OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chapstick lesbian

Les chapstick lesbian, o lesbiana chapstick, són un subgrup dins del lesbianisme que Ellen DeGeneres va popularitzar, l'any 1997, en el seu espectacle Ellen. El terme es va crear com a resposta a l'expressió "lipstick lesbian", que sorgí el 1990 i que es refereix a una lesbiana que dona èmfasi a la seva identitat femenina a través de l'aspecte físic. El terme d'argot "chapstick lesbian" identifica una categoria en l'espectre butch-femme en la qual la dona té un biaix d'identitat de gènere cap al lesbianisme femme, tot i que no tant com per a identificar-se amb els criteris d'una lipstick lesbian. El terme és sovint usat com a alternativa de "soft-butch" o andrògina. Els atributs clau que identifiquen una lesbiana chapstick és que tenen un codi de roba informal i manca d'interès en maquillar-se. En la mateixa línia, també poden mostrar una naturalesa atlètica i un gran interès per l'esport.
A més, el terme ha estat adoptat per acadèmics en diferents obres, identificant un subgrup dins el lesbianisme que s'allunya encara més en l'exploració de la fluïdesa sexual. Per exemple, alguns artibles parlen del esbianisme "chapstick" com a forma d'identitat secundària dins la cultura Queer.

## Referències

* ↑ Altman, Dennis. The End of the Homosexual?. Univ. of Queensland Press, 2013. ISBN 9780702251665 [Consulta: 12 març 2019].
* ↑ Nair, Roshan das; Butler, Catherine. Intersectionality, Sexuality and Psychological Therapies: Working with Lesbian, Gay and Bisexual Diversity. John Wiley & Sons, 2012. ISBN 9781119967439 [Consulta: 12 març 2019].
* ↑ Sex and Society. Marshall Cavendish, 2010. ISBN 9780761479079 [Consulta: 12 març 2019].
* ↑ Dalzell, Tom; Victor, Terry. The Concise New Partridge Dictionary of Slang and Unconventional English. Routledge, 2014. ISBN 9781317625117 [Consulta: 12 març 2019].
* ↑ Smorag, Pascale «From Closet Talk to PC Terminology : Gay Speech and the Politics of Visibility». ransatlantica. Revue d'études américaines. American Studies Journal, 1, 28-07-2008 [Consulta: 12 març 2019].
* ↑ Galupo, M. Paz; Mitchell, Renae C.; Davis, Kyle S «Sexual minority self-identification: Multiple identities and complexity». Psychology of Sexual Orientation and Gender Diversity, 2, 4, 01-12-2015, pàg. 355–364. DOI: 10.1037/sgd0000131 [Consulta: 12 març 2019].
# Chilomys percequilloi

Chilomys percequilloi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic dels vessants orientals dels Andes equatorians, on viu a altituds d'entre 1.600 i 4.050 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos montans. És un representant petit del gènere Chilomys, amb una llargada de cap a gropa de 76-90 mm. El pelatge és de color gris tant al dors com al ventre. Fou anomenat en honor del biòleg brasiler Alexandre Reis Percequillo.

## Referències

* ↑ Brito et al., 2022, p. 35.
* ↑ Brito et al., 2022, p. 18.
* ↑ Brito et al., 2022, p. 31.

## Bibliografia

* Brito, J.; Tinoco, N.; Pinto, C. M.; García, R.; Koch, C.; Fernandez, V.; Burneo, S.; Pardiñas, U. F. J. «Unlocking Andean sigmodontine diversity: five new species of Chilomys (Rodentia: Cricetidae) from the montane forests of Ecuador» (en anglès). PeerJ, 10, 2022, pàg. e13211. DOI: 10.7717/peerj.13211.
# Charbhuja

Charbhuja és un llogaret del Rajasthan, districte de Rajsamand a 103 km al nord d'Udaipur (Rajasthan) i 38 km al nord de Rajsamand i a uns 5 km de Seventri. El llogaret on es troba es deia Badri però va agafar el nom de Charbhuja per una deïtat. El Temple de Charbhuja dedicat a aquesta deïtat, és un antic temple que es troba al costat de la carretera que porta a Jodhpur; l'ídol del temple és Badrinath. Milers de pelegrins van a aquest lloc per rebre el favor de la deïtat Charbhuja Nath i s'hi celebra anualment una fira.

## Referències

* ↑ «Temple Profile», 01-01-2016. Arxivat de l'original el 2016-01-01. [Consulta: 11 agost 2018].
# Chassey

Chassey és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 94 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Chassey era de 94 persones. Hi havia 43 famílies, de les quals 13 eren unipersonals (13 dones vivint soles i 13 dones vivint soles), 13 parelles sense fills i 17 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 63 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família, 13 eren segones residències i 7 estaven desocupats. 61 eren cases i 1 era un apartament. Dels 43 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 3 en tenien dues, 11 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Chassey el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 8 |
| 12 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 8 |
| 12 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 58 persones, 46 eren actives i 12 eren inactives. De les 46 persones actives 45 estaven ocupades (29 homes i 16 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 12 persones inactives 7 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Chassey hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 333 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Chassey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Chassey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Chassey-Beaupré

Chassey-Beaupré és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2017 tenia 88 habitants.

## Demografia

El 2007 tenia 123 habitants. Hi havia 52 famílies, 66 habitatges (54 habitatges principals, dues segones residències i 11 estaven desocupats).

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 63 persones, 44 eren actives i 19 eren inactives. El 2007, hi havia una empresa de fabricació d'altres productes industrials, una empresa de construcció, una empresa de comerç i reparació d'automòbils i de material agrícola i una empresa financera.
L'any 2000 a Chassey-Beaupré hi havia cinc explotacions agrícoles.

## Llocs d'interès

* Església de Sant Nabor
* El «Domaine de Beaupré» llistat com a monument històric el 1991 pel seu castell, els seus pous, safareig, granja, el seu parc amb cova, l'estany del Forn i el seu dic, així com l'estany de Petit-Moulin.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ «Domaine de Beaupré» (en francès). POP plateforme ouverte du patrimoine. Ministeri de la Cultura. [Consulta: 1r gener 2021].
# Club Infantil i Juvenil de Bellvitge

Club Infantil i Juvenil de Bellvitge és una entitat sense ànim de lucre creada al barri de Bellvitge (Hospitalet de Llobregat) amb la finalitat de potenciar l'associacionisme, l'educació i el lleure. El 1995 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Enllaços externs

* El Club, a la Xarxa de Telecentres de Catalunya Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Cobla La Principal de Palafrugell

La Principal de Palafrugell fou una cobla fundada el 1875. Malgrat que el nom oficial de l'orquestra era Principal de Palafrugell, fou coneguda com La Vella, ja que a l'últim quart del segle xix, es formà una altra orquestra a la vila, rebatejada com La Nova. Al tombant del segle La Vella ja era coneguda amb el nom de La Principal de Palafrugell, és a dir, "la més important" de la vila, i La Nova, amb el de L'Empordanesa.
Participà del model vuitcentista, articulant-se en dues formacions bàsiques, diferenciades pels instruments que les integraven i pel repertori que executaven. Als anys vint era considerada una de les orquestres més indicades per acompanyar les companyies de sarsuela que anaven a l'Empordà. Malgrat el handicap dels desplaçaments, la mobilitat de l'orquestra era notable. Els músics es desplaçaven d'un lloc a l'altre amb tots els mitjans de locomoció que tenien a l'abast. L'any 1935 La Principal de Palafrugell adquirí un microbús d'unes 18 places, marca Chevrolet, fins aleshores propietat de La Principal de la Bisbal. La seva trajectòria es truncà amb la Guerra Civil Espanyola, però es va recompondre i es va reorganitzar de nou. Perdurà fins al 1977. Tingué etapes brillants, dirigida per Josep Gravalosa i Geronès i altres de més modestes. Destacaren com a intèrprets Trifó Bonany, Joaquim Torrent, Tomàs Garcia, Ferran Rigau, Lluís Felip, Francesc Clapés, Teodor Plaja, Fortunat Escarrà, Valentí Ametller, Lluís Hereu, Josep Gumà, Pere Ferriol, Ildefons Ferriol, Martí Saló, Julià Soler, Narcís Martí "Sisó de Cornellà", Frederic Gich, Ricard Viladesau i Caner, Francesc Vilaró i Carbonell, Joan Badosa i Compte i Josep Padrós i Vidal.
El fons documental de la cobla La Principal de Palafrugell es conserva a l'Arxiu Municipal de Palafrugell.

## Referències

* ↑ Vilà, Enric Revista de Palafrugell. Associació Pou d'en Bonet [Palafrugell], 160.
* 1 2 Oller, Oriol. «La Principal de Palafrugell. La Vella». A: Música i festa a Palafrugell. Palafrugell: Ajuntament de Palafrugell - Diputació de Girona, Juliol, 2010 (Quaderns de Palafrugell). ISBN 978-84-936116-3-7.
* ↑ «Cobla La Principal de Palafrugell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Fons documentals de l'Arxiu Municipal de Palafrugell». Ajuntament de Palafrugell. Arxivat de l'original el 2014-08-08. [Consulta: 6 agost 2014].
# Coll dels Bardissars

El Coll dels Bardissars, que cal no confondre amb el veí Coll de Bardissars, és una collada situada a 915,2 m d'altitud, a cavall dels termes municipals de Granera, al Moianès, i Gallifa, de la comarca del Vallès Occidental.
Està situat a l'extrem sud-oriental del terme municipal, a prop del límit amb Gallifa i Sant Quirze Safaja. És en el vessant nord-oest del Serrat de les Pedres, a prop i a ponent del Coll de Pruna.

## Enllaços externs

* El Coll dels Bardissars a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cisternes de la Malga

Les cisternes de La Malga o de La Mâalga (àrab: صهاريج مالجا, Ṣahārīj Māljā, o الصهاريج المعلقة, aṣ-Ṣahārīj al-Maʿlaqa) són unes antigues cisternes de la ciutat romana de Cartago, actualment Carthage, situades a la rodalia de l'antiga ciutat, a l'oest del turó de Birsa. Formen part de l'assentament de Carthage que és classificat Patrimoni de la Humanitat des de 1979. El seu nom àrab de la Malga (en transcripció francesa) deriva del nom antic del barri on es troben, que es deia Magàlia (Magalia). Encara que estan relativament properes a Carthage, no són interessants com a lloc de visita, ja que s'estan reformant per reforçar-les i reutilitzar-les. Molt a prop es trobava el cementiri dels officiales.
Estan formades per quinze compartiments paral·lels juxtaposats, de 102 metres de llarg, 7,40 metres d'alt i 7 metres sota volta, amb una cisterna més, perpendicular, que es feia servir per a la decantació o la distribució. El conjunt forma un rectangle de 127 x 102 metres i la seva superfície és de 12.945 metres quadrats. Estaven planificades per emmagatzemar més de seixanta mil metres cúbics. Com que a la mateixa Cartago no hi havia gaire aigua, els romans van buscar el subministrament al Djebel Zaghouan i van construir un aqüeducte d'uns 80 km de llarg amb un pendent calculat del 0,29% per portar l'aigua fins aquestes cisternes i d'altres. Eren les cisternes més grans que usaven els romans a causa del fet que abastien una ciutat com Cartago, que havia tornat a agafar importància i de la qual depenien altres ciutats i viles. No són les úniques de la ciutat antiga: a Bordj el Djedid, a la vora de les termes d'Antoní, es troben una sèrie de cisternes més petites, però també considerables. Reben el nom del fort otomà que tenen al costat.

## Referències

* ↑ Archaeological Site of Carthage Web del Patrimoni de la Humanitat de la Unesco (anglès), consulta 30 de gener de 2012
# Clupeonella abrau abrau

Clupeonella abrau abrau és una subespècie de peix pertanyent a la família dels clupeids. La reproducció té lloc entre el maig i l'octubre, i els ous són pelàgics. Menja crustacis, tot i que els joves es nodreixen de copèpodes, ous de rotífers i plantes). És depredat per la perca americana (Micropterus salmoides). És un peix d'aigua dolça, pelàgic, no migratori i de clima temperat (5 °C-28 °C; 43°N-37°N). Es troba al llac Abrau (Rússia). La seua esperança de vida és de 2 anys. És inofensiu per als humans.

## Morfologia

* Pot arribar a fer 9,5 cm de llargària màxima.
* 3 espines i 13-21 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 12-23 radis tous a l'anal.
* Cos moderadament esvelt.

## Referències

* ↑ Kessler K. T., 1877. The Aralo-Caspian Expedition. IV. Fishes of the Aralo-Caspio-Pontine ichthyological region. Sant Petersburg. Aralo-Caspian Exped. . i-xxvii + 1-360.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 6 FishBase (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Mogil'chenko, V.I., 1991.
* ↑ Berg, L.S., 1962. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 1, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.
* ↑ Blanc, M., J.-L. Gaudet, P. Banarescu i J.-C. Hureau, 1971. European inland water fish. A multilingual catalogue. Fishing News (Books) Ltd., Londres. Gran Bretanya.
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p. ISBN 978-2-8399-0298-4.
* ↑ Reshetnikov, Y.S., N.G. Bogutskaya, E.D. Vasil'eva, E.A. Dorofeeva, A.M. Naseka, O.A. Popova, K.A. Savvaitova, V.G. Sideleva i L.I. Sokolov, 1997. An annotated check-list of the freshwater fishes of Russia. J. Ichthyol. 37(9): 687-736.
* ↑ Vodyanitskii, V.A., 1930. Information on the fauna in Lake Abrau. Raboty Novoros. Biol. St. 1 4:153-156.
* ↑ Mogil'chenko, V.I., 1991. Clupeonella abrau (Maljatskij, 1930). P. 45-52. A: H. Hoestlandt (ed.). The freshwater fishes of Europe. Vol. 2. - Clupeidae, Anguillidae. AULA-Verlag Wiesbaden, Alemanya. 447 p.
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985. FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303. ISBN 92-5-102340-9.

## Bibliografia

* Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994. SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, FAO. 103 p.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Chuginadak

Chuginadak (en anglès Chuginadak Island, en aleutià Tanax̂ Angunax̂) és l'illa més gran de les Illes Four Mountains, un subgrup de les Illes Aleutianes, Alaska, Estats Units. El nom va ser publicat el 1852 en un mapa pel capità Tebenkov.
L'illa fa aproximadament 22,5 per 10 quilòmetres de llargada i en ella hi destaca el mont Cleveland, un actiu estratovolcà que ocupa tota la meitat occidental de l'illa. Una estreta franja de terra separa aquest volcà de la part oriental de l'illa.

## Referències

* ↑ Bergsland, K. Aleut Dictionary. Fairbanks: Alaska Native Language Center, 1994.
* ↑ «Alaska Volcano Observatory - Mount Cleveland». Arxivat de l'original el 2022-09-15. [Consulta: 28 setembre 2014].
# Limnonectes megastomias

La granota ullaluda (Limnonectes megastomias) és una espècie de granota amb ullals que va ser descoberta a Tailàndia l'any 2008. Aquesta s'alimenta d'ocells i insectes. Les granotes mascles empren els seus ullals per atacar altres mascles en combat. També s'ha observat que s'alimenta d'altres granotes.

## Referències

* ↑ Casey, Michael. «Fanged frog, 162 other new species found in Mekong». Associated Press, 25-09-2009. [Consulta: 17 gener 2010].
* ↑ «Fanged frogs case hops into court». The National, 08-08-2009. Arxivat de l'original el 2011-06-16. [Consulta: 17 gener 2010].
# Llenguatge anumèric

Els llenguatges anumèrics són aquells llenguatges on no hi ha expressions per a referir-se als números.
Les cultures amb llenguatges anumèriques que són exemplars:
* Els Pirahã que indiquen solament "escassetat" ("Hói"), "una quantitat més gran" ("Hoí") i "molt" ("baágiso").
* Els Munduruku solament compten els nombres enters de l'1 al 5.

## Referències

* 1 2 Everett, Caleb «‘Anumeric’ people: What happens when a language has no words for numbers?». The Conversation, 26-04-2017 [Consulta: 8 juliol 2017].
* ↑ Everett, Caleb; Madora, Keren «Quantity Recognition Among Speakers of an Anumeric Language». Cognitive Science, 36, 1, 01-01-2012, pàg. 130–141. DOI: 10.1111/j.1551-6709.2011.01209.x.
* ↑ De Cruz, Helen «Why are some numerical concepts more successful than others? An evolutionary perspective on the history of number concepts». Evolution and Human Behavior, 27, 4, 01-07-2006, pàg. 306–323. DOI: 10.1016/j.evolhumbehav.2006.02.001.
# Llacuna d'Etolikó

La llacuna d'Etolikó (grec: Λιμνοθάλασσα Αιτωλικού, Limnothàlassa Etolikú) és una llacuna situada al sud d'Etòlia-Acarnània (Grècia). Es troba al nord d'una llacuna més gran, la de Mesolongi (una badia del golf de Patres), de la qual està separada per l'illa d'Etolikó. Té una profunditat màxima de 28 metres. La llacuna té una aigua salabrosa, amb una salinitat d'entre 19 i 28 UPS. Gran part de la llacuna té nivells molt baixos d'oxigen, però aquest fenomen ha estat mitigat des del 2002 mitjançant la creació d'obertures més grans al voltant de l'illa d'Etolikó i el dragatge de canals a la llacuna de Mesolongi. Etolikó és la principal població de la llacuna.

## Referències

* 1 2 http://presentations.copernicus.org/EGU2011-460_presentation.pdf Arxivat 2013-11-01 a Wayback Machine. A. Gianni i I. Zakharias], University of Ioannina, Morphology and anoxia in enclosed seas: Aitoliko lagoon - Greece
# Les senyoretes del carrer d'Avinyó

Les senyoretes del carrer d'Avinyó o simplement Les senyoretes d'Avinyó (Les Demoiselles d'Avignon en francès) és un quadre a l'oli de Pablo Picasso pintat a París i presentat el 31 de març de 1907 que es troba al Museu d'Art Modern de Nova York des de la seva compra en una subhasta a Jacques Seligmann & Company. L'escena representa un prostíbul de Barcelona del carrer d'Avinyó, i es considera un dels primers quadres cubistes.
Aquest quadre, que va marcar el començament del seu període africà o protocubisme, és la referència clau per parlar de Cubisme, del qual l'artista espanyol és el màxim exponent. Imprimeix un nou punt de partida on Picasso trenca amb el Realisme, els cànons de profunditat espacial i l'ideal existent fins llavors del cos femení, reduint tota l'obra a un conjunt de plànols angulars sense fons ni perspectiva espacial, en el qual les formes estan marcades per línies.
Dos dels rostres, els d'aspecte més cubista dels cinc, que assemblen màscares, es deuen a la influència de l'art africà, les manifestacions culturals van començar a ser conegudes a Europa per aquelles dates, mentre els dos centrals són més afins a les cares dels frescos medievals i les primitives escultures ibèriques, la cara de l'esquerra presenta un perfil que recorda les pintures egípcies. Les senyoretes del carrer d'Avinyó és una obra pertanyent a les avantguardes pictòriques del segle xx. Les bases d'aquesta obra estan influenciades per una reinterpretació de les figures allargades d'El Greco, havent-se assenyalat una influència particular de la seva visió de l'Apocalipsi, la seva estructura ambiental que rememora els Banyistes de Cézanne i les escenes d'harem d'Ingres.
Es va exposar a la Galerie Antin (París) el 1916, després de la qual Picasso la va guardar en el seu estudi, fins que a principis dels anys 20 va ser adquirida per Jacques Doucet i exhibida el 1925 al Petit Palais. Poc temps després el quadre va ser comprat pel Museu d'Art Modern de Nova York, on és una de les peces més preuades de la col·lecció.

## Referències

* ↑ «Les senyoretes del carrer d'Avinyó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Lliga alemanya de futbol 2004-05

La Fußball-Bundesliga 2004-05 va ser la 42a edició de la Lliga alemanya de futbol, la competició futbolística més important del país.

## Classificació

* Font: www.resultados-futbol.com/bundesliga2005'
# Félix Sellier

Félix Sellier (Spy, Jemeppe-sur-Sambre, 2 de gener de 1893 - Gembloux, 16 d'abril de 1965) va ser un ciclista belga que va córrer entre 1919 i 1928. El seu germà Fernand Sellier també fou ciclista.
D'entre les seves nombroses victòries destaquen tres etapes al Tour de França, cursa on fou tercer en l'edició de 1922; dues edicions de la Volta a Bèlgica (1919 i 1924), dos campionats nacionals en ruta (1923 i 1926) i les clàssiques París-Roubaix (1925) i París-Brussel·les (1922, 1923 i 1924).

## Palmarès

* 1912
** 1r a la Binche-Tournai-Binche
* 1919
** 1r de la Volta a Bèlgica
** 1r del Circuit Dinantais
** 1r de l'Oostende-Anvers
* 1920
** 1r a Mettet
** 1r a Merchienne-au-Pont
** 1r a Namur
** 1r a Moustier
* 1921
** 1r a Jameppe-sur-Sambre
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1922
** 1r de la París-Brussel·les
** 1r de l'Arlon-Oostende
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1923
** Campió de Bèlgica en ruta
** 1r de la París-Brussel·les
** 1r del Circuit de Midi
* 1924
** 1r de la Volta a Bèlgica
** 1r de la París-Brussel·les
** 1r del G.P.Sporting amb Emile Masson
** 1r a Gembloux
** 1r a Oupeye
* 1925
** 1r a la París-Roubaix
** 1r a Gembloux
** 1r del Premi de Soissons
** Vencedor d'una etapa de la Volta al País Basc
* 1926
** Campió de Bèlgica en ruta
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1927
** 1r a Gembloux
* 1928
** 1r als Sis dies de Brussel·les (amb Henri Duray)
** 1r a St.Servais

### Resultats al Tour de França

* 1920. Abandona (3a etapa)
* 1921. 16è a la classificació general. Una victòria d'etapa
* 1922. 3r a la classificació general. Una victòria d'etapa
* 1923. Abandona (2a etapa)
* 1924. Abandona (7a etapa)
* 1925. 9è a la classificació general
* 1926. 5è a la classificació general. Una victòria d'etapa

## Referències

* 1 2 «SELLIER Félix». [Consulta: 6 novembre 2022].
* ↑ «Palmarès de Félix Sellier (Bel)». [Consulta: 6 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Félix SELLIER» (en italià). [Consulta: 6 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès de Félix Sellier a siteducyclisme.net