2016-07-21. [Consulta: 26 juliol 2016].
* ↑ Safont, Joan. «El museu imaginari de Josep Pla». Vilaweb, 01-07-2024. [Consulta: 5 juliol 2024].
# Martin Krause

Martin Krause (Lobstädt, Saxònia, 17 de juny de 1853 - Plattling, Baviera, 2 d'agost de 1918) fou un concertista de piano, compositor, editor i pedagog alemany.

## Biografia

Va ser l'últim fill de l'organista i mestre concertador Johann Carl Friedrich Krause. Va seguir estudis de magisteri en Borna (Leipzig). Més tard va estudiar amb Carl Reinecke i va completar els seus estudis amb Franz Liszt entre 1883 i 1886. Atès que Liszt havia estudiat amb Carl Czerny, i aquest ho havia fet amb Beethoven, la línia de formació pianística de Krause és veritablement destacada. Es va establir a Leipzig com a professor i compositor d'obres per a piano, i en aquesta ciutat va fundar en 1885 el Franz-Liszt-Verein (Societat Liszt), conjuntament amb Aleksandr Ziloti.
Va donar classes en el conservatori de Dresden i, posteriorment, a partir de 1901, va ser professor en la Reial Acadèmia de la Música de Múnic. El 1904 va passar a Berlín com a professor del Städtisches Konservatorium für Musik (més conegut com a Stern'sches Konservatorium, Conservatori Stern). Va morir als 65 anys, durant unes vacances.
Entre els seus alumnes s'hi destaquen els pianistes xilens Rosita Renard i Claudio Arrau, i el compositor mexicà Manuel M. Ponce i l'australià Thilo Becker.

## Obres literàries

* Calendari Wagner de 1908, en ocasió del 25.º aniversari de la mort de Richard Wagner, ed. per Martin Krause, Berlín: Virgil, 1908.

## Alumnes

* Manuel M. Ponce (1882-1948)
* Edwin Fischer (1886-1960)
* Rosita Renard (1894-1949)
* Grete von Zieritz (1899-2001)
* Claudio Arrau (1903-1991); sobre Arrau, Krause va dir «aquest nen ha de ser la meva obra mestra».
* Armando Moraga Molina
* Kurt von Wolfurt.

## Referències

* ↑ «Technische Studien, S.146 (Liszt, Franz)». IMSLP. [Consulta: 2 agost 2017].
* ↑ Cottin, Markus; Döring, Detlef; Kolditz, Gerald. Leipziger Stadtgeschichte: Jahrbuch 2012 (en alemany). 2013. Markkleeberg: Sax Verlag, p. 226. ISBN 978-3-86729-515-4.
* ↑ Claro Valdés, Samuel. Rosita Renard, pianista chilena. Editorial Andrés Bello, juliol 1993, p. 27. ISBN 956-13-1109-7 [Consulta: 4 octubre 2014].
* ↑ Horowitz, Joseph. Conversations with Arrau (en anglès). Ed. Knopf, setembre 1982. ISBN 0-394-51390-8 [Consulta: 4 octubre 2014].
* ↑ https://doi.org/10.1093/gmo/9781561592630.article.30513
# Magne Olavsson

Magnus Olavsson (1024 - 25 d'octubre de 1047), conegut com a Magnus el Bo, o el Noble. Era fill il·legítim del rei Olaf II de Noruega, però hagué de fugir del país quan el seu pare fou destronat. El 1035 va tornar a Noruega on fou coronat rei amb només 11 anys. El 1042 també va ser coronat rei de Dinamarca. Va governar ambdós països fina la seva mort, en circumstàncies poc clares, l'any 1047.

## Biografia

Magnus era fill il·legítim del rei de Noruega Olaf II, que seria conegut com a Sant Olaf, i una concubina. Segons la saga Heimskringla hauria rebut el nom en honor de Carlemany (Carolus Magnus).
El 1028 Olaf va ser destronat pel rei danès Canut el Gran, i Magnus i els seus pares van anar a l'exili a Rus de Kíev. Olaf va morir el 1030 durant la batalla de Stiklestad, i el jove Magnus va continuar a l'exili amb la seva mare. Quan Canut el Gran morí el 1035, la noblesa noruega va organitzar el seu retorn per evitar continuar sota domini danès. Va ser coronat rei el 1035, amb 11 anys. Tot i que en un primer moment va voler perseguir els enemics del seu pare, al final els seus consellers el van convèncer de no buscar venjança, fet que li va fer guanyar l'apel·latiu de "el Bo".
Les pretensions daneses sobre Noruega continuaven i vers l'any 1040 Magnus va organitzar una campanya contra Hardecanut, el fill de Canut el Gran. Finalment, però, els dos reis pactaren una pau per la qual el primer a morir seria succeït per l'altre. L'any 1042 Hardecanut va morir i Magnus esdevingué rei de Dinamarca.
Per reforçar el seu regnat, va ordenar la destrucció de la fortalesa dels Jomsvíkings i va derrotar a Svend Estridsson, pretendent al tron.
Va morir sense descendència, deixant Noruega al seu tiet Harald Haraldsson i Dinamarca a l'esmenat Svend Estridsson, cosí de Hardecanut.
# Epactionotus itaimbezinho

Epactionotus itaimbezinho és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Mampituba.

## Referències

* ↑ Reis, R. E. i S. A. Schaefer, 1998. New Cascudinhos from southern Brazil: Systematics, endemism, and relationships (Siluriformes, Loricariidae, Hypoptopomatinae). Am. Mus. Novit. Núm. 3254: 1-25.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Reis, R. E. & S. A. Schaefer. 1998. New Cascudinhos from southern Brazil: Systematics, endemism, and relationships (Siluriformes, Loricariidae, Hypoptopomatinae). Am. Mus. Novit. Núm. 3254: 1-25.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pistacia integerrima

Pistacia integerrima és una espècie de pistatxer nativa d'Àsia. En idioma hindi s'anomena kakar singhi, kakra, i kakring.
Es troba a l'est de l'Himàlaia entre els 350 i els 2.400 m d'altitud

## Descripció

És un arbre caducifoli,però les seves fulles no cauen pel fred sinó durant l'estació seca, que arriba a fer fins a 25 m d'alt. Les fulles són grosses (de 25 cm de llargada) pinnades i freeqüentment paripinnades, els folíols, de dos a sis parells per cada fulla, tenen la forma lanceolada. Floreix de març a maig, les flors són vermelles i els fruits arrodonits d'uns 6 mm de diàmetre, apareixen de juny a octubre i són porpres o blaus quan estan madurs. S'hibrida de manera natural amb Pistacia atlantica

## Usos

A l'Índia es fa servir per diverses finalitats incloent la de fusta, tint, i farratge. També es fa servir com planta medicinal contra asma, les febres i el constipat entre altres afeccions.
Les seve galles en forma de banya que, com en altres pistatxers, es formen amb freqüència es fan servir contra la diarrea al nord de l'Índia.
També es fa servir de portaempelt en el cultiu del pistatxer comú (Pistacia vera).

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-02-19. [Consulta: 24 març 2011].
* ↑ http://www.worldagroforestry.org/treedb2/AFTPDFS/Pistacia_integerrima.pdf.
* 1 2 Pant, S. and S. S. Samant. (2010). Ethnobotanical observations in the Mornaula Reserve Forest of Kumoun, West Himalaya, India. Ethnobotanical Leaflets 14 193.
* ↑ Upadhye, A. S. and A. A. Rajopadhye. (2010). Pharmacognostic and phytochemical evaluation of leaf galls of Kakadshringi used in Indian system of medicine. Journal of Scientific and Industrial Research 69 700.
* ↑ Nikpeyma, Y., et al. Budding success of Pistacia integerrima on different Pistacia rootstocks. ISHS Acta Horticulturae 470: II International Symposium on Pistachios and Almonds.
# Casa de la Vila (Pacs del Penedès)

Casa de la Vila és la casa consistorial amb elements modernistes i noucentistes de Pacs del Penedès (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici de la Casa de la Vila està situat a l'entrada del poble de Pacs, a prop de la carretera. Consta de planta baixa i un pis. La façana, de composició simètrica, presenta tres obertures a cada pis i el coronament esglaonat. És interessant la decoració amb mosaics de rajola vidriada, així com els balustres dels balcons del primer pis i els emmarcaments de totes les obertures.

## Referències

* ↑ «Casa de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2017].
# Greenwich (Ohio)

Greenwich és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.525 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Greenwich tenia 1.525 habitants, 579 habitatges, i 412 famílies. La densitat de població era de 432,9 habitants/km².
Dels 579 habitatges en un 36,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 28,8% no eren unitats familiars. En el 23,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,8% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 12,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.625 $ i la renda mediana per família de 39.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.833 $ mentre que les dones 21.523 $. La renda per capita de la població era de 14.667 $. Aproximadament el 8,9% de les famílies i el 10,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Greenwich». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Greenwich». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Còlic renal

Un còlic renal o nefrític és un tipus de dolor comunament causat per les pedres del ronyó. Es produeix per l'acumulació de càlculs o «pedres» de diferents sals minerals, causats per la mala alimentació i la falta d'aigua. Els càlculs es poden mantenir al ronyó o desplaçar-se per les vies urinàries. Es diagnostica per anamnesi, exploració i proves complementàries (buscar presència de microhematúria en l'orina). Altres proves inclouen la realització d'una ecografia. Diferencial amb lumbàlgia i, rarament, amb dissecció aòrtica. El tractament farmacològic urgent consisteix en l'administració d'AINEs, habitualment s'utilitza el diclofenac, en injecció de 75mg IM, que si no remet es pot repetir alhora; antiemètics, si és necessari, com la metoclopramida. L'aplicació de calor humida ajuda a la remissió del signe. No està indicada la ingesta abundant de líquids.

## Bibliografia

* Turmo Tristán, N. semFYC. Dolor cólico lumbar. Guía de Actuación en Atención Primaria. semFYC, 2011, p. 772-779. ISBN 84-96216-99-3.
# Celi Cursor

Celi Cursor (llatí: Cælius Cursor) va ser un cavaller romà del temps de l'emperador Tiberi. Pertanyia a la gens Cèlia, una família romana plebea.
L'emperador va ordenar la seva execució l'any 21 per haver acusat falsament al pretor Magi Cecilià d'alta traïció (majestas), segons explica Tàcit.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annals III,37
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 905.
# Magne d'Anagni

Magne d'Anagni o de Trani (finals del segle ii, Trani - † 19 d'agost de 251, Ceccano) fou bisbe de Trani. És venerat com a sant i màrtir a l'Església Catòlica i la seva festa se celebra el 19 d'agost, dia de la seva mort. La figura de Sant Magne està connectada amb la difusió del cristianisme a la terra de Laci i a la construcció de la catedral d'Anagni.

## Hagiografia

Magne era originari de Trani i va viure entre finals del segle ii i començaments del segle iii, quan era nen es va convertir al cristianisme i fou batejat pel bisbe Redent. El van fer més endavant bisbe de Trani, però es va veure obligat a fugir a causa de la persecució contra els cristians. Va anar a Roma seguint la Via Àpia, per venerar les tombes dels apòstols Pere i Pau. Durant la seva visita pastoral va predicar l'Evangeli a moltes ciutats del Laci i en particular a Laci, incloent-hi Anagni, on va batejar Santa Secondina.
Els sicaris responsables de la persecució dels cristians, seguint ordres de l'emperador Valerià I, van trobar Magne en una petita església on més tard van construir una abadia dedicada a ell, prop de Fondi. Van cremar i saquejar els objectes litúrgics sagrats i van tractar de forçar el bisbe a abandonar la religió cristiana i realitzar sacrificis en honor dels déus pagans. Magne va demanar i obtenir permís per pregar per últim cop a la capella, i tres dies més tard, quan els soldats van venir a emportar-se'l, el van trobar mort als peus de l'altar. Van colpejar el seu cos i el van decapitar el 19 d'agost del 251.

## Culte

Les seves restes foren deixades a la ciutat de Fondi, fins que un magistrat romà, el tribú Plató que era cristià, el va traslladar a Veroli, on fou enterrat a la cripta de la Basílica de Santa Salomé.
Al segle ix, durant les invasions dels sarraïns, un grup d'àrabs dirigit per Muca, va ocupar la ciutat de Veroli i va emprar la cripta del sant com establia per als cavalls. L'endemà al matí, quan es van dirigir a la cripta, es van trobar tots els cavalls morts i van atribuir l'incident a un càstig del sant per profanar-ne la tomba. Tanmateix, Muca, coneixent la devoció de la ciutat d'Anagni envers Sant Magne, va voler vendre a la ciutat les relíquies del sant a un preu molt alt. Anagni va acceptar-hi i el cos de Sant Magne fou rebut a la ciutat i enterrat en una cripta, que és el nucli de la catedral original. S'hi van pintar després la història de la persecució, mort i translació de les seves relíquies a Anagni, a més de cinc miracles realitzats per Magne després de mort.
La tradició popular diu com a través de diverses aparicions el sant indicava on buscar les seves restes. Finalment van trobar el seu cos durant la demolició de l'antiga església d'Anagni.

## Referències

* 1 2 3 «San Magno di Anagni (o da Trani) Vescovo e martire».
# Epagat

Epagat (en llatí Epagathus) fou un llibert que va exercir (juntament amb Teòcrit) gran influencia sobre Caracal·la i el seu successor Macrí.
Després de la batalla d'Antioquia Macrí li va encarregar que portés al seu fill Diadumenià a l'Imperi Part per posar-lo sota la protecció d'Artaban V de Pàrtia. Més tard apareix vinculat amb la mort de Domici Ulpià, i es deia que havia tingut lloc per les seves maquinacions, però les circumstàncies són molt confuses. Alexandre Sever, per evitar que es produïssin tumults, el va enviar com a prefecte d'Egipte, però poc després el va enviar a Creta on el va fer matar.

## Referències

* ↑ Epagathus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 22
# Pista nova de Baiarri

La Pista nova de Baiarri és una pista rural que discorre pel terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Claverol), en territori de l'enclavament dels Masos de Baiarri.
Arrenca de la Pista vella de Baiarri als peus del Serrat Pelat, just en travessar el barranc de les Llaus, des d'on s'adreça cap al nord-oest per tal de menar als Masos de Baiarri per damunt de la Solana de Font Barrera, sota i a llevant del Roc de les Cases, passa per la Collada de les Bordes i va a cercar el vessant sota i a llevant de la Roca del Pubill, per la partida de les Feixes, i al nord de la Roca del Pubill torç sobtadament cap al sud-oest, guanyant alçada i adreçant-se a l'extrem sud-orientals dels Rocs del Solà de Baiarri. Seguint cap al sud-est, en poc tros arriba al lloc dels Masos de Baiarri.
Des d'aquest lloc, la pista continua cap al nord-oest, va a buscar la carena entre els Rocs del Solà de Baiarri i, pròpiament, el Solà de Baiarri, passa sota i a ponent del Coll de la Carbonera, en aquest tram fent ziga-zagues per tal de perdre alçada, s'adreça a la partida de Coll Carbonera, que deixa al nord-oest, i s'atansa gradualment a la vall del barranc de l'Infern. La pista arriba a travessar aquest barranc, i es perd de seguida, sense acabar d'arribar a l'Espluga de Cuberes, que és on havia d'arribar.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Casa de la Vila (Puigcerdà)

Casa de la Vila és una obra de Puigcerdà (Baixa Cerdanya) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta baixa, dos pisos i sota-coberta. La façana principal té una portada d'arc rebaixat. Hi ha un balcó corregut a la primera planta amb barana de ferro. Les obertures presenten guardapols de pedra, excepte la principal que és amb frontó i element heràldic de pedra. A la segona planta hi ha obertures quadrades amb llindes, brancals i ampits de pedra. La coberta presenta tres petites mansardes.
A la portada del carrer Querol, damunt la llinda, hi ha una peça de pedra amb data "1728" i una esquella gravada.
A la façana principal hi ha una làpida amb la inscripció de la poesia de Joan Maragall "A Muntanya. 1897".

## Història

Amb anterioritat a aquesta edificació, existia en aquest solar l'antic edifici del Consolat que fou incendiat el 1936, del qual es conserva una sala a la planta baixa amb una clau de volta al sostre amb l'escut de la vila.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].