OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Johann Georg Heinrich Backofen

Johann Georg Heinrich Backofen (Durlach, 1768 - Darmstadt, 1839) fou un músic i compositor alemany notable per la seva habilitat per tocar l'arpa, el corn anglès, el clarinet i la flauta.
Deixà infinitat de composicions per a diversos instruments, entre elles quatre col·leccions de peces per a arpa (Leipzig, 1799-1802); variacions, aires i sonates, també per a arpa; un mètode pel mateix instrument, titulat Anleitung zum Harfenschule, etc. (Leipzig, 1799-1802) reimprès amb el títol d'Harfenschule (1827); un altre mètode per a clarinet i corn anglès (Leipzig, 1803); alguns quintets per a distints instruments d'arc i vent i alguns concerts per a arpa, violoncel, corn anglès i alt.

## Referències

* ↑ Congress, The Library of. «LC Linked Data Service: Authorities and Vocabularies (Library of Congress)». [Consulta: 5 juny 2021].

## Enllaços externs

* Backofen's Second Clarinet Method, 1824 (Facsimile Edition with English Translation) Arxivat 2015-12-10 a Wayback Machine.
# Aeroport d'Albacete

El Aeroport d'Albacete (codi IATA: ABC, codi OACI: LEAB) és un aeroport públic espanyol d'Aena situat al costat de la Base Aèria de Los Llanos de l'Exèrcit de l'Aire, al sud de la ciutat espanyola d'Albacete, a uns 4 quilòmetres del centre. Va començar a funcionar com a aeroport civil oficialment l'1 de juliol de 2003 quan AENA va convertir una part de l'aeròdrom militar de Los Llanos en un aeroport comercial. En aquesta data va arribar un vol de la companyia Hola Airlines des de l'aeroport internacional de Palma. L'aeroport d'Albacete és l'únic aeroport públic de Castella-la Manxa.

## Ubicació i comunicacions

L'aeroport està situat a 3,9 quilòmetres al sud de la ciutat d'Albacete. Molt proper a les instal·lacions aeroportuàries es troben la Base Aèria de Los Llanos, la Maestranza Aèria d'Albacete, l'Escola de Pilots de l'OTAN i el Parc Aeronàutic i Logístic d'Albacete.

### Accés per carretera

Actualment s'accedeix a través de la carretera CM-3203, encara que ja està redactat el projecte per a l'inici de les obres de la futura Autovia de Los Llanos que connectaria amb la circumval·lació sud d'Albacete.

### Accés en taxi

La terminal disposa de parades de taxi en l'exterior de l'àrea d'arribades correctament senyalitzades.

## Història

La història aeronàutica d'Albacete es remunta a principis del segle xx, encara que les instal·lacions han anat traslladant-se per diferents punts de la comarca albaceteña.

## Tràfic i estadístiques
### Nombre de passatgers, operacions i càrregues

En 2013 es van registrar 1.211 passatgers i 473 operacions.
| | Passatgers | Operacions | Càrregues (tones) |
| 2003 | 4.666 | 257 | 0 |
| 2004 | 15.055 | 1.309 | 0 |
| 2005 | 15.992 | 1.185 | 0 |
| 2006 | 17.516 | 1.347 | 7 |
| 2007 | 19.881 | 1.856 | 10 |
| 2008 | 19.254 | 2.113 | 8.924 |
| 2009 | 15.127 | 1.419 | 0 |
| 2010 | 11.293 | 1.243 | 0 |
| 2011 | 8.415 | 937 | 0 |
| 2012 | 3.916 | 799 | 0 |
| 2013 | 1.211 | 473 | 0 |
| 2014 | 1.409 | 441 | 0 |
| Font: Aena Statistics ||||

## Aerolínies i destinacions

A data de gener de 2014, cap aerolínia duu a terme vols regulars des d'o cap a l'Aeroport d'Albacete. Solen operar vols charter de temporada a destinacions vacacionals a l'estiu i en nadal. A més, l'aeroport acull bastants vols privats, molts operats per Airbus Helicopter per portar a treballadors a les seves fàbriques de Marsella i Alemanya i per transportar helicòpters de nova creació a altres països. I a l'hivern sol haver-hi molts vols privats per motius cinegètics.

## Codis internacionals

* Codi IATA: ABC
* Codi OACI: LEAB

## Vegeu també

* Albacete

## Referències

* ↑ «ESTADÍSTIQUES TRÀFIC AENA. INFORMES ANUALS». AENA. Arxivat de l'original el 2011-06-27. [Consulta: 24 juny 2011].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de l'aeroport Arxivat 2011-06-11 a Wayback Machine.
* Aeroport d'Albacete en Google Maps
* Informació de l'aeroport del World Aero Data
# Al-Kantara (Algèria)

Al-Kantara ('el Pont') és un oasi d'Algèria a la part sud de l'Aurès, a 56 km al nord de Biskra. És un dels oasis africans més septentrionals i el formen tres pobles amb uns 3.500 habitants vers 1965.
El palmerar és molt dens i a la zona s'han trobat inscripcions romanes, corresponents a l'estació Ad Calcem Herculis dels itineraris. El nom el va agafar d'un pont romà que fou restaurat pels francesos el 1862, que creua la gorja anomenada Fumm al-Sahra ('Boca del Sàhara'), per on corre el uadi al-Kantara.

## Referències

* ↑ «The Ravine, I, El Cantara, Algeria», 1899. [Consulta: 26 setembre 2013].
# Joana de Rocabertí i de Fenollet

Joana de Rocabertí i Fenollet fou filla del vescomte de Rocabertí Felip Dalmau I de Rocabertí i d'Esclarmunda de Fenollet, filla del vescomte d'Illa-Canet.
Es va casar amb Pere II d'Empúries, el darrer comte de la segona dinastia d'Empúries, amb el qual no tingué descendència.
Pere morí el 1402, havent designat la seva esposa com a hereva universal i, subsidiàriament, el seu cunyat, el vescomte Jofre VI de Rocabertí. D'entre les seves possessions, atorgà personalment a Joana la baronia de Verges (Verges, la Tallada i Bellcaire), Camallera i el castell de Requesens, situats al comtat d'Empúries, i la vila de Vinçà, al Conflent.
El rei Martí, per tal d'impedir la concentració feudal que en resultaria, invocà l'acta de donació del comtat d'Empúries a l'infant Pere i als seus descendents (1325), que n'estipulava la reversió a la corona en cas de manca de descendència directa, declarà el comtat unit a la corona i l'ocupà.
Jofre VI de Rocabertí morí el 1403, deixant un hereu (Dalmau VIII) de curta edat, circumstàncies que van afavorir l'èxit de la iniciativa reial. El canvi de dinastia (1412) va propiciar que, a la mort de Joana (1416), Dalmau VIII de Rocabertí aconseguís d'Alfons el Magnànim algunes compensacions territorials (les donacions personals a Joana, efectives el 1418) a canvi de renunciar als drets que el testament de l'últim comte d'Empúries li atorgava sobre el comtat, que el monarca cediria a un dels propis germans.

## Referències

* ↑ «Joana de Rocabertí i de Fenollet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Altea hirsuta

L' altea hirsuta (Althaea hirsuta), és una espècie de planta dins la família malvàcies. És una planta nadiua de la regió mediterrània.
Addicionalment pot rebre els noms de malví hirsut i malví pelut.

## Descripció

Espècie herbàcia anual, generalment fa menys de 20 cm d'alt. A la part superior té les fulles molt dividides mentre que les fulles basals són arrodonides, amb un llarg pecíol, i feblement lobulades. Les flors són de color de rosa violaci. Floreix a finals de primavera.

## Distribució i hàbitat

Es troba als Països Catalans. Forma part de la vegetació ruderal.

## Sinònims

* Malva setigera Spenn. [1829, Fl. Friburg., 3 : 886]
* Althaea micrantha Wiesb. non Borbás [1883]
* Malva hirsuta (L.) F. W. Schultz non Ten. [1811-1815]
* Dinacusa hirsuta (L.) G. Krebs [1994, Feddes Repert., 105 (5-6) : 300]
* Axolopha hirsuta (L.) Alef. [1862, Oesterr. Bot. Z., 12 : 259]
* Althaea hispida Moench.

## Referències

* 1 2 «Althaea hirsuta». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1r abril 2022].
* ↑ «Althaea hirsuta». Tela Botánica. [Consulta: 1r setembre 2010].

## Bibliografia

* Anonymous 1986. List-Based Rec., Soil Conserv. Serv., U.S.D.A.
* Species Plantarum 2:687. 1753.
* USDA, ARS, National Genetic Resources Program. Germplasm Resources Information Network - (GRIN) [Data from 07-Oct-06]. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2009-05-08. [Consulta: 21 abril 2013].

## Enllaços externs

* Althaea hirsuta en Herbari virtual
# Airgam boys

Airgam boys és una línia de figures articulades de 8,5 cm d'alt aproximadament produïdes durant els anys 70 i 80 per la companyia joguetera Airgam, S.A., i des del 2003 per New Toys S.L.

## Història

Els Airgam boys comencen a ser comercialitzats l'any 1976, en la línia de figures articulades de mides inferiors als G.I. Joe, Big Jim, Geyperman i Madelman; com puguen ser els Clicks de Famobil o Playmobils, que van sorgir el 1974 a Alemanya o els Coman boys a Espanya a causa de l'increment del preu del plàstic originat per l'encariment del preu del petroli.

## La figura

El cap disposa de molts tipus de cares i cabells de diferent color i els models poden tenir diversos tipus de cares amb els mateixos vestuaris. Alguns models duien antifaç. El cabell se suporta en el cap gràcies a un tall en la part posterior. Al coll poden dur tota mena de mocadors i accessoris.
El color del tronc podia ser de qualsevol color, i a ell s'hi uneixen les cames i els braços. Les mans estaven unides als braços i es podien girar. La cintura és estreta per poder subjectar el cinturó. Les dues cames disposen de moviment independent i els peus van units per un pivot que permet l'adaptació al terreny. En les unions de braços i mans, i cames i peus s'hi poden allotjar complements del mateix color que la mà i el peu que simulen guants i botes. Al final de la primera etapa de producció es van afegir articulacions als genolls i colzes.
La figura femenina té menys envergadura que el masculí, de manera que té menys estabilitat, i el sistema d'articulació de les cames és a l'interior de la figura. El cabell permet afegir diversos complements.

## Sèries

Es van comercialitzar diverses sèries, que disposaven de vehicles i complements:
* Esport
* Militars: Romans, medievals, napoleònics, guerra civil americana, guerres índies i Segona Guerra Mundial.
* Serveis civils
* Espai
* Monstres clàssics i superherois
* Aventures
* Circ

## Referències

* ↑ (castellà) Juguetes y juegos de España Notícies del 2003

## Enllaços externs

* airgamboys.net(castellà)
* 1000 Airgam Boys(castellà)
* airgamboys.com(castellà)
# Al-Múndhir (IV) ibn Qabus ibn Ma-as-Samà

Al-Múndhir (IV) ibn Qabus ibn Ma-as-Samà o al-Múndhir (IV) ibn al-Múndhir (àrab: المنذر بن المنذر, al-Munḏir b. al-Munḏir) fou rei làkhmida d'al-Hira. El seu regnat se situa vers el 578-580 probablement entre Feshart Ouzayd (fins a 578) i Qabissa (vers 580). Encara que era làkhmida no era fill de Qabus ibn al-Mundhir i la seva ascendència és incerta. Se sap que fou molt impopular i que vers el 579 fou derrotat decisivament pel gassànida al-Múndhir (III) ibn al-Hàrith (569-581) a al-Hira, capital que fou incendiada. Potser Qabissa fou el rei col·locat pels gassànides que en tot cas no es va poder sostenir. El 582 ja estava al tron an-Numan (III) ibn al-Múndhir, darrer rei làkhmida.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, V, 637
# Al-Múndhir (II) ibn al-Múndhir

Al-Múndhir (II) ibn al-Múndhir (àrab: المنذر بن المنذر, al-Munḏir b. al-Munḏir) fou rei làkhmida d'Aràbia del 493 al 500.
Va succeir al seu germà al-Àswad ibn al-Múndhir ibn Numan (473-493). Tampoc el seu regnat està documentat i gairebé no se'n sap res. Va morir el 500 i el va succeir el seu nebot an-Numan (II) ibn al-Àswad (500-504).

## Referències

Enciclopèdia de l'islam, V, 637
# John Jackson (astrònom)

John Jackson (Paisley, 11 de febrer de 1887 - Surrey, 9 de desembre de 1958) va ser un astrònom escocès.

## Vida i Obra

Jackson va ser educat a la seva vila natal fins al 1903. Com que havia fet els estudis en ciències, va estar el curs següent estudiant llatí per poder accedir a la universitat. El 1904, amb una beca, va ingressar a la universitat de Glasgow. Les classes de l'astrònom escocès Ludwig Becker va tenir molta influència en ell, que, inicialment, havia pensat estudiar química, però que es va graduar en astronomia i matemàtiques el 1908. Els anys següents va anar a la universitat de Cambridge on va superar els exàmens de matemàtiques el 1910 (part I) i el 1912 (part II) i obtenint el premi Smith el 1914.
El 1914 va ser nomenat assistent en cap del Reial Observatori de Greenwich, substituint Sydney Chapman qui havia renunciat recentment. Va ocupar aquest lloc durant dinou anys, fent observacions i recerques importants sobre les estrelles dobles, sobre els rellotges de Shortt i la reducció de les observacions fetes a l'Observatori Radcliffe (Oxford) a finals del segle xviii.
El 1933 va ser nomenat astrònom reial de Sud-àfrica i es va traslladar a l'observatori de Ciutat del Cap, on va romandre fins a la seva jubilació el 1950. Va retornar a Anglaterra i va fixar la seva residència a Surrey, on va morir el 1958.

## Referències

* ↑ Spencer Jones, 1960, p. 95.
* ↑ Clarke, 2013, p. 292.
* ↑ Spencer Jones, 1960, p. 96.
* ↑ Mann, 2020, p. 89.
* ↑ Spencer Jones, 1959, p. 81.
* ↑ Spencer Jones, 1960, p. 101.

## Bibliografia

* Clarke, David. Reflections on the Astronomy of Glasgow (en anglès). Edinburgh University Press, 2013. ISBN 978-0-7486-7889-1.
* Mann, Tony. «The Royal Observatory 1881-1998». A: Raymond Flood, Tony Mann, Mary Croarken (eds.). Mathematics at the Meridian (en anglès). CRC Press, 2020, p. 83-92. ISBN 978-0-8153-6879-3.
* Spencer Jones, Harold «Dr. John Jackson, C.B.E., F.R.S.» (en anglès). Nature, Vol. 183, Num. 4654, 1959, pàg. 81-82. DOI: 10.1038/183081a0. ISSN: 1476-4687.
* Spencer Jones, Harold «John Jackson, 1887-1958» (en anglès). Biographical Memeoirs of Fellows of the Royal Society, Vol. 5, 1960, pàg. 95-106. DOI: 10.1098/rsbm.1960.0009. ISSN: 0080-4606.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «John Jackson (astrònom)» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Joan Maria Clavaguera i Llauradó

Joan Maria Clavaguera i Llauradó (Riudoms, 1957) és un periodista i professor universitari català. Fou director de Catalunya Ràdio del 1995 al 2002 i director de l'Agència Catalana de Notícies del 2011 al 2016.
Es va llicenciar en periodisme a la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB). El 1977 entrà a la COPE de Reus com a cap d'informatius, d'on passà a la corresponsalia de l'Avui. Des del 1987 treballà primer de cap d'informatius i posteriorment de director de la Cadena 13-Tarragona, on esdevindria el seu director.. El 1987 entrà a Catalunya Ràdio on va ocupar diversos càrrecs abans de ser nomenat el 1992 responsable de Catalunya Informació i el 1993, cap dels serveis informatius. Des del 1995 fou director de Catalunya Ràdio i del 2011 al 2016 director de l'Agència Catalana de Notícies. Com a docent, forma part de l'equip directiu del departament de Periodisme de Blanquerna (Universitat Ramon Llull), on també imparteix classes.

## Referències

* ↑ «Joan Maria Clavaguera i Llauradó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Joan Maria Clavaguera, nou director de l'ACN». NacióDigital, 10-05-2011.
* ↑ «El periodista Marc Colomer, nou director de l'ACN». Vilaweb, 12-04-2016 [Consulta: 12 abril 2016].
* ↑ Aleix, Moldes,. «Ada Colau, al costat de Joan Maria Clavaguera i Josep Maria Montaner, durant la roda de premsa d'aquest dimecres». www.acn.cat. Arxivat de l'original el 2016-10-26. [Consulta: 25 octubre 2016].
# Alain Deloeuil

Alain Deloeuil (Marchiennes, 24 d'octubre del 1954) és un exciclista francès i actualment un dels directors esportius de l'equip Cofidis.

## Palmarès

* 1980
** 1r al Gran Premi dels Marbrers
* 1983
** 1r al Gran Premi dels Marbrers
* 1987
** 1r al Gran Premi des Flandres françaises

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Alain Couriol

Alain Couriol (París, 24 d'octubre de 1958) és un ex davanter de futbol francès, que va ser internacional 12 cops i va marcar 2 gols amb la selecció francesa, on va jugar la Copa del Món de 1982, on França va acabar en quart lloc.

## Referències

* ↑ (francès) French Federation Profile Arxivat 2018-02-05 a Wayback Machine.
* ↑ Profile a planetepsg.com
# Joaquim Saura i Falomir

Joaquim Saura i Falomir (Barcelona, 20 de gener de 1917 - Barcelona, 18 de maig de 1999) fou mestre i escriptor barceloní.
Estudià magisteri i filosofia i lletres, exercint de mestre, professor i catedràtic de batxillerat. El 1968 fou el primer director de l'IES Joan Boscà de Barcelona. El 1985 va rebre el premi Josep M. Folch i Torres per Quan els bongós sonaven. Ha escrit sobretot narrativa infantil i juvenil que s'han traduït al castellà, francès i neerlandès. També ha col·laborat amb Joan Alcina en diversos llibres per a batxillerat.

## Obres
### Narrativa infantil i juvenil

* “Quan els bongós sonaven” Barcelona: La Galera, 1986 [infantil]
* “La Clara i les cireres” Barcelona: La Galera, 1987 [juvenil] ISBN 84-246-2214-6
* “La muntanya foradada” Barcelona: Abadia de Montserrat, 1989 [infantil] ISBN 84-7826-011-0
* “La invisible mà dels vents” Barcelona: Casals, 1990 [infantil]

### Novel·la

* “Agatadàgio” Lleida: Pagès, 1991
* “A Montblanquet passen coses” Barcelona: L'Eixample, 1984 ISBN 84-86279-00-3

### Llibres de Text

* “Lengua española : primer curso adaptado al del vigente bachillerato; Félix Ros, Joaquim Saura. Barcelona : [Estudio], 1976
* “Estilo : literatura española : segundo curso [B.U.P.]; Joan Alcina, Joaquim Saura. Barcelona : Vicens-Vives, 1976
* “Biblos : literatura española y europea. tercer curso [B.U.P.]; Joan Alcina, Joaquim Saura. Barcelona : Vicens-Vives, 1977
* “Lengua española : viva 8 : guía didáctica : [E.G.B.]; Joan Alcina, Joaquim Saura. Barcelona : Vicens vives, 1979
* “Palabra : lengua española : primer curso de Bachillerato Unificado Polivalente; Joan Alcina, Joaquim Saura. Barcelona : Vicens-Vives, 1980
* “Lengua española : viva 6 : [E.G.B.]; Joan Alcina, Joaquim Saura ;[il·lustracions: Isidro Monés]. Barcelona : Vicens vives, 1981
* “Lengua española : Viva-7”; Joan Alcina, Joaquim Saura. Barcelona : Vicens-Básica, 1981

## Bibliografia

* “Joaquim Saura i Falomir. Home de lletres i molinenc d'adopció” Molins de Rei, Ajuntament de Molins de Rei, 2001

## Enllaços externs

* Cercador de les lletres catalanes Arxivat 2005-02-28 a Wayback Machine.
# Ottmar Hofmann

Ottmar Hofmann (20 de setembre de 1835, Frankfurt am Main - 22 de febrer de 1900, Regensburg) fou un entomòleg alemany.
Ottmar Hofmann fou metge. Com a entomòleg, va treballar amb els microlepidòpters. La seva col·lecció la va vendre a Thomas de Grey i ara es troba al Museu d'Història Natural de Londres.

## Referències

* Obituary, in German, Nekrolog by Anton Schmid In: Berichte des naturwissenschaftlichen Vereines zu Regensburg VII.–IX. Heft, 1898–1903. Seite 134–138.

## Enllaços externs

* Wikisource Germany
# Gens Pòrcia

La gens Pòrcia (en llatí Porcia gens) va ser una gens romana d'origen plebeu. No es menciona fins a la meitat del segle iii aC.
El primer membre que va arribar al consolat va ser el famós Marc Porci Cató Censorí l'any 195 aC. El nom derivava de Porcus (porc), i feia referència a la cria o alimentació del bestiar porcí. Els Porcii estaven dividits en tres branques familiars durant la república, els Laeca els Licinius i els Cato. En època imperial apareixen altres cognoms.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 498.
# Luis Fernández Golfín Ferrer

Luis Antonio María Fernández-Golfín y Ferrer (Almendralejo, 14 de febrer de 1825 - Madrid, 1 d'octubre de 1889) fou un militar espanyol, Capità general de les Illes Balears durant la minoria d'edat d'Alfons XIII d'Espanya.
Ingressà a l'exèrcit en 1837 i en 1842 ascendí a subtinent i alumne de l'Escola d'Estat Major. En 1846 ascendí a tinent d'Estat Major i destinat a Extremadura, on va participar en la pacificació de l'Alentejo i fou ascendit a capità. En 1850 és ascendit a comandant i destinat a Aragó, on va participar el alguns projectes topogràfics i en 1852 a Catalunya. En 1853 anà a Cuba i participà en l'itinerari topogràfir del ferrocarril de Cuba. En 1855 fou ascendit a tinent coronel i en 1859 prefecte del Departament Oriental. En 1861 participà en l'expedició que va donar suport l'annexió a Espanya de la República Dominicana i fou ascendit a coronel. En 1862 tornà a la Península i entre 1864 i 1866 va ocupar diversos càrrecs a Extremadura i Catalunya. En 1868 participà en la batalla del Pont d'Alcolea sota les ordres de Novaliches, però tot i així en 1869 fou nomenat cap d'Estat Major del districte de Granada. En 1871 ascendí a brigadier i destinat a les Filipines, on hi fou Inspector de la Guàrdia Civil i governador militar de Mindanao. Va reprimir una revolta local a Zamboanga, però en 1873 va haver de tornar malalt a la Península. Després participaria en els combats al Maestrat i la presa de Morella, Sagunt, Aoiz iSangüesa de la tercera guerra carlina, ocupant diversos càrrecs a l'Estat Major de les Capitanies de Catalunya i Castella la Nova. En 1875 va ascendir a mariscal de camp i en 1886 a tinent general. D'agost de 1886 fins a abril de 1887 fou Capità general de les Illes Balears, fins que fou nomenat president de la Secció 3a de la Junta Superior Consultiva de Guerra, càrrec que va ocupar fins poc abans de morir.

## Referències

* ↑ Luis Antonio María Fernández-Golfín y Ferrer a geneall.net
* ↑ Luis Fernández Golfín Ferrer, Reial Acadèmia de la Història
# MacKenzie Scott

MacKenzie Scott, nascuda MacKenzie Tuttle, i entre 1993 i 2019 MacKenzie Bezos (San Francisco, 7 d'abril de 1970) és una novel·lista i filantropa estatunidenca.
El juliol de 2020, la revista Forbes va considerar-la la 22a persona més rica del món, amb una fortuna estimada d'uns 36 mil milions de dòlars. El setembre de 2020 va ser nomenada la dona més rica del món, i el desembre de 2020, la seva fortuna es va estimar en uns 62 mil milions de dòlars.
El 2020, un any després del seu divorci de l'empresari Jeff Bezos, es va comprometre a donar la major part de la seva fortuna a causes benèfiques. El 2021 fou reconeguda per la revista Forbes al capdavant de la Llista de les 100 dones més poderoses del món. A nivell personal, també el 2021 es va casar amb un professor de l'institut dels seus fills.

## Obres

* The Testing of Luther Albright. Fourth Estate, 2005. ISBN 978-0-00-719287-8.
* Traps. Knopf, 2013. ISBN 978-0-307-95973-7.
* 116 Organizations Driving Change. Medium, 2020.
* 384 Ways to Help. Medium, 2020.
* Seeding by Ceding. Medium, 2021.

## Referències

* ↑ «MacKenzie Scott». [Consulta: 29 setembre 2020].
* ↑ Kulish, Nicholas «MacKenzie Scott Announces $4.2 Billion More in Charitable Giving» (en anglès). The New York Times, 16-12-2020 [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ Goodwin, Jazmin. «MacKenzie Scott has become the world's richest woman». CNN, 03-09-2020. [Consulta: 10 setembre 2020].
* ↑ «The World's 100 Most Powerful Women List 2021» (en anglès). Forbes, 08-12-2021. Arxivat de l'original el 2021-12-08. [Consulta: 13 desembre 2022].
* ↑ «MacKenzie Scott, l'exdona de Jeff Bezos, es casa amb el professor dels seus fills». El Periódico, 09-03-2021. [Consulta: 18 juny 2021].
* ↑ Bezos, MacKenzie; Sutherland, Brian. The Testing of Luther Albright. Unabridged. Brilliance Audio, 2013. ISBN 978-1480569157.
* ↑ Bezos, MacKenzie. Traps. Nova York: Vintage, 2013. ISBN 978-0307950291 [Consulta: 7 setembre 2019].
* ↑ Scott, MacKenzie. «116 Organizations Driving Change», 28-07-2020. [Consulta: 18 novembre 2021].
* ↑ Scott, MacKenzie. «384 Ways to Help», 15-12-2020. [Consulta: 26 desembre 2020].
* ↑ Scott, MacKenzie. «Seeding by Ceding», 16-06-2021. [Consulta: 15 novembre 2021].
# Joan Porqueras

Joan Porqueras és el nom dels següents personatges:
* Joan Porqueras i Fàbregas (1893-1966), economista i polític català
* Joan Porqueras i Mas (1889-1969), fotògraf català
# Meine Seele soll Gott loben, BWV 223

Meine Seele soll Gott loben, BWV 223 (La meva ànima lloa Déu) és una cantata perduda de Johann Sebastian Bach, d'autor desconegut, probablement de l'època de Mühlhausen.

## Referències

* ↑ Daniel S. Vega Cernuda. “Bach. Repertorio completo de la música vocal”. Cátedra, Barcelona, 2004

## Bibliografia

* Daniel S. Vega Cernuda. “Bach. Repertorio completo de la música vocal”. Cátedra, Barcelona, 2004.

## Enllaços externs

* Bach Cantatas Website
* J.S. Bach Home Page Arxivat 2018-12-25 a Wayback Machine.