OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Temporada 1915-1916 de l'EC Granollers

Tocada per un any d'indecisions que en feren perillar la continuïtat, la societat remuntava el vol a la tercera temporada de vida, amb el nom d'Granollers Sport Club i gairebé doblant el nombre de partits jugats. Hi hagué dos relleus a la presidència, Joan Carreras primer, i Bonaventura Garrell poc després.

## Fets destacats

1915
* 7 d'agost: Joan Carreras fou elegit president. Només estaria al càrrec quatre mesos i mig.
* 21 de novembre: el partit contra el Marià Ausà de Vic s'hagué de jugar amb porteries improvisades, ja que aquestes foren robades la nit anterior.
* 18 de desembre: Bonaventura Garrell fou elegit president.

## Plantilla

| Núm. | Pos. | Jugador | Temporada |
| | POR | Salvador Mas | 1913-1914 |
| | POR | Esteve Bassas 'Blai' | 1914-1915 |
| | DEF | Josep Martí Batalla 'Martí I' | 1913-1914 |
| | DEF | Ramon Meri Molist | 1914-1915 |
| ? | MIG | Jaume Serra | 1913-1914 |
| | MIG | Tomàs Blanxart | 1914-1915 |
| | MIG | Roma | 1914-1915 |
| | MIG | Joan Gendra Sobrevia 'Gendra I' | 1914-1915 |
| | MIG | Miquel Barnet Espargaró | 1914-1915 |
| ? | DAV | Andreu Moncau Mas | 1913-1914 |
| | DAV | Joaquim Mas | 1913-1914 |
| | DAV | Molina | 1914-1915 |
| | DAV | Joaquim Martí Batalla 'Martí II' | 1914-1915 |
| ? | DAV | Canet | 1914-1915 |
| | DAV | Anton Toledo | 1914-1915 |
| | DAV | Enric Garrell | 1914-1915 |
| ? | DAV | Pous | 1914-1915 |
| | | Ramon Torruella Oriach | 1913-1914 |
Nota: Hi ha poques dades d'aquesta temporada. Els jugadors marcats amb un interrogant podrien no haver-hi participat.
Llegenda: · Capità · Juvenil · Lesionat · Altes · Passaport europeu · Extracomunitari · Extracomunitari sense restricció

## Partits

* Amistosos

## Referències

* ↑ La Comarca. Granollers, Any III n.119 p.8 (14 d'agost de 1915)
* ↑ El Demòcrata. Granollers, Època 2a Any III n.98 p.3 (28 de novembre de 1915)
* ↑ Comarca Deportiva. Granollers, Any I n.21 p.13 (30 de desembre de 1964)
* ↑ El Demòcrata. Granollers, Època 2a Any III n.101 p.3 (19 de desembre de 1915)
* ↑ El Demòcrata. Granollers, Època 2a Any III n.102 p.3 (26 de desembre de 1915)
# Novoprokhlàdnoie

Novoprokhlàdnoie - Новопрохладное (rus) - és un poble de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la confluència del riu Sakhrai i el seu afluent el Goix, a 42 km al sud-est de Tulski i a 54 km al sud de Maikop.
Pertany al municipi de Dàkhovskaia.
# Gneu Domici Ahenobarb

Gneu Domici Ahenobarb (Cnaeus Domitius Ahenobarbus) és el nom dels següents personatges:
* Gneu Domici Ahenobarb (cònsol 192 aC)
* Gneu Domici Ahenobarb (cònsol 162 aC)
* Gneu Domici Ahenobarb (cònsol 122 aC)
* Gneu Domici Ahenobarb (cònsol 96 aC)
* Gneu Domici Ahenobarb (mort 81 aC)
* Gneu Domici Ahenobarb (pretor), pretor el 54 aC
* Gneu Domici Ahenobarb (cònsol 32 aC)
* Gneu Domici Ahenobarb (cònsol any 32), el pare de Neró
# Congost d'Olvena

El congost d'Olvena és un pas estret entre muntanyes, excavat per les aigües del riu Éssera, afluent del Cinca per l'esquerra, al sud de la Ribagorça aragonesa. El Congosto de Ventamillo, del mateix riu, està situat al nord del congost d'Olvena.
El congost està situat al sud del pantà de Barasona o l'embassament Joaquín Costa (Joaquín Costa Martínez), la Labitolosa, prop de La Pobla de Castre (vila aigua amunt de l'estret) i al nord del Somontano de Barbastre.

## Història

S'han trobat enterraments del VI mil·lenni aC de l'antic neolític.
Des d'Olvena, poble conquerit pel cònsol Fulvi, situat dalt del congost els romans defensaven aquest pas.

## Llocs d'interés

* Cueva del Moro.
* Església romànica situada l'entrada del pas, a la dreta de l'Éssera, a 744 metres d'altitud. És el que queda del castell de Castre.

## Vegeu també

* Llista de l'art rupestre de l'arc mediterrani a l'Aragó
* Via ferrada

## Referències

* ↑ «Olvena, Enciclopèdia aragonesa». Arxivat de l'original el 2015-09-21. [Consulta: 26 octubre 2015].
* ↑ «Congost d'Olvena». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Congost d'Olvena». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Gran Enciclopèdia d'Aragó, Labitolosa». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 26 octubre 2015].
* ↑ «Congost d'Olvena». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Baldellou, V.; Utrilla, P.; García-Gazólaz, J «Variscita de Can Tintorer en el Neolítico Antiguo del valle medio del Ebro». Rubricatum núm.5. Actes del Congrés Internacional Xarxes al Neolític, 2012.
* ↑ «Congost d'Olvena». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Congost d'Olvena». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Maqama

La maqama (àrab: مقامة, maqāma, pl. مقامة, maqāmāt) és un gènere literari específic de la literatura àrab.

## Característiques

Es tracta d'una narració curta que posa en escena un personatge central que es busca la vida a través de l'enginy i l'eloqüència. La narració està escrita en saj, prosa rimada i amb ritme. aquest tipus de relat breu manté la seva independència una d'un altre quant als seus continguts. La seva fi era la diversió entre tertulians, malgrat trobar en ells una retòrica florida i un lèxic rebuscat per donar vida a una temàtica original i divertida.
El creador del gènere va ser Badí-az-Zaman al-Hamadhaní (968-1009) al segle X; un segle més tard, al-Harirí de Bàssora el va estendre, guanyant més notorietat que al-Hamadhaní. Tots dos autors van centrar les seves obres en personatges picarescs, les divagacions dels quals i aprofitaments en parlar enfront de les assemblees dels poderosos són transmeses per un narrador. El protagonista és un estafador eloqüent, un brètol vagabund que es guanya la vida sorprenent als seus espectadors amb expressions virtuoses d'acrobàcies retòriques, que inclouen el domini de la poesia àrab (o de la poesia i la prosa de l'hebreu bíblic en el cas de la maqama hebrea) i de la filosofia clàssiques. Típicament es compon de cinquanta episodis independents en els quals el personatge brètol, normalment disfressat, enganya al narrador per despullar-ho dels seus diners i ficar-ho en destrets o en situacions vergonyoses i, fins i tot, violentes. Malgrat els abusos, el narrador-víctima continua seguint a l'engalipador, fascinat pel seu cabal retòric.

## Principals autors de maqames

* Badi-az-Zaman al-Hamadhaní (969-1008)
* Al-Harirí de Bàssora (1054-1122)
* Yehuda al-Harizí (1170-1235)
* Shlomo ibn Shaqbāl (ca. 1000-1050)
* As-Saraqustí (m. 1143)
* Yosef ibn Zabara

## Referències

* 1 2 3 Mahmoud-Makki Hornedo, Laila-Carmen «El humor en la literatura árabe: La Maqāma de Badīʻ al-Zamān al-Hamaḏānī» (en castellà). Espéculo. Universidad Complutense de Madrid, 50: "Humor y comunicación - Homenaje a Ana María Vigara", gener 2013. Arxivat de l'original el 2014-03-11. ISSN: 1139-3637.
* 1 2 Une création originale, la maqâma Bibliotheque National Francaise Consulta 4 de maig del 2017
* ↑ Badí-az-Zaman, al-Hamadhaní; Prendergast (tr.), W. J. «The Maqámát of Badí‘ al-Zamán al-Hamadhání» (en anglès). Internet Sacred Text Arxive. [Consulta: 3 gener 2024].

## Enllaços externs

   * Maqamah Arxivat 2014-05-09 a Wayback Machine.
   * The Maqámát of Badí‘ al-Zamán al-Hamadhání
   * The Maqamat of al-Hariri
   * The Maqamat as a literary genre
   * Les sessions del Zaragocí. Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. Relats picarescs (maqamat) del segle XII Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.
# Resolució 275 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 275 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada el 22 de desembre de 1969. Després d'una carta del representant de Guinea i l'observació que aquests incidents per Portugal posaven en perill la pau i la seguretat internacionals, el Consell va demanar Portugal que s'abstingués de violar la sobirania i la integritat territorial de Guinea. El Consell lamenta profundament la pèrdua de vides i danys a diversos pobles de Guinea infligits per l'acció des de Guinea Bissau, un territori sota administració portuguesa, advertint solemnement Portugal que si aquests actes es repetissin en el futur el Consell consideraria més mesures per posar en pràctica la resolució. També va instar Portugal a alliberar una barcassa de motor amb el nom de Patrice Lumumba i tots els seus passatgers.
La resolució va ser aprovada amb nou vots, amb sis abstencions de la República de la Xina, Colòmbia, França, Espanya, el Regne Unit i Estats Units.
Guinea havia escrit primer al Consell de Seguretat el 4 de desembre de 1969, per sol·licitar la intervenció, que va ser recolzada per 40 estats africans. Es va informar al Consell de nous atacs aeris al seu territori el 12 de desembre, el que va provocar la celebració de reunions i una resolució per ser aprovada.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)
* Operació Mar Verd
* Imperi Portuguès
* Guerra d'independència de Guinea Bissau

## Referències

* ↑ Wellens, Karen; T.M.C. Asser Instituut. Resolutions and statements of the United Nations Security Council (1946-1989): a thematic guide. BRILL, 1990, p. 73. ISBN 978-0-7923-0796-9.
* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Tour Down Under 2000

El Tour Down Under 2000, segona edició del Tour Down Under, es disputà entre el 18 i el 23 de gener de 2000 sobre un recorregut total de 776,2 quilòmetres repartits entre sis etapes.
La cursa fou guanyada pel francès Gilles Maignan (AG2R Prévoyance), que fou acompanyat al podi per l'australià Stuart O'Grady (Crédit Agricole) i l'alemany Steffen Wesemann (Team Telekom).
La classificació dels punts fou per Guillaume Auger (Big Mat-Auber93), la de la muntanya per a Rene Jorgensen (Memory Card-Jack & Jones), la dels joves per a Sandy Casar (FDJ) i la dels equips pel AG2R Prévoyance.

## Equips participants

En la quarta edició del Tour Down Under hi van prendre part dotze equips, dos d'australians i deu d'europeus.
| Sun-Smart-Mitsubishi | Team Deutsche Telekom | Crédit Agricole | Saeco-Valli |
| United Water-AIS | AG2R Prévoyance | FDJ | Team Polti |
| Memory Card-Jack & Jones | Big Mat-Auber 93 | Linda McCartney Racing | Farm Frites |

## Les etapes

| Etapa | Data | Recorregut | km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1a | 18 de gener | Adelaida - Adelaida | 52,2 km | Koos Moerenhout | Koos Moerenhout |
| 2a | 19 de gener | North Adelaide - Goolwa | 152,0 km | Michael Rogers | Michael Rogers |
| 3a | 20 de gener | Glenelg - McLaren Vale | 184,0 km | Stéphane Bergès | Michael Rogers |
| 4a | 21 de gener | Unley - Modbury | 136,0 km | Steffen Wesemann | Gilles Maignan |
| 5a | 22 de gener | Gawler - Tanunda | 156,0 km | Erik Zabel | Gilles Maignan |
| 6a | 23 de gener | Adelaida - Adelaida | 96,0 km | Robbie McEwen | Gilles Maignan |

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Gilles Maignan (FRA) | AG2R Prévoyance | 19h 02' 02" |
| 2 | Stuart O'Grady (AUS) | Crédit Agricole | + 12" |
| 3 | Steffen Wesemann (GER) | Team Telekom | + 14" |
| 4 | Ludovic Turpin (FRA) | AG2R Prévoyance | + 18" |
| 5 | Sandy Casar (FRA) | FDJ | + 24" |
| 6 | Dominique Rault (FRA) | Big Mat-Auber93 | + 25" |
| 7 | Aleksandr Vinokúrov (KAZ) | Team Telekom | + 28" |
| 8 | Mathew Stephens (GBR) | Linda McCartney | + 4' 11" |
| 9 | René Jörgensen (DEN) | Memory Card-Jack & Jones | + 5' 46" |
| 10 | Emmanuel Magnien (FRA) | Crédit Agricole | + 10' 58" |

## Referències

* Tour Down Under 2000 a sitiodeciclismo.net

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
# Etia nguti

Etia nguti és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 13,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 0-2 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Camerun.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Lamboj, A., 2004. The Cichlid Fishes of Western Africa. Birgit Schmettkamp Verlag, Bornheim, Alemanya. 255p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Foc salvatge

Foc salvatge (títol original: Wilder Napalm) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Glenn Gordon Caron, estrenada l'any 1993. Ha estat doblada al català.

## Argument

Wallace i Wilder Foudroyant són dos germans que tenen un do de piroquinesia. Durant la seva infantesa, el seu poder parla causa accidentalment la mort d'un home, i els dos germans segueixen des d'aleshores camins separats. Wilder renuncia a utilitzar el seu poder, és bomber voluntari, es casa i prova de tenir una vida normal. Wallace utilitza el seu do en el marc d'una atracció de festes. Quan la fira arriba a la ciutat on viu Wilder, Vida, la dona de Wilder que té lleugeres tendències piròmanes, no és pas insensible a l'encant de Wallace. Els dos germans des de llavors rivalitzen pel cor de Vida.

## Repartiment

* Dennis Quaid: Wallace Foudroyant
* Arliss Howard: Wilder Foudroyant
* Debra Winger: Vida Foudroyant
* M. Emmet Walsh: el capità dels bombers
* Jim Varney: Rex

## Acollida

* Crítica: "Una comèdia molt original (...) imaginativa, barrejant arguments melodramàtics, fantàstics i còmics. Una cinta atípica, simpàtica i molt entretinguda"
* El film només es va estrenar a 35 sales de cinema als Estats Units i va informar 84.859 $ al box-office americà.
* Obté un 25% de critiques positives, amb una nota mitja de 3,7/10 i amb 8 critiques recollides, en el lloc Rotten Tomatoes.

## Referències

* ↑ «Foc salvatge». esadir.cat.
* ↑ «Wilder Napalm». The New York Times.
* ↑ Morales, Fernando «Wilder Napalm». El País.
* ↑ (anglès) Wilder Napalm a Box Office Mojo
* ↑ (anglès) Wilder Napalm a Rotten Tomatoes
# Novodjerelíievskaia

Novodjerelíievskaia - Новоджерелиевская (rus) - és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora dreta del Kirpili, a 26 km a l'est de Briukhovétskaia i a 86 km al nord-oest de Krasnodar.
Pertanyen a aquesta stanitsa el khútor de Txeliuskinets i el poble de Beissúgskoie
# Giuşcăïta

La giuşcăïta és un mineral de la classe dels sulfurs.

## Característiques

La giuşcăïta és una sulfosal de fórmula química Ag₂Tl₄Pb₄As₂₀Sb₂S₄₀. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de gener de l'any 2024, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del departament mineralògic-petrogràfic del Museu d'Història Natural de Viena (Àustria), amb el número de catàleg: NHMW-MIN-O2595.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Lengenbach, situada a Fäld, dins el districte de Goms (Valais, Suïssa). Aquesta pedrera suïssa és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Giuşcăite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 febrer 2024].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 77». European Journal of Mineralogy, 36, 1, 06-02-2024, pàg. 165–172. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-165-2024 [Consulta: 22 febrer 2024].
# Congost d'Arboló

El Congost d'Arboló és un congost situat en el límit dels termes municipals de Baix Pallars (antic terme de Gerri de la Sal) i de Soriguera (antic terme d'Estac), tots dos a la comarca del Pallars Sobirà.
Comença, aigües avall, en el lloc on la Noguera Pallaresa rep per la dreta la Llau d'Espital d'Erta, al paratge denominat Espitalderta, entre el Tros de la Borda (al nord) i els Prats (al sud). En aquest lloc també es troben a llevant la cua de la Roca Punxeguda i a ponent, l'extrem sud del Túnel de Costoja. En aquest lloc comença precisament el tram on el termenal entre els dos termes municipals esmentats discorre pel bell mig de la Noguera Pallaresa; aquest tram és tot el Congost d'Arboló, sencer.
El riu segueix en aquell lloc la direcció de nord-est a sud-oest. Al cap de 100 metres justos, el riu fa una abrupta giragonsa en angle recte per agafar la direcció de nord-oest a sud-est. A llevant del congost s'estén el Bosc de la Llau Fonda, i tot seguit torna a girar en angle recte, però d'una forma més suau, agafant la direcció primera. Deixa a l'esquerra la cua del Serrat des Romers i poc després la Llau Fonda, i a la dreta la boca nord del Túnel d'Arboló de la carretera general. Poc després el riu continua fent contínues girades, a causa del relleu accidentat que travessa, i fa una primera girada on agafa la direcció est-oest, després de la qual troba el Pont d'Arboló i a la dreta el paratge dels Pontets. Poc després hi ha un altre sobtat canvi de direcció, en un marcat angle agut. És el lloc on el marge esquerre del riu està ocupat per la Roca del Lladre, relacionat amb el bandoler Lliser d'Arcalís, a l'extrem de ponent de la qual, pràcticament penjada damunt del riu i el congost, es troba l'ermita de la Mare de Déu d'Arboló.
Davant seu, a la dreta del riu, hi ha la boca sud del Túnel d'Arboló, sota la Solana de Costoia, lloc on s'acaba el Congost d'Arboló, uns 150 metres abans de trobar, a la dreta del riu, el poblet del Comte.

## Bibliografia

* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Soriguera - Estac». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.
* Lluís, Joan. El meu Pallars. Volum II. El Pallars Sobirà, 1a part. Barcelona: Editorial Barcino, 1961 (Tramuntana, 7). ISBN 84-7226-118-2.
# Macdoel

Macdoel és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2009 tenia 142 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Macdoel tenia 140 habitants, 37 habitatges, i 29 famílies. La densitat de població era de 386,1 habitants/km².
Dels 37 habitatges en un 48,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,1% hi vivien parelles casades, en un 13,5% dones solteres, i en un 21,6% no eren unitats familiars. En el 10,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,38.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,3% tenia menys de 18 anys, un 14,3% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 8,6% de 45 a 60 i un 7,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 22 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 129,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.750 $ i la renda mediana per família de 27.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 15.625 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 8.244 $. Entorn del 18,8% de les famílies i el 20,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Macdoel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Macdoel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Resolució 273 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 273 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada el 9 de desembre de 1969, després d'una denúncia del Senegal pel que fa al bombardeig de la localitat senegalesa de Samine a partir d'una base portuguesa a Begene. El Consell va condemnar l'acció i va demanar a Portugal que desistís de violar la sobirania i la integritat territorial del Senegal.
La resolució va ser aprovada per 13 vots contra cap; Espanya i els Estats Units es van abstenir.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)
* Imperi Portuguès
* Guerra d'independència de Guinea Bissau
# Gargallà

Gargallà és un poble que pertany al municipi de Montmajor, a la comarca del Berguedà.

## Història

Cap a mitjan segle xix , el lloc, en aquells dies amb ajuntament propi, tenia comptabilitzada una població de 81 habitants. Estava format per 8 cases disseminades. Apareix descrit en el vuitè volum del Diccionari geogràfic-estadístic-històric d'Espanya i les seves possessions d'Ultramar de Pascual Madoz de la següent manera:
| « | GARGALLA: l. con ayunt. en la prov., aud. terr., c. g. de Barcelona (15 leg), part. jud. de Berga (3), dióc. de Solsona: sit. en terreno quebrado con buena ventilacion y clima saludable. Tiene 8 casas diseminadas, y una igl. (San Andrés) de la que es aneja la de Figols, servida por un cura de ingreso de patronato real; y un cementerio contiguo á ella: carece de fuentes, y los vecinos se surten para beber y demas usos domésticos de las aguas de pozos y balsas. El terreno comprende solo 200 cuarteras de tierra de mediana calidad en general, con bastante bosque. prod.: centeno, cebada, escaña y legumbres; cria algun ganado de cerda y lanar, y caza de varias especies. pobl.: 12 vec., 81 alm. cap. prod.: 836,400. imp.: 20,910. | » |
| — (Madoz 1847, p. 312) |||
Avui el poble pertany al municipi de Montmajor. En 2022, tenia empadronats 78 habitants.

## Patrimoni

Hi ha una església sota l'advocació de Sant Andreu.

## Referències

* 1 2 Madoz, 1849, p. 312.
* 1 2 «Nomenclátor Gargallà». Instituto Nacional de Estadística. [Consulta: 10 juny 2023].

## Bibliografia

* Madoz, Pascual. «Gargalla». A: Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar. VIII, 1847.