OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gat snowshoe

El gat snowshoe (sabata de neu en anglès) és una raça de gat relativament nova i originada als Estats Units. El gat snowshoe és un gat de pèl curt, de mida mitjana, amb bona musculatura. El pelatge té el mateix patró de color que el del gat siamès, però es distingeix per les seves quatre "botetes blanques" en les seves potes, que donen origen a la seva denominació. També presenta una "V" invertida en el seu rostre, de color blanc. S'enfosqueixen amb el transcurs dels anys, i el llom sol esdevenir d'un to marró xocolata. El cap pot ser tant triangular, com arrodonida (applehead). Els ulls són blaus. Aquesta raça es caracteritza per ser enèrgica, juganera, intel·ligent, sociable, demandant i afectuosa.

## Història

Aquesta raça de gat va ser el resultat de l'encreuament del gat siamès (siamès tradicional) amb el gat britànic de pèl curt o amb el gat americà de pèl curt. El gat snowshoe va ser vist per primera vegada a la dècada del 1960 a Filadèlfia, quan la criadora de gats siamesos Dorothy Hinds-Daugherty va obtenir cries amb aquest patró de color. En aquest moment, aquesta criadora va començar a promoure i difondre la raça. Després, Vikki Olander va prosseguir amb aquesta tasca, que va buscar el reconeixement del gat snowshoe com a raça per part d'associacions de gats. El 1993 el gat snowshoe va ser acceptat per la TICA (The International Cat Association).

## Estàndard

Estàndard del snowshoe:
* General: el Snowshoe és un gat de mida mitjana, que combina característiques dels seus ancestres shorthairs i orientals (com el gat siamès).
* Cos: llarg i ferm, però no en extrem. De grandària, ossos i musculatura mitjans.
* Cap: de forma de falca, amb contorns arrodonits. Musell de bona longitud, pòmuls elevats amb suaus contorns, mentó ferm.
* Orelles: de mida mitjana a mig gran, en proporció al cos, àmplies a la base, lleugerament arrodonides.
* Ulls: de forma ovalada, amb major longitud que profunditat, lleument inclinats cap a la base de les orelles. Els ulls són de color blau, brillants i expressius.
* Cua: mitjana, de longitud en proporció al cos.
* Pelatge: curt a mig curt, sense subcapa, de textura suau.
* Colors: blau point i senyal point.
* Desqualificacions: pelatge llarg, colors d'ulls que no siguin blau, patró blanc que oculti els punts de color. Ha de tenir les "botetes blanques" en cadascuna de les seves potes.
* Creuaments permesos: amb siamesos (gat siamès) i americans de pèl curt (gat americà de pèl curt).

## Vegeu també

* Siamès modern

## Referències

* ↑ Segons l'estàndard de TICA

## Bibliografia

* Clutterbuck, Martin R. (2004). Siamese Cats: Legends and Reality. Bangkok: White Lotus. ISBN 974-480-053-4
* Connor, Janine (2007). I am Siamese - How to raise Siamese cats and kittens. ISBN 978-0-9804291-0-7.
* Weir, Harrison (1889). Our Cats. London. ISBN 1846640970.

## Enllaços externs

* ESTÁNDAR FIFe - SNOWSHOE Arxivat 2009-02-03 a Wayback Machine.
* ESTÁNDAR AACE - SNOWSHOE Arxivat 2009-04-17 a Wayback Machine.
* ESTÁNDAR ACFA - SNOWSHOE Arxivat 2010-01-17 a Wayback Machine.
* TICA The International Cat Association
* "Siam: America 's First Siamese Cat". Arxivat 2009-05-05 a Wayback Machine.
# Leopardus guttulus

Leopardus guttulus és una espècie de mamífer carnívor de la família dels felins i del gènere Leopardus que habita les selves subtropicals del centre-est de Sud-amèrica. En arribar la nit surt a recórrer el seu territori a la recerca dels animals que constitueixen el seu aliment: aus i rosegadors.

## Distribució

Es troba al centre i sud del Brasil, est de Bolívia, nord de l'Uruguai, el Paraguai i el nord de l'Argentina.

## Taxonomia

Aquesta espècie fou descrita originalment l'any 1872 pel zoòleg alemany Reinhold Friedrich Hensel. Durant molt de temps només fou considerada una subespècie de Leopardus tigrinus (L. t. guttulus).
Tanmateix, un estudi genètic publicat l'any 2013 i dut a terme sobre dues poblacions de L. tigrinus del Brasil, que aparentment tenien continuïtat geogràfica, mostraren que no hi havia flux genètic entre elles. Aquest fet permeté el seu reconeixement com a integrants d'espècies diferents, L. guttulus al sud i L. tigrinus al nord-est.
Les poblacions australs d'aquest animal mostren una recent i contínua hibridació amb el gat de Geoffroy (L. geoffroyi) a la zona de contacte entre ambdues espècies, fet que es tradueix en casos que presenten una mescla interespecífica que arriba a grans extrems.

## Referències

* ↑ «Leopardus tigrinus». A: Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
* 1 2 Trigo, Tatiane C.; Alexsandra Schneider, Tadeu G. de Oliveira, Livia M. Lehugeur, Leandro Silveira, Thales R.O. Freitas i Eduardo Eizirik «Molecular Data Reveal Complex Hybridization and a Cryptic Species of Neotropical Wild Cat» (en anglès). Current Biology, 23, 24, 2013, pàg. 2.528-2.533.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Santa Monica

* Per a altres significats, vegeu «Santa Mònica».
Santa Monica és una ciutat a l'oest de Los Angeles, que pertany al Comtat de Los Angeles a l'estat de Califòrnia als EUA. La ciutat toca amb el port de Santa Mònica a l'oest, amb Pacific Palisades i Brentwood al nord i amb Los Angeles i Mar Vista a l'est i amb Venice (Los Angeles) al sud. La seva àrea total és de 41,2 km² 21,4 dels quals és terra i la resta mar amb 3 milles marines navegables (5.6 km).
Segons el cens de 2004, la ciutat té una població de 96500 habitants, i s'estima que el 2006 la població va arribar als 103255 habitants. El nom de la ciutat prové del santoral cristià, i de Santa Mònica d'Hipona, mare de Sant Agustí nascuda a Algèria. El nom el varen posar els pobladors espanyols sota el comandament de Gaspar de Portolà que conquistaren la ciutat la festivitat de Santa Mònica. En les comunitats de patinadors i surfistes, la ciutat és coneguda com a Dogtown.
A conseqüència de les bones condicions climàtiques, Santa Monica s'ha convertit en un important centre turístic que ha comportat un increment dels llocs de feina i augment de la població. La ciutat també és coneguda, per ser la ciutat on més contribuïdors hi ha als candidats demòcrates a la Casa Blanca, i també per l'elevat nombre de persones sense sostre, normalment adolescents que han fugit de casa. Per aquest motiu també se la coneix com la Homeless Capital of the West.

## Meteorologia

Santa Monica gaudeix de 325 dies de sol anual. Habitualment, a la primavera (d'abril a maig) els dies són clars i amb força sol.

## Demografia

Segons el cens de l'any 2000, hi havia 84084 persones que vivien a la ciutat, tot i que en els darrers anys ha augmentat ràpidament. La densitat de població era del 3,930.4/km² (10,178.7/mi²). La distribució ètnica era 78,29% de caucàsics, 3,78% d'Afro-americans, 0,47% natius americans, 7,25% Asiàtics, 0,10% polinesis, 5,97% d'altres ètnies, i 4,13% de més d'una ètnia. El 13,44% és hispana.
Per edats el 14,6% es troba per sota dels 18 anys, 6,1% entre 18 i 24, 40,1% entre 25 i 44, 24,8% entre 45 i 64, i 14,4% per sobre dels 65 anys. La mitjana d'edat és de 39 anys. Per cada 100 dones hi ha 93.0 homes. Per cada 100 dones per sobre dels 18 anys, hi ha 91.3 homes.

## Persones il·lustres

    Categoria principal: Persones de Santa Monica
* Sean Astin, actor
* Anjelica Huston, actriu
* Lorenzo Lamas, actor
* Sean Penn, actor
* Robert Redford, actor
* Robert Trujillo, baixista de Metallica
* Suzanne Vega, cantant
* Gloria Stuart, actriu

## Enllaços externs

* City of Santa Monica (anglès)
# Tallareta de l'Atles

La tallareta de l'Atles, anteriorment anomenada tallareta del desert (Curruca deserticola; syn: sylvia deserticola) és una espècie d'ocell de la família dels sílvids (Sylviidae) que habita al pis inferior dels boscos o matoll de les muntanyes d'Àfrica nord-occidental, al Marroc, Algèria i Tunis. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Aquesta espècie estava classificada en el gènere Sylvia, però el Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 10.2, 2020) el transferí al gènere Curruca. Segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon apareix classificat encara dins del gènere Sylvia.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «tallareta de l'Atles». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ Tallareta del desert a TERMCAT Rev. 23/09/2012
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 633. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Tristram's Warbler. Curruca deserticola (formerly as: Sylvia deserticola)» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ «Taxonomic Updates IOC» (en anglès). Congrés Ornitològic Internacional, 25-07-2020. [Consulta: 5 agost 2022].
# Bandi

Bandi (Corea del Nord, 1950) és el pseudònim utilitzat per un escriptor de Corea del Nord.
Nascut el 1950 a la Xina de pares coreans, que s'hi havien exiliat durant la Guerra de Corea. Va créixer a la Xina fins que la seva família es va establir de nou a Corea del Nord. Durant els anys 1970s, Bandi va aconseguir publicar alguna de les seves primeres obres.
Després de la mort de Kim Il-sung el 1994 i el tràngol que va seguir, Bandi va perdre diverses persones properes. Aquests fets van fer que es desencantés del règim nord-coreà i que comencés a escriure literatura dissident. Va tenir l'oportunitat de publicar quan un amic seu d'Hamburg es va establir a la Xina. Va aconseguir enviar-li els escrits via un missatger i finalment el llibre es va poder publicar a Corea del Sud.
A Corea del Nord, és membre de la Korean Writers' Alliance i escriu per a les seves revistes i publicacions. Bandi encara viu a Corea del Nord. Tot i que ha expressat disposició a deixar el país, no ho pot fer perquè hi té família.
El 2017 Edicions del Periscopi va publicar en català L'acusació, de Bandi, amb traducció d'Hèctor Bofill i Hye Young Yu.
El gener de 2018 es publicà un recull de poemes titulat The Red Years a Corea del Sud.

## Referències

* 1 2 To, 2017, p. 5.
* ↑ Sang-Hun, Choe. «A Dissident Book Smuggled From North Korea Finds a Global Audience». nytimes.com, 19-03-2017. [Consulta: 13 maig 2017].
* ↑ To, 2017, p. 7.
* ↑ Hilton, Isabel. «The Accusation by Bandi – review: unflinching tales from North Korea». the Guardian. [Consulta: 13 maig 2017].
* ↑ To, 2017, p. 6.
* ↑ Berga, Miquel «Bandi». El Punt Avui.
* ↑ Rao, Mythili G. «Reading North Korean Poems During the South Korean Olympics». The New Yorker, 21-02-2018 [Consulta: 28 març 2018].

## Bibliografia

* To, Hŭi-un. «Esipuhe: Tulikärpänen, joka valaisee pimeyteen vajonnutta Pohjois-Koreaa». A: Bandi. Syytös (en finès). Helsinki: Schildts & Söderströms, 2017. ISBN 978-951-52-4129-0.
# Colibrí de cua metàl·lica olivaci

El colibrí de cua metàl·lica olivaci (Chalcostigma olivaceum) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita zones obertes dels Andes des del centre i sud-est del Perú, fins al centre de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Colibrí de cua metàl·lica olivaci». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Can Montal de la dreta

Can Montal de la dreta és una obra d'Arenys de Mar (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa de dos cossos d'amplada i de tres plantes, amb teulada a dues vessants. Té dues obertures al primer pis unides per un balcó, un rest de finestres amb arcs de mig punt i ulls de bou a les golfes. Esgrafiats molt acurats a les façanes i reixes i balcó de ferro. La façana a la planta baixa és de pedra, al primer pis està esgrafiada i al segon està arrebossada. Hi ha un gran ràfec que fa de coronament de la façana.

## Referències

* ↑ «Can Montal de la dreta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 juliol 2015].
# Khamica Bingham

Khamica Bingham (n. 15 de juny de 1994) és una atleta de pista canadenca que s'especialitza en els 100 metres. Ella ha representat el Canadà als Jocs Panamericans, Jocs de la Commonwealth i el Campionat del Món d'atletisme.
Bingham va néixer el 15 de juny de 1994 a Brampton, Ontario. Ella es va convertir en part del rècord nacional en dones a 4×100 m de relleus per equips, juntament amb Kimberly Hyacinthe, Crystal Emmanuel i Shai-Anne Davis.

## Referències

* 1 2 «Khamica Bingham». Canadian Olympic Committee. [Consulta: 19 setembre 2015].
* ↑ «Canada's Rio-bound women sprinters giving men a run for their money». The Chronicle-Journal [Thunder Bay, Ontario], 13-05-2015 [Consulta: 16 maig 2015].
* ↑ «World Championship finalist Khamica Bingham to race at AC Indoor Open». Arxivat de l'original el 2015-06-30. [Consulta: 13 juliol 2016].
* ↑ York U sprinter Khamica Bingham hopes to compete at Pan Am Games

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Khamica Bingham
* Khamica Bingham Profile at All-Athletics.com Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Mare de Déu del Carme de Cabó

La Mare de Déu del Carme de Cabó és una capella de Cabó (Alt Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petita capella d'una sola nau coberta amb volta i absis pla. A la façana principal hi ha la porta d'arc de mig punt, un petit ull de bou i el campanar d'espadanya d'un sol ull. El parament és de pedres unides amb morter sense fer filades.

## Referències

* ↑ «Mare de Déu del Carme de Cabó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Santa Monica (Texas)

Santa Monica és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 78 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Santa Monica tenia 78 habitants, 30 habitatges, i 24 famílies. La densitat de població era de 86 habitants/km².
Dels 30 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60% hi vivien parelles casades, en un 20% dones solteres, i en un 20% no eren unitats familiars. En el 20% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 28,2% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.482 $ i la renda mediana per família de 24.286 $. Els homes tenien una renda mediana de 48.750 $ mentre que les dones 13.750 $. La renda per capita de la població era de 14.438 $. Aproximadament el 30,8% de les famílies i el 35,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Santa Monica». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Santa Monica». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Fiorenzo Marini

Fiorenzo Marini (Viena, 14 de març de 1914 - Chieri, 25 de gener de 1991) fou un tirador d'esgrima italià, especialista en espasa, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on va guanyar la medalla de plata en la prova d'espasa per equips del programa d'esgrima. No va ser fins al 1960 quan va disputar els segons Jocs, a Roma. En aquesta ocasió guanyà la medalla d'or en la prova d'espasa per equips. En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del món d'esgrima, d'or el 1950, de plata el 1951 i de bronze el 1953.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Fiorenzo Marini». [Consulta: 1r agost 2022].
# Bandicota savilei

Bandicota savilei és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Cambodja, Myanmar, Tailàndia, el Vietnam i, probablement, Laos. El seu hàbitat natural són les zones degradades. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. Aquest tàxon fou anomenat en honor de l'enginyer britànic Leopold Halliday Savile.

## Referències

* ↑ Aplin, K. Bandicota savilei. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 20 març 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 359-360. ISBN 978-0801893049.
# Can Montaner del Palou

Can Montaner del Palou és una obra de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa urbana situada al nucli del Palou, davant de la carretera d'Olivella. És un edifici aïllat de planta irregular i tres crugies. El cos central sobresurt respecte els laterals, de dos nivells d'alçat, amb el pis de les golfes. La coberta és a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana. Al centre del frontis hi ha el portal d'arc pla arrebossat, sobre el qual hi ha un finestral de les mateixes característiques amb sortida a un balcó de baranes forjades. Queda rematat amb un plafó ceràmic amb iconografia religiosa i un rellotge de sol ovalat. Les golfes s'obren amb una galeria de cinc pòrtics d'arc de mig punt, el central de majors dimensions, i brancals ceràmics. Els cossos laterals presenten una finestra per pis, la superior amb sortida a un petit balcó. El cos de llevant es prolonga amb el celler, amb un portal d'arc escarser arrebossat, sota el qual hi ha un pedrís que permetia abocar el raïm. A la façana posterior hi ha adossats diversos cossos d'alçades i cobertes variables. El ràfec està acabat amb una imbricació de teules i rajoles ceràmiques. L'acabat exterior és arrebossat i pintat de color blanc a la façana principal, mentre que la resta té el parament de paredat comú vist.

## Història

Al cadastre de l'any 1716-17 hi apareix un tal Andreu Muntane del Palou. Més endavant, segons consta en el llibre d'Apeo de l'any 1847, la masia pertanyia a Pau Parés i Llopis.

## Referències

* 1 2 «Can Montaner del Palou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
* 1 2 Can Montaner del Palou, Mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona
# Funcions de Weierstrass

En matemàtiques, les funcions de Weierstrass són un conjunt de funcions especials de variable complexa que són auxiliars a la funció el·líptica de Weierstrass. Han estat nomenades en honor del matemàtic alemany Karl Weierstrass (1815 - 1897).

## Funció sigma de Weierstrass

La funció sigma de Weierstrass associat a una xarxa bidimensional $\Lambda \subset \mathbb {C}$ es defineix com el producte
    $\sigma (z;\Lambda )=z\prod _{w\in \Lambda ^{*}}\left(1-{\frac {z}{w}}\right)e^{z/w+{\frac {1}{2}}(z/w)^{2}}$
on $\Lambda ^{*}$ denota $\Lambda -\{0\}$.

## Funció zeta de Weierstrass

La funció zeta de Weierstrass es defineix per la suma
    $\zeta (z;\Lambda )={\frac {\sigma '(z;\Lambda )}{\sigma (z;\Lambda )}}={\frac {1}{z}}+\sum _{w\in \Lambda ^{*}}\left({\frac {1}{z-w}}+{\frac {1}{w}}+{\frac {z}{w^{2}}}\right).$
La funció zeta Weierstrass és la derivada logarítmica de la funció sigma. La funció zeta es pot reescriure com:
    $\zeta (z;\Lambda )={\frac {1}{z}}-\sum _{k=1}^{\infty }{\mathcal {G}}_{2k+2}(\Lambda )z^{2k+1}$
on ${\mathcal {G}}_{2k+2}$ és la sèrie d'Eisenstein de pes 2k + 2.
La derivada de la funció zeta és $-\wp (z)$, on $\wp (z)$ és la funció el·líptica de Weierstrass.
En la teoria de nombres, no s'ha de confondre la funció zeta de Weierstrass amb la funció zeta de Riemann.

## Funció eta de Weierstrass

La funció eta de Weierstrass es defineix com
    $\eta (w;\Lambda )=\zeta (z+w;\Lambda )-\zeta (z;\Lambda ),{\mbox{ per a qualsevol }}z\in \mathbb {C}$ i qualsevol w en la gelosia $\Lambda$
Està ben definit, és a dir, $\zeta (z+w;\Lambda )-\zeta (z;\Lambda )$ només depèn del vector de xarxa w.
No s'ha de confondre la funció eta de Weierstrass amb la funció eta de Dedekind o amb la funció eta de Dirichlet.

## Funció p de Weierstrass

La funció p de Weierstrass està relacionada amb la funció zeta per
    $\wp (z;\Lambda )=-\zeta '(z;\Lambda ),{\mbox{ per a qualsevol }}z\in \mathbb {C}$
La funció p de Weierstrassés una funció el·líptica uniforme de l'ordre N = 2 amb un pol doble en cada punt de la xarxa i no té cap altre pol.

## Referències

* ↑ Funció sigma Arxivat 2017-12-01 a Wayback Machine., en Planetmath (anglès)

## Vegeu també

* Funció de Weierstrass
# Carl Fredrik Nyman

Carl Fredrik Nyman (1820, Estocolm - 1893, ibíd.) va ser un botànic suec especialitzat en els briòfits.
Nyman va ser curador al "Riksmuseum d'Estocolm". Junt amb Heinrich Wilhelm Schott i Karl Georg Theodor Kotschy, publicaren Analecta botanica, el 1854.

## Obra

* Conspectus Florae Europaeae amb 4 parts: 1 - setem 1878; 2 - oct 1879; 3 - prob. jul 1881; 4 - oct 1882 Additamenta - dic 1885
* Sylloge Florae Europaeae...Oerebroae, 1885
* Nyman, CF; S Jacobsson. Utkast Till Svenska Vaxternas Naturhistoria, Eller, Sveriges Fanerogamer Skildrade I Korthet Med Deras Vaxtstallen Och Utbredning M.M., Deras Egenskaper, Anvandning Och Historia I Allmanhet. Ed. Gidlund. ISBN 91-7021-303-8

## Honors
### Eponimia
#### Gèneres

* (Meliaceae) Nymania Lindb.
* (Euphorbiaceae) Nymania K.Schum.

#### Espècies (27 + 2 + 2 + 1)

* (Asclepiadaceae) Cryptolepis nymanii (K.Schum.) P.I.Forst.
* (Elaeocarpaceae) Sloanea nymanii K.Schum. & A.C.Sm.
* (Fagaceae) Lithocarpus nymanianus Rehder
* (Meliaceae) Dysoxylum nymanianum Harms
* (Orchidaceae) Habenaria nymaniana Schltr.

## Referències

* ↑ in Notes. Sallsk. Faun. et Fl. Fenn. ix 1868 290, in obs. ["Trans. Nov. Scand."] (IK)
* ↑ Nachtr. Fl. Schutzgeb. Südsee [Schumann & Lauterbach] 291 1905 (IK)
* ↑ Austrobaileya 3(2): 275 1990 (IK)
* ↑ J. Arnold Arbor. xxv. 276 1944 descr. ampl. (IK)
* ↑ J. Arnold Arbor. 1929, x 133 (IK)
* ↑ Nachtr. Fl. Schutzgeb. Südsee [Schumann & Lauterbach] 282 1905 (IK)
* ↑ Repert. Spec. Nov. Regni Veg. Beih. 1: 12 1911 (IK)
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# Santa Mónica (Uruguai)

Santa Mónica és una antiga localitat del departament de San José, al sud de l'Uruguai, la qual forma part des del 2006 de la Ciudad del Plata. La ruta nacional 1 connecta Santa Mónica amb Montevideo. Limita amb Playa Pascual al sud-oest. Tots dos municipis, al costat d'altres poblacions properes, van ser integrats el 2006 a la Ciudad del Plata.

## Població

Segons les dades del cens de 2004, Santa Mónica tenia una població aproximada de 2.561 habitants.

## Referències

* ↑ Decret legislatiu 18.052 Arxivat 2011-08-27 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ «Cens de 2004 del Departament de San José» (XLS) (en castellà). INE, 2004. Arxivat de l'original el 2012-03-29. [Consulta: 4 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Mapa de l'INE de Playa Pascual – Santa Mónica (castellà)