OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Copa del Rei de futbol 1994-95

La Copa del Rei de Futbol 1994-95 va ser l'edició número 93 de la competició. Van participar els equips de Primera, Segona, Segona B i alguns de tercera, excepte filials. El Campió fou el Deportivo de la Coruña, que s'imposà per 2-1 al València CF a la final disputada a l'Estadi Santiago Bernabeu.
El València arribava a la final després d'estar quinze anys sense disputar cap final, i setze anys sense jugar cap final d'aquesta competició. Per la seua banda, era la primera vegada que el Deportivo de la Coruña disputava cap final, tot i haver estat a punt de guanyar la Lliga la temporada anterior. Cinquanta mil valencianistes van anar a Madrid aquell dia, sent la major mobilització d'aficionats de la història del club. El partit, conegut com la final de l'aigua per la pluja que va caure a Madrid, obligà a suspendre el partit amb el marcador 1-1, després d'un gol de falta de Mijatovic, i amb el València CF dominant el partit. Finalment l'equip gallec guanyaria el primer trofeu de la seua història quan el partit es reprenguera tres dies després, marcant Alfredo Santaelena un gol al segon cinquanta-huit de la represa.

## Eliminatòries prèvies

Es van disputar quatre rondes prèvies abans d'arribar a vuitens de final.

## Vuitens de final

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Albacete Balompié | 3–2 | Real Zaragoza | 2–1 | 1–1 |
| Athletic Club | 4–1 | Reial Betis | 4–0 | 0–1 |
| FC Barcelona | 4–5 | Atlètic de Madrid | 1–4 | 3–1 |
| UE Lleida | 1–7 | RC Deportivo de La Coruña | 0–3 | 1–4 |
| Palamós CF | 1–2 | Rayo Vallecano | 0–1 | 1–1 |
| Reial Madrid | 2–4 | València CF | 1–2 | 1–2 |
| Sporting de Gijón | 4–1 | CD Badajoz | 1–1 | 3–0 |
| CD Toledo | 1–3 | RCD Mallorca | 1–1 | 0–2 |

## Quarts de final

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Atlètic de Madrid | 1–2 | Albacete Balompié | 1–1 | 0–1 |
| RC Deportivo de La Coruña | 3–0 | Athletic Club | 3–0 | 0–0 |
| RCD Mallorca | 1–4 | València CF | 1–0 | 0–4 |
| Sporting de Gijón | 2–1 | Rayo Vallecano | 1–1 | 1–0 |

## Semifinals

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Sporting de Gijón | 1–2 | RC Deportivo de La Coruña | 0–2 | 1–0 |
| València CF | 3–1 | Albacete Balompié | 1–1 | 2–1 |

## Final

| Equip 1 | Marcador | Equip 2 |
| València CF | 1-2 | RC Deportivo |

## Campió

* Campions de la Copa d'Espanya 1995
* RC Deportivo de La Coruña 1r títol

## Referències

* ↑ linguasport 1995 (castellà)
* ↑ Lahuerta, 2014, p. 153.
* 1 2 3 Se cumplen 20 años del fichaje de Mijatovic por el Valencia CF notícia a Deporte Valenciano del 3 de juliol de 2013 (castellà)
* 1 2 Lahuerta, 2014, p. 154.
* ↑ Gol d'Alfredo a Youtube

## Bibliografia

* Lahuerta, Rafa. La balada del Bar Torino. València: Llibres de la Drassana, 2014. ISBN 978-84-942860-1-8.
# Cos Superior d'Advocats de l'Estat

El cos superior d'advocats de l'Estat és el conjunt de funcionaris públics al servei de l'Administració pública d'Espanya format per advocats de l'Estat. Depenen de l'Advocacia General de l'Estat que, amb rang de Subsecretaria, s'integra orgànicament al Ministeri de Justícia d'Espanya.
Els advocats de l'Estat, sota la direcció d'aquest departament, tenen encomanada la defensa jurídica de l'Estat i de les seves principals institucions en qualsevol jurisdicció - tant dels tribunals interns com dels internacionals -, així com l'assistència jurídica consultiva a tota l'Administració.
La seva formació jurídica ve garantida per les oposicions d'accés, que, convocades per l'Estat espanyol, són reconegudes meritòriament tant a nivell nacional com internacional.
Molts dels seus membres han assolit alts càrrecs en la política, entre ells l'ex vicepresident del Govern Alfonso Osorio, María Dolores de Cospedal o Soraya Sáenz de Santamaría, o han estat directius de les principals empreses espanyoles, com Pablo Isla o Mario Conde. També alguns han aprofundit en estudis jurídics, com Francisco García Gómez de Mercado o Luis Cazorla Prieto, i altres han desenvolupat tasques en altres àmbits, com el pensador Joaquín Costa o l'escriptor Antonio Pau, entre d'altres.

## Enllaços externs

* Cos Superior d'Advocats de l'Estat - Lloc web oficial (castellà)
# Cristina de Hessen

Cristina de Hessen —Christine von Hessen (alemany)— (Kassel, 29 de juny de 1543 -Kiel, 13 de maig de 1604) fou una princesa de la Casa de Hessen, filla del landgravi Felip I de Hessen (1504-1567) i de Cristina de Saxònia (1505-1549).
La seva mare va morir quan només tenia sis anys, de manera que la seva tia Elisabet de Hessen es va fer càrrec de la seva educació, molt estricta segons els cànons de la Reforma. Va rebre una proposta de casament per part del rei de Suècia Eric XIV, però el seu pare va preferir optar per un dels seus homes de confiança com a marit de la seva filla.
Cristina es va encarregar d'educar diligentment els seus fills. Com a duquessa va donar suport a la construcció de diverses esglésies i escoles i va establir beques per a estudiants de teologia. Després de la mort del seu marit, va establir la residència al castell de Kiel des d'on va defensar els interessos familiars, donant suport al seu fill Felip en els seus drets sobre el ducat. Va escriure textos i cançons de caràcter religiós, com els Psalms (Slesvig, 1590) i el llibre Prayer (Lübeck, 1601).
El 17 de desembre de 1564 es va casar amb al palau de Gottorp amb Adolf I de Schleswig-Holstein-Gottorp (1526-1586), fill del rei Frederic I de Dinamarca (1471-1533) i de la seva segona dona Sofia de Pomerània (1498-1568). El matrimoni va tenir deu fills:
* Frederic (1568-1587).
* Sofia (1569-1634), casada amb el duc Joan VII de Mecklenburg-Schwerin (1558-1592).
* Felip (1570-1590).
* Cristina (1573-1625), casada amb el rei de Suècia Carles IX (1550-1611).
* Elisabet (1574-1587).
* Joan Adolf (1575-1616), arquebisbe de Bremen i bisbe de Lübeck, casat amb la princesa Augusta de Dinamarca (1580-1639).
* Anna (1575-1625), casada amb Enno III d'Ostfriesland.
* Cristià (1576-1577).
* Agnès (1578-1627).
* Joan Frederic (1579-1634), arquebisbe de Bremen i bisbe de Verden.

## Bibliografia

* Ludwig Karl James Aegidi: Das Erbfolgerrecht Herzog Friedrich's VIII. auf die Herzogthümer Schleswig. Kiel 1865, S. 49
* Johannes Voigt: Die Erb-Ansprüche des Brandenburgischen Hauses an die Herzogthümer Schleswig-Holstein, a: Allgemeine Zeitschrift für Geschichte, VII (1847), S. 193–261, hier insbesondere: S. 218 f. ([format digital])
# Cristina de Mecklenburg-Gustrow

Cristina de Mecklenburg-Gustrow (en alemany Christine von Mecklenburg-Güstrow) va néixer a Güstrow (Alemanya) el 14 d'agost de 1663 i va morir a Gedern el 3 d'agost de 1749. Era filla del duc Gustau Adolf (1633-1695) i de la princesa Magdalena Sibil·la de Schleswig-Holstein-Gottorp (1631-1719).

## Matrimoni i fills

El 14 de maig de 1663 es va casar a Güstrow amb el comte Lluís Cristià de Stolberg-Gedern (1652-1710), fill d'Enric Ernest de Stolberg-Wernigerode (1593-1672) i d'Anna Elisabet de Stolberg-Wernigerode (1624-1668). El matrimoni va tenir els següents fills:
* Gustau Adolf (1684-1684)
* Gustau Ernest (1685-1689)
* Frederica Carlota (1686-1739)
* Emília Augusta (1687-1730)
* Cristiana Lluïsa (1688-1691)
* Albertina Antònia (1689-1689)
* Carles Lluís (1689-1691)
* Gustava Magdalena (1690-1691)
* Cristià Ernest (1691-1771)
* Cristina Elionor (1692-1745)
* Frederic Carles (1693-1767), casat amb Lluïsa Enriqueta de Nassau-Saarbrücken (1705-1766).
* Ernestina Guillemina (1695-1759)
* Frederica Lluïsa (1696-1697)
* Lluís Adolf (1697-1698)
* Enric August (1697-1748)
* Sofia Cristiana (1698-1771)
* Ferranda Enriqueta (1699-1750), casada amb Jordi August d'Erbach-Schönberg (1691-1758).
* Ludolf Lebrecht (1701-1702)
* Cristià Lluís (1701-1701)
* Augusta Maria (1702-1768)
* Carolina Adolfina (1704-1707)
* Filipina Lluïsa (1706-1744)

## Enllaços externs

* Cristina de Mecklenburg-Gustrow
# Cristina de Lorena

Cristina de Lorena (Bar-le-Duc, ducat de Lorena, 16 d'agost de 1565-Florència, Gran ducat de Toscana, 19 de desembre de 1636) fou una princesa de la casa de Lorena que va esdevenir consort, i posteriorment regent, del Gran ducat de Toscana.

## Família

Va néixer el 1565 a la població de Bar-le-Duc, en aquells moments situada al ducat de Lorena i que avui en dia forma part del departament del Mosa, sent filla del duc Carles III de Lorena i Clàudia de França. Per línia paterna fou neta del duc Francesc I de Lorena i Cristina de Dinamarca, i per línia materna del rei Enric II de França i Caterina de Mèdici.
Fou germana dels ducs Enric II i Francesc II de Lorena; i d'Elisabet de Lorena, casada amb Maximilià I de Baviera.
A la mort de la seva mare, ocorreguda el febrer de 1575, fou educada per la seva àvia Caterina de Mèdici, restà a la cort francesa durant un llarg període.
Es casà el 3 de maig de 1589 a la catedral de Florència amb Ferran de Mèdici, fill del duc Cosme I de Mèdici i Elionor de Toledo. D'aquesta unió nasqueren:
* Cosme II de Mèdici (1590-1621), Gran duc de Toscana
* Elionor de Mèdici (1591-1617)
* Caterina de Mèdici (1593-1629), casada el 1617 amb Ferran I de Màntua
* Francesc de Mèdici (1594-1614), militar
* Carles de Mèdici (1595-1666), cardenal
* Filippino de Mèdici (1598-1602)
* Llorenç de Mèdici (1599-1648)
* Maria Magdalena de Mèdici (1600-1633), reclosa en un convent
* Clàudia de Mèdici (1604-1648), casada el 1621 amb el duc Frederic Ubald della Rovere i el 1626 amb l'arxiduc Leopold V d'Àustria
A la mort de l'espòs, ocorreguda el febrer de 1609, actuà com a regent del Gran ducat de Toscana en nom del seu fill Cosme II de Mèdici. Ocupà aquest càrrec fins al 1611, moment en el qual son fill fou nomenat major d'edat. A la mort prematura del seu fill (febrer de 1621) restà a la cort de Florència al costat del seu net Ferran II de Mèdici.
Interessada pels afers científics, va mantenir una relació epistolar amb Galileo Galilei, el qual va dedicar-li una de les seves quatre Lettere copernicane datada el 1615, en què el científic refutava que les seves doctrines estiguessin en contra de la Bíblia. Així mateix, Antonio Santucci li va dedicar la Ruota perpetua, un complex sistema de càlculs astronòmics realitzat després de 1582.

## Enllaços externs

* http://genealogy.euweb.cz/lorraine/lorraine4.html (anglès).
* Carta de Galileu enviada a Cristina de Lorena (italià).
# Pinewood Estates

Pinewood Estates és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.633 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pinewood Estates tenia 1.633 habitants, 528 habitatges, i 482 famílies. La densitat de població era de 47,7 habitants/km².
Dels 528 habitatges en un 46,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 84,1% hi vivien parelles casades, en un 5,1% dones solteres, i en un 8,7% no eren unitats familiars. En el 8% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 30,4% de 45 a 60 i un 8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 72.917 $ i la renda mediana per família de 78.497 $. Els homes tenien una renda mediana de 61.429 $ mentre que les dones 31.985 $. La renda per capita de la població era de 28.350 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pinewood Estates». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pinewood Estates». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Cocculus

Cocculus és un gènere de plantes que adopten la forma d'arbusts o lianes. Són plantes natives de les regions temperades o tropicals d'Amèrica del Nord, Àsia i Àfrica. L'espècie que es fa servir en farmacologia, Anamirta cocculus, hi està relacionada. A Espanya, totes les espècies de Cocculus figuren en la llista de plantes de venda regulada.

## Algunes espècies

* Cocculus carolinus (L.) DC. (Estats Units)
* Cocculus diversifolius DC. – (Texas, Arizona i nord de Mèxic)
* Cocculus hirsutus (L.) Diels
* Cocculus laurifolius DC. –
* Cocculus orbiculatus (L.) DC. –
* Cocculus sarmentosus (Lour.) Diels (Taiwan)

### Anteriorment ubicades al gènere Cocculus

* Jateorhiza palmata (Lam.) Miers (com C. palmatus (Lam.) DC.)
* Pericampylus glaucus (Lam.) Merr. (com C. incanus Colebr.)
* Sinomenium acutum (Thunb.) Rehder & E.H.Wilson (com C. diversifolius Miq.)
* Tinospora cordifolia (Willd.) Hook.f. & Thomson (com C. cordifolius (Willd.) DC.)

## Referències

* ↑ «Cocculus DC.». TROPICOS. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 7 desembre 2009].
* ↑ «Subordinate Taxa of Cocculus DC.». TROPICOS. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 7 desembre 2009].
* 1 2 «GRIN Species Records of Cocculus». Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture. Arxivat de l'original el 2009-01-20. [Consulta: 1r febrer 2011].
* ↑ Cocculus (TSN 18863) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)

## Enllaços externs

* Cocculus carolinus images at bioimages.vanderbilt.edu Arxivat 2006-09-10 a Wayback Machine.
# Rupia de les Seychelles

La rupia de les Seychelles (en anglès Seychelles rupee, en francès roupie seychelloise, en crioll de les Seychelles roupi seselwa) és la unitat monetària de l'estat insular africà de les illes Seychelles. El codi ISO 4217 és SCR i s'acostuma a abreujar SR. Se subdivideix en 100 cèntims (cents / centimes / santim).
Es va adoptar el 1914 en substitució de la rupia de Maurici en termes paritaris (1=1), moneda que s'utilitzava a les illes des del 1877.
Emesa pel Banc Central de les Seychelles (Central Bank of Seychelles / Banque Centrale des Seychelles / Labank Santral Sesel), en circulen monedes d'1, 5, 10 i 25 cèntims i d'1 i 5 rupies, i bitllets de 10, 25, 50, 100 i 500 rupies.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 6,85231 SCR (16 de juny del 2006)
* 1 USD = 5,42820 SCR (16 de juny del 2006)

## Referències

* 1 2 «Seychelles ₨ 100 banknote 1975 Queen Elizabeth II».
* ↑ «Ministry Of Foreign Affairs – The Republic of Seychelles». Arxivat de l'original el 2013-02-25. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ Currencies of the World
* ↑ Linzmayer, Owen. «Seychelles». A: The Banknote Book. San Francisco, CA: www.BanknoteNews.com, 2012.

## Vegeu també

* Rupia

## Enllaços externs

* (anglès) Banc Central de les Seychelles
# Cantó de Saint-Calais

El cantó de Saint-Calais és un cantó francès del departament de Sarthe, situat al districte de Mamers. Té 14 municipis i el cap es Saint-Calais.

## Municipis

* Bessé-sur-Braye
* Cogners
* Conflans-sur-Anille
* Écorpain
* Évaillé
* La Chapelle-Huon
* Marolles-lès-Saint-Calais
* Montaillé
* Rahay
* Saint-Calais
* Sainte-Cérotte
* Saint-Gervais-de-Vic
* Sainte-Osmane
* Vancé

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1985 | Fernand Poignant | SFIO, després divers gauche |
| 1985-1998 | Jean Mauclair | Divers droite |
| 1998- | Michel Letellier-Canu | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 12.380 | 12.143 | 11.876 | 11.547 | 11.097 | 10.577 | 10.147 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Fu Jia

    En aquest nom xinès, el cognom és Fu.
Fu Jia :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 傅嘏 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 傅嘏 |
Fu Jia (209 - 255 EC), nom estilitzat, va ser un oficial administratiu de Cao Wei durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Una vegada Fu Jia va aconsellar a Sima Shi que no era l'hora d'envair Shu Han perquè Sun Quan de Wu Oriental acabava de morir. Després de la revolta de Guan Jian Qiu, Fu Jia va acompanyar a Sima Shi i va exercir d'assessor tàctic.

## Referències

* ↑ Chan, Alan. Neo-Daoism. Summer 2019. Metaphysics Research Lab, Stanford University, 2019.
* ↑ Theobald, Ulrich. «Fu Gu 傅嘏 (www.chinaknowledge.de)» (en anglès). [Consulta: 22 juny 2021].

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes
# Carolina de Baden

Carolina de Baden (Karoline von Baden) (Karlsruhe, 13 de juliol de 1776 - Múnic, 13 de novembre 1841) va ser una princesa de Baden i per casament amb Maximilià I, reina consort de Baviera. Era filla del príncep hereu Carles Lluís de Baden i d'Amàlia de Hessen-Darmstadt.

## Matrimoni i fills

Es va casar el 9 de març de 1797 a Karlsruhe amb el duc de Zweibrücken Maximilià (que dos anys més tard seria príncep elector de Baviera i del Palatinat i a partir de 1806 rei de Baviera), fill del comte Frederic Miquel del Palatinat-Zweibrücken i de la comtessa Maria Francesca del Palatinat-Sulzbach. Va tenir diversos fills:
* Maximilià Josep Carles Frederic (1800–1803)
* Elisabet (1801–1873). Casada amb el rei Frederic Guillem IV de Prússia
* Amàlia Augusta (1801–1877). Casada amb el rei Joan I de Saxònia
* Maria Anna (1805–1877). Casada amb el rei Frederic August II de Saxònia
* Sofia Frederica (1805–1872). Casada amb l'arxiduc Francesc Carles d'Àustria
* Lluïsa Guillemina (1808–1892). Casada amb el duc Maximilià Josep de Baviera
* Maximiliana Josepa Carolina (1810–1821).

## Bibliografia

* Françoise de Bernardy : "Stéphanie de Beauharnais, fille adoptive de Napoléon et grande-duchesse de Bade " L.A.P. Pais, 1977.
* Ernst Gillmann: Ludwig Friedrich Schmidt (1764-1857). Der „Kabinettsprediger“ der bayerischen Königin - seine frühen Lehrjahre im Birkenfelder Land, in: Monatshefte für Evangelische Kirchengeschichte des Rheinlandes 53 (2004) 519-530.
* Martha Schad: Bayerns Königinnen, Piper Verlag, 2004
# Casilhac (Òlt)

Casilhac (en francès Cazillac) és un antic municipi francès, situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.
El 2019 es va fusionar amb el municipi veí de Las Quatre Rotas per a formar el municipi de Las Quatre Rotas e Casilhac.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 273 | 335 | 310 | 333 | 326 | 345 | 394 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Louis Pradelle | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 28 octubre 2010].
# Casilla del Canal d'Aragó i Catalunya

La Casilla del Canal d'Aragó i Catalunya és una obra d'Alcarràs (Segrià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'edifici té l'estructura habitual dels habitatges de servei de les infraestructures hidràuliques de començament de segle, de planta rectangular, planta baixa i dos pisos, teulada a dos vessants i carener perpendicular a la façana principal, que és una de les parets curtes.

## Referències

* ↑ «Casilla del Canal d'Aragó i Catalunya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Salto Yutajé

El Salto Yutajé (Cascades de Yutajé) és una de les caigudes d'aigua més importants de Veneçuela, localitzada específicament a la regió de la Guaiana veneçolana, al nord de l'estat de l'Amazones, en el municipi Manapiare. Es tracta d'unes cascades bessones, que es creen en el caño yutajé. Amb 715 metres d'altura és la segona més alta del país, després del Salto Ángel.
Des del 2 de novembre de 1990 forma part del Monument Natural Serranía Yutaje Coro-Coro.
Reben el seu nom del riu Yutajé i el turó Yutajé, que en el dialecte indígena local, significa «escuma del riu».

## Referències

* 1 2 3 4 World Waterfall Database (Yutajé) (anglès)
* ↑ Amazonas Travel Arxivat 2018-01-23 a Wayback Machine. (castellà)

## Vegeu també

* Llista de cascades
# Salton City

Salton City és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 978 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Salton City tenia 978 habitants, 416 habitatges, i 267 famílies. La densitat de població era de 17,5 habitants/km².
Dels 416 habitatges en un 21,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 35,8% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,9% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 18,9% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 30,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.563 $ i la renda mediana per família de 20.208 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.458 $ mentre que les dones 4.886 $. La renda per capita de la població era de 14.106 $. Entorn del 26,3% de les famílies i el 29,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Salton City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Salton City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Rugby

«Rugby» té aquests significats:
* Rugby (Anglaterra), Warwickshire
** Rugby (districte)
* Rugby (Dakota del Nord), Estats Units
* Rugbi
# Sant Josep del Pujol de Dalt

Sant Josep del Pujol de Dalt és la capella de la masia del Pujol de Dalt, de l'antic terme comunal de Montalbà dels Banys, del terme actual dels Banys d'Arles i Palaldà, a la comarca del Vallespir (Catalunya del Nord).
Està situada al costat nord de la masia del Pujol de Dalt.
És una petita capella de finals de l'edat moderna, d'una sola nau amb absis de planta semicircular a ponent. La façana principal és a llevant, i està coronada per un petit campanar d'espadanya d'un sol arc.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «11 - Els Banys d'Arles i Palaldà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Vall 45. Sant Josep del Pujol de Dalt». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Morellàs i les Illes». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Sant Josep del Pujol de Dalt en els ortofotomapes de l'IGN
# Sant Josep del Vernet

Sant Josep del Vernet és la capella de la Clínica de Sant Josep del barri del Vernet, de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord. És al sector sud-est del centre de Perpinyà, al número 289 de l'avinguda del Mariscal Joffre.

## Referències

* ↑ Sant Josep de la clínica d'aquest nom en els ortofotomapes de l'IGN