OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mas Petraca

El Mas Petraca és una masia de Sant Climent Sescebes (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al sud-oest del nucli urbà de la població de Sant Climent, a uns sis-cents metres de distància de la vila. S'accedeix a través d'un camí que s'agafa des de la carretera GI-602, en direcció al veïnat de l'Ullastre i la població de Capmany.
Mas format per dos cossos de planta rectangular adossats, amb les cobertes de teula de dues vessants i distribuïts en planta baixa i pis. La façana del cos principal, orientada a migdia, presenta les obertures bastides en maons. A la planta baixa, dos portals i una finestra al mig d'arc rebaixat. Al pis destaquen dues finestres bessones d'arc de mig punt i dues obertures més rectangulars. Adossat a la façana de tramuntana destaca el forn, de planta quadrada. El cos secundari ha estat rehabilitat i presenta les obertures rectangulars amb els emmarcaments d'obra i el parament de la façana principal revestit amb abundant morter.
La construcció està bastida en pedra sense treballar de diverses mides i fragments de maons i material constructiu, lligat amb morter de calç.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Petraca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 octubre 2017].
# Torre Llopis

La Torre Llopis és una obra del municipi de Rubí (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici aïllat de planta de creu grega, que consta de soterrani, planta baixa, pis i golfes i una torre mirador central de planta quadrada. La composició de l'edifici centra el seu pes en el tractament de la coberta: ràfec perimetral on sobresurten les bigues de fusta perpendicularment a la façana i es mostra un enrajolat de ceràmica vidrada banca i blava. La coberta de la torre mirador està decorada amb teules intercalades de ceràmica vidrada de color verd i coronada per una bola també de ceràmica. La coberta de l'habitatge és de tipus holandès. La intersecció dels diferents vessants també és destacada amb una bola de ceràmica. A la façana d'accés hi ha una tribuna amb un balcó al damunt de planta hexagonal i coronat per una pèrgola de fusta. Totes les obertures estan emmarcades amb esgrafiats.

## Referències

* ↑ «Torre Llopis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 abril 2015].
# Trimetilguanosina sintasa

La trimetilguanosina sintasa (TGS1) és un enzim codificat en humans pel gen TGS1.

## Referències

* 1 2 3 GRCh38: Ensembl release 89: ENSG00000137574 - Ensembl, May 2017
* 1 2 3 GRCm38: Ensembl release 89: ENSMUSG00000028233 – Ensembl, May 2017
* ↑ «Human PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ «Mouse PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ Zhu Y, Qi C, Cao WQ, Yeldandi AV, Rao MS, Reddy JK «Cloning and characterization of PIMT, a protein with a methyltransferase domain, which interacts with and enhances nuclear receptor coactivator PRIP function». Proc Natl Acad Sci U S A, 98, 18, Aug 2001, pàg. 10380–5. DOI: 10.1073/pnas.181347498. PMC: 56969. PMID: 11517327.
* ↑ Mouaikel J, Verheggen C, Bertrand E, Tazi J, Bordonne R «Hypermethylation of the cap structure of both yeast snRNAs and snoRNAs requires a conserved methyltransferase that is localized to the nucleolus». Mol Cell, 9, 4, maig 2002, pàg. 891–901. PMID: 11983179.
* ↑ «Entrez Gene: TGS1 trimethylguanosine synthase homolog (S. cerevisiae)».
# Torre de la Granoia

La Torre de la Granoia és una obra de Moià protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La façana d'aquest edifici presenta dues ales orientades a ponent i a migdia, articulades segons l'eix d'una torre vertical començada en pedra i acabada amb obra posteriorment. La torre és vuitavada i està coronada per un voladís de ceràmica verda. Parament de pedra i brancalls i dintells de pedra.

## Història

Se sap que aquesta torre fou començada el 1908, i segons uns documents de la família un dels que la va construir fou Jaume Gallaquet (el 19 de maig de 1971, va morir). Aquest home va aportar la pedra necessària per a la construcció de l'edifici. Un militar, anomenat Don Carlos, va fer aixecar-lo.

## Referències

* 1 2 «Torre de la Granoia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 juny 2020].
# Tricio

Tricio és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Alta.

## Història

Nombroses referències escrites de totes les èpoques avalen l'antiquíssim origen de Tricio, anterior a l'era cristiana. El testimoniatge més antic el proporciona, l'any 154 aC, Appià Alexandrí, nomenant als tritis al costat d'altres tribus que es van oposar al domini romà. Ptolemeu, geògraf egipci de reconeguda autoritat, cita, en el segle ii, Tritium Megalon, àlies prestat pels conquistadors romans que oferix una idea sobre la importància que la vila tenia en l'època. Grandesa corroborada a més per les nombroses troballes arqueològics de la civilització clàssica, alguns dels quals recull el p. Anguiano en el seu "Compendio historial de La Rioja": restes de muralles i d'una torre fortificada, mosaics, columnes, ceràmiques i làpides.
Figura també la localitat en l'Itinerari d'Antoní August, del segle iii, com un dels punts de passada de la calçada que unia Saragossa i Astorga. En el segle v, apareixen els veïns de Tricio com a defensors del Bisbe Silvano de Calahorra enfront del Papa Hilari. En l'any 928, la reina Tota va fer una donació, documentant-la en la corresponent escriptura, d'una propietat situada en la vila. Sanç III de Navarra va incloure Tricio en la relació de pobles enumerats pel seu Fur de Nájera, definint-li com independent d'aquesta urbs.
En 1073, el rei navarrès Sanç el de Peñalén ordenava restituir al monestir de San Millán de la Cogolla uns palaus de Tricio, donats vint-i-tres anys abans per López Fortúnez i la seva esposa Mencía i usurpats des de llavors per Sanç Garcés. Declarada vila independent pel rei Felip IV en 1658, va pertànyer posteriorment al domini dels ducs de Nájera. Fins a la creació de la província de Logronyo, per Reial decret de 30 de novembre de 1833, va pertànyer a la de Burgos. En època romana va ser un municipi de la Hispània Citerior anomenat Tritium Magallum (Tricio la Gran) i d'aquesta època conserva molts restes arqueològiques. El 6 d'octubre de 1833 el general Santos Ladron de Cegama va proclamar rei Carles V en Tricio, donant amb això començament a la Primera Guerra Carlina.

## Personatges il·Lustres

* Fernando Tricio, bisbe d'Ourense i Salamanca que participà en el Concili de Trento
* Celedón Pardo y Agüero (1522-1637), metge de cambra de Felip IV
* Ignacio Marrón y Gómez de Helgueta, enginyer naval que projectà i dirigí les obres del port de Cadis.
* Francisco García Villasana, jurisconsult mort el 1834 que escriví estudis sobre el dol, el suïcidi o l'adulteri.
* Mariano de la Paz Graells, metge, naturista i catedràtic, fundador de l'Acadèmia de Ciències Exactes i director del Botànic, autor d'una obra capital sobre la flora ibèrica.
* Augusto Ibáñez Sacristán, Titín III, pilotari nascut el 13 de gener de 1969.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Trocànter

«Trocànter» té aquests significats:
* Trocànter (artròpodes), peça anatòmica de la pota dels artròpodes.
* Trocànter gran
* Trocànter petit
* Tercer trocànter
* Quart trocànter
# Tuc d'Arres

El Tuc d'Arres és una muntanya de 2.163 metres que es troba entre els municipis d'Arres, a la comarca de la Vall d'Aran i França.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].
# Trajan Lalescu

Trajan Lalescu (romanès: Traian Lalescu) (Bucarest, 12 de juliol de 1882 - Bucarest, 15 de juny de 1929) va ser un matemàtic romanès.

## Vida i Obra

Fill d'un empleat del banc Creditul Agricol, Lalescu va fer els estudis secundaris a les diferents localitats romaneses on era destinat el seu pare; entre elles Craiova, Roman i Iași. El 1900 va començar estudis d'engiyeria de ponts i camins a Bucarest, però el va deixar tres anys després per centrar-se en les matemàtiques a la Universitat de Bucarest en la qual es va graduar el 1905.
Entre 1906 i 1910 va ser professor de secundària a Giurgiu, donant també algunes classes a l'escola de ponts i camins, mentre preparava la seva tesi doctoral que va defensar a la Sorbona el 1908. Els anys següents va ser professor a diferents instituts de Bucarest i professor universitari a temps parcial, fins que el 1916 va ser nomenat professor titular d'àlgebra a la universitat de Bucarest en la qual va romandre la resta de la seva vida, malgrat que el curs 1920-1921 va ser, a més, rector de la recent fundada universitat de Timisoara. Va deixar el càrrec de Timisoara per la mort de la seva esposa (als 28 anys) el 1921. Ell mateix, també va morir relativament jove (amb 46 anys) d'una pneumònia que va contraure el 1927 i que va patir fins a la seva mort el 1929.
Lalescu és recordat pels seus treballs pioners en equacions integrals. Durant el seus estudis a París, també es va interessar per temes algebraics i va publicar diversos articles sobre teoria de Galois i polinomis univariants.
També estava força dotat per les ciències humanes, interessat per l'elegància de les idees i, per això, va ser un professor carismàtic i un dels fundadors de l'escola romanesa de matemàtiques.

## Referències

* ↑ Cernea, 2015, p. 1.
* ↑ Lalescu et al., 2015, p. 3.
* ↑ Lalescu et al., 2015, p. 4.
* ↑ Cernea, 2015, p. 2.
* ↑ Lalescu et al., 2015, p. 5.
* ↑ Stefanescu, 2018, p. 40.
* ↑ Badea, 2020, p. 175 i ss.

## Bibliografia

* Badea, Delia «Traian Lalescuṣi Misiunea Universitarilro Români la Paris» (en romanés). Studii de Ştiinţă şi Cultură, Vol. 16, Num. 2, 2020, pàg. 175-178. ISSN: 1841-1401.
* Lalescu, Smaranda Ecaterina (ed.). Traian Lalescu: Un nume peste ani (en romanès). Curtea Veche, 2007. ISBN 978-973-669-488-2.
* Lalescu, Smaranda; Marcus, Solomon; Fintescu, Traian; Daianu, Daniel; Georgescu, Florin; Stratila, Serban. Un om pentru istorie: Traian Lalescu (en romanès). Fundatia Traian Lalescu, 2015.
* Petrica, Vasile. Savantul Traian Lalescu (1882-1929) şi cultura Banatului (en romanès). Editura Eftimie Murgu, 2010. ISBN 9789731906935.
* Stefanescu, D. «Early Romanian Contributions to Algebra and Polynomials». A: Alexandra Bellow, Cristian S Calude, Tudor Zamfirescu (eds.). Mathematics Almost Everywhere (en anglès). World Scientific, 2018, p. 37-46. ISBN 9789813237308.
* Ungureanu, Cornel «Despre Traian Lalescu» (en romanés). Orizont, Vol. 23, Num. 9, 2011. ISSN: 2065-5886.

## Enllaços externs

* Cernea, Aurelian. «Traian Lalescu - an Outstanding Romanian Mathematician». Academia Oamenilor de Știință din România, 2015. [Consulta: 17 novembre 2020]. (anglès)
# Transformada discreta

Transformada discreta, processament de senyal, són transformacions matemàtiques de senyals en el domini discret tals com domini temporal discret i domini freqüencial discret. Moltes transformacions matemàtiques contínues també tenen la seva versió discreta com per exemple la transformada de Fourier té la versió en transformada discreta de Fourier.
Aplicacions :
* Anàlisi espectral (domini freqüencial).
* Compressió de dades: consisteix en el procés de codificació de dades utilitzant el mínim nombre possible de bits, o unitats d'informació. Això es pot aconseguir gràcies a la utilització d'esquemes de codificat o còdecs.
* Filtratge digital: es realitza un processament matemàtic sobre el senyal, generalment mitjançant l'ús de la Transformada ràpida de Fourier; obtenint-se a la sortida el resultat del processament matemàtic.
Transformades discretes més conegudes:
* Transformada discreta de Fourier
* Transformada ràpida de Fourier
* Transformada cosinus discreta
* Transformada z

## Referències

* ↑ Wade, Graham. Signal Coding and Processing (en anglès). Cambridge University Press, 1994-09-08. ISBN 9780521423366.
* ↑ «A discrete transform and decompositions of distribution spaces» (en anglès). www.sciencedirect.com. [Consulta: 3 març 2017].
# Triclisia

Triclisia és un gènere de planta de la família de les menispermàcies.

## Taxonomia

Conté les següents espècies:
* Triclisia angolensis
* Triclisia angustifolia
* Triclisia calopicrosia
* Triclisia capitata
* Triclisia coriacea
* Triclisia dictyophylla
* Triclisia dielsii
* Triclisia flava
* Triclisia gilletii
* Triclisia hypochrysea
* Triclisia jumelliana
* Triclisia lanceolata
* Triclisia loucoubensis
* Triclisia louisii
* Triclisia lucida
* Triclisia macrocarpa
* Triclisia macrophylla
* Triclisia patens
* Triclisia riparia
* Triclisia saeleuxii
* Triclisia semnophylla
* Triclisia subcordata
* Triclisia welwitschii
# Tàngara diademada

La tàngara diademada (Stephanophorus diadematus) és una espècie d'ocell de la família de les tràupids i única espècie del gènere Stephanophorus Strickland, 1841.
Es troba majorment en àrees obertes del sud del Brasil, nord-est de l'Argentina i l'Uruguai.

## Referències

* ↑ «Tàngara diademada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Tàngara dorsiblava

La tàngara dorsiblava (Iridosornis porphyrocephalus) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc molsós, clars i vegetació secundària dels Andes de l'oest i nord de Colòmbia i nord-oest de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Tàngara dorsiblava». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Tàngara dorsiargentada

La tàngara dorsiargentada (Stilpnia viridicollis) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae). Viu als clars del bosc i vegetació secundària dels Andes del sud de l'Equador i nord-oest i sud-est del Perú.

## Referències

* ↑ «Tàngara dorsiargentada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Universitat de Pavia

La Universitat de Pavia (en italià Università degli Studi di Pavia, UNIPV) és una universitat situada a Pavia (Itàlia). Fou fundada l'any 1361 i està organitzada en nou facultats: Facultat d'Economia, Facultat d'Enginyeria, Facultat de Ciències físiques, Naturals i Matemàtiques, Facultat de Ciències polítiques, Facultat de Dret, Facultat de Farmàcia, Facultat d'Humanitats, Facultat de Medicina i Facultat de Musicologia.
És membre fundador del Grup Coïmbra, que agrupa les universitats més antigues d'Europa.

## Història

La Universitat de Pavia és una de les més antigues d'Europa. Un edicte del rei Lotari cita una institució d'educació superior a Pavia ja establerta l'any 825. Aquesta institució, antigament dedicada principalment a dret canònic i civil, així com a estudis de teologia, fou elegida llavors com un centre educatiu de primera línia al nord d'Itàlia.
Ampliada i renovada pel duc de Milà, Gian Galeazzo Visconti, es convertí en la Universitat del Ducat, establerta oficialment com un Studium Generale per l'emperador Carles IV el 1361. Els mateixos privilegis de què gaudien la Universitat de Bolonya i la Universitat de París van ser atorgats a la Universitat de Pavia pel papa Bonifaci IX.
Durant els següents segles, la fama de la Universitat de Pavia es va incrementar dins i fora d'Itàlia. La presència d'homes cultes i científics com ara Lazzaro Spallanzani, Gerolamo Cardano, Antonio Scarpa, Alessandro Volta, Camillo Golgi o Ugo Foscolo, juntament amb l'historial educatiu de la Universitat, n'incrementaren el bon nom.
L'edifici central de la Universitat de Pavia es troba a la Strada Nuova, on s'hi van començar a fer classes a finals del segle xv i començament del segle xvi. En aquest edifici hi ha avui dia el Museu d'Història de la Universitat, amb col·leccions d'història natural, de física i medicina. La Universitat compta amb altres museus distribuïts per la ciutat.

## Referències

* ↑ Redi i Monti, 2013, p. 139.
* ↑ Redi i Monti, 2013, p. 27.
* ↑ Redi, Monti, p. 142.
* 1 2 Garbarino, Carla; Mazzarello, Paolo «Tracce della storia: il sistema museale dell'Università di Pavia» (pdf) (en italià). Museologia Scientifica Memorie, 7, 2011, pàg. 28-33 [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ Redi i Monti, 2013, p. 142.

## Bibliografia

Redi, Carlo Alberto; Monti, Manuela. Pavia a spasso nella città della scienza - Guida scientifica alla città di Pavia (en italià). Pavia: Ibis, 11 de febrer 2024. ISBN 978-88-7164-429-5.

## Enllaços externs

* Universitat de Pavia - Pàgina oficial (italià)
# Universitat de Perpinyà

«Universitat de Perpinyà» té aquests significats:
* Universitat de Perpinyà (1350-1793)
* Universitat de Perpinyà Via Domícia, institució d'ensenyament superior de caràcter públic amb seu a Perpinyà (Catalunya Nord) oberta els anys 1970
# Un paraguas para tres

Un paraguas para tres és una pel·lícula de comèdia en coproducció hispanofrancesa de 1992 dirigida pel lleonès Felipe Vega, que fins aleshores havia fet cinema experimental, i protagonitzada per Juanjo Puigcorbé, Eulàlia Ramon i Icíar Bollaín.

## Argument

Per casualitat es troben en una tenda de mobles on anaven a comprar un llit l'economista María i l'empresari Daniel, que s'acaben de separar de les seves parelles respectives. Aleshores comencen una relació marcada per les coincidències fortuïtes, ja que mentre que Daniel és força interessat en la relació, María té dubtes en mantenir una nova relació seriosa. Per acabar-ho d'arrodonir, Alicia, una amiga de Maria, manté una relació amb el pare de Daniel, un professor de física escèptic amb l'amor

## Repartiment

* Juanjo Puigcorbé - Daniel
* Eulàlia Ramon - Maria
* Icíar Bollaín - Alicia
* Germán Cobos - Pare de Daniel
* Jean-François Stévenin - Pierre Korzeniowski
* Francis Lorenzo - César 'El Americano'
* Pablo Scola - Ex-marit de María

## Referències

* ↑ Un paraguas para tres a Fotogramas
* ↑ Un paraguas para tres, El País, 12 de maig de 1993
# Un nou món

Un nou món (originalment en francès, Un autre monde) és un film francès realitzat per Stéphane Brizé. Va ser seleccionat per competir pel Lleó d'Or de la 78a Mostra Internacional de Cinema de Venècia. S'ha subtitulat al català.

## Argument

Un directiu d'empresa, la seva dona i la seva família. Quan les opcions professionals els fan bascular, Philippe i la seva esposa se separen a causa d'un amor malmès per la pressió del treball. Executiu eficient en un grup industrial, Philippe ja no sap com respondre a les injuncions incoherents de la direcció: ahir volien un líder, avui volen que sigui un manat, fins que arriba el moment en què ha de decidir el sentit de la seva vida.

## Repartiment

* Vincent Lindon: Philippe Lemesle
* Sandrine Kiberlain: Anne Lemesle
* Anthony Bajon: Lucas Lemesle
* Marie Drucker: Claire Bonnet Guérin
* Guillaume Draux: Senyor Beaumont
* Joyce Bibring: Juliette Lemesle
* Christophe Rossignon: Director

## Referències

* ↑ Scott, Roxborough. «Venice Film Festival 2021 Full Lineup» (en anglès). The Hollywood Reporter, 26-07-2021. [Consulta: 5 agost 2021].
* ↑ Lumholdt, Jan. «Crítica: Un autre monde» (en castellà). Cieneuropa, 10-09-2021. [Consulta: 6 març 2022].
* ↑ «Un nou món». FilminCAT. [Consulta: 2 setembre 2022].
* ↑ «Un autre monde» (en francès). allocine.fr. [Consulta: 5 març 2022].
# Triulet

Triulet és un grup de música instrumental barceloní. Gerard Rosich (guitarra) i Miquel Ferrés (baix, bateria) han compost diverses obres (entre 2006 i 2016) amb l'ajuda de Nicolas Bernard i de Nacho Lois, i des de 2019 els acompanya Felip Martí-Jufresa al baix.
Els seus dos primers repertoris instrumentals, àridmètric (2009) i astupèndur (2015), són el rerefons dels dos treballs posteriors amb els poetes Gerard Horta, Balada de l'Holandès Errant (2012) i Enric Casasses, Tira-li l'alè (2013).
El seu mètode de treball es caracteritza per la fusió entre poesia i música i per l'experimentació amb la mètrica musical i el ritme. A banda d'aquests repertoris, Triulet també ha col·laborat amb altres artistes i disciplines, com amb Deborah Torres, Fernando Liesa i Ernest Abentín en l'espectacle de dansa suliloqui coproduït per l'Antic Teatre al 2014; amb els videoartistes fluxescena visual (2008) i amb Viscepatik (2016), o amb el trompetista Xavier Tort.

## Referències

* ↑ «Rosich, Gerard - Editorial Afers». [Consulta: 6 juliol 2022].
* ↑ Triulet àridmètric. Discmedi, 2014. 8424295051356.
* ↑ Triulet astupèndur. Discmedi, 2015. 8424295052094.
* ↑ Casas, Quim «Crítica àridmètric». Rockdelux, 01-03-2015.
* ↑ Horta, Gerard. Balada de l'Holandès Errant. Fauleta per a quasi-cadàvers. 2003. Barcelona: Edicions de 1984, 2003. ISBN 84-96061-54-X.
* ↑ Triulet i Gerard Horta Balada de l'Holandès Errant. Discmedi, 2012. 8424295050717.
* ↑ «Triulet i Enric Casasses estrenen disc avui al Tradicionàrius» (web). El nuvol, 14-11-2012.
* ↑ Triulet i Enric Casasses Tira-li l'alè. Discmedi, 2013. 8424295049872.
* ↑ Linares, Esteban «Crítica Tira-li l'alè». La_Vanguardia, 23-12-2012.
* ↑ Cristina Carbonell «La aleación de poesía y música» (en castellà). El Diario.es, 30-11-2012.
* ↑ Ràdio, Catalunya. «Cabaret elèctric - Triulet:'Hem hagut de posar a ratlla l' Enric Cassasses'». [Consulta: 6 juliol 2022].
* ↑ «Suliloqui». Antic Teatre, 2014. [Consulta: 5 juliol 2022].
* ↑ «triulet». Diego Suarez, 2016. [Consulta: 5 juliol 2022].
# Triumph

«Triumph» té aquests significats:

## Geografia

* Triumph (Idaho)
* Triumph (Illinois)
* Triumph (Luisiana)
* Triumph (Guyana)

## Empreses

* Triumph Engineering Co Ltd, empresa britànica de motocicletes activa entre 1885 i 1983
* Norton Villiers Triumph, empresa britànica de motocicletes activa entre 1972 i 1978
* Triumph Motorcycles Ltd, empresa britànica de motocicletes activa des de 1984
* Triumph-Werke Nürnberg AG, empresa alemanya de motocicletes activa entre 1886 i 1956
* Triumph Motor Company, empresa britànica d'automòbils

## Altres

* Triumph (banda), banda de heavy metal canadenca.
# Unió Política d'Economistes

La Unió Política d'Economistes (letó: Tautsaimnieku politiskā apvienība), abreujat com a TPA, fou un partit polític de centre-esquerra de Letònia durant els anys 1990. Apostava fermament per la liberalització econòmica. Va ser fundat el febrer de 1994, i estava liderat per Edvīns Kibe.
El partit es va fundar amb una escissió de vuit diputats d'Harmonia per Letònia després de les eleccions legislatives de 1993; la resta va quedar com a l'ala esquerrana del Partit de l'Harmonia Nacional. El TPA va entrar al govern de coalició liderat per Māris Gailis el setembre de 1994, després que Via Letona refusés d'incrementar els aranzels agrícoles. A les eleccions de 1995, el partit va assolir un percentatge de l'1,5% del vots, i no va aconseguir depassar el 5% de barrera electoral necessari per obtenir escons.

## Referències

* 1 2 Jeffries, Ian. The Countries of the Former Soviet Union at the Turn of the Twenty-first Century: the Baltic and European States in Transition. Londres: Routledge, 2004, p. 188. ISBN 978-0-415-25230-0.
* 1 2 Bugajski, Janusz. Political Parties of Eastern Europe: A Guide to Politics in the Post-Communist Era. Londres: M E Sharpe, 2002, p. 110. ISBN 978-1-56324-676-0.
* ↑ Clemens, Walter C. The Baltic Transformed: Complexity Theory and European Security. Londres: Rowman & Littlefield, 2001, p. 64. ISBN 978-0-8476-9859-2.