OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ses Fontanelles

Les Fontanelles (col·loquialment ses Fontanelles) és la zona humida més gran que resta a la badia de Palma. Aquests aiguamolls estan situats entre els nuclis de Can Pastilla i l'Arenal, al municipi de Palma. La zona que actualment es conserven són les antigues salines, d'unes 32,5 hectàrees, atès que la resta d'espais corresponents a l'antic prat de Sant Jordi s'han urbanitzat o dessecat.
Tot i que la zona forma part de l'inventari de les zones humides de les Illes Balears s'ha vulnerat la protecció i recentment s'ha permès construir el complex anomenat Palma Aquarium.
Després d'una forta lluita per protegir aquest espai, on viuen desenes de tamarells (Tamarix sp.) protegits i saladina, una planta endèmica en perill crític d'extinció que només viu a les Fontanelles, es va aturar el projecte per urbanitzar la totalitat d'aquest espai.
Posteriorment, amb el canvi de govern (PP), el Govern i l'Ajuntament de Palma van derogar un decret per reactivar aquesta urbanització, i han emès informes favorables a la construcció del centre comercial. El Pla de Vigilància Ambiental elaborat per la promotora contempla translocar (desplaçar) la comunitat de saladines i els tamarells a un jardí perquè es troben a l'àrea que es pretén urbanitzar.
Per desgràcia per a l'espai i per a tota la biodiversitat que empara, actualment ja s'ha iniciat l'execució de l'esmentat centre comercial, que ocasionarà un greu impacte mediambiental a aquesta zona humida. L'execució del centre comercial ha estat possible gràcies a la intervenció del Govern Balear i l'Ajuntament de Palma, en mans tots dos del PP.
El 2019, un aficionat al submarinisme localitzà un important derelicte romà del segle iv a pocs metres de la platja de l'Arenal, davant les Fontanelles. El vaixell estava en molt bon estat de conservació, i en les campanyes d'excavació es recuperaren grans quantitats d'objectes arqueològics, principalment àmfores moltes de les quals portaven el titulus pictus d'Alumnus et Ausonius ('Alumne i Ausoni'). La intenció és d'extreure la totalitat del derelicte per exposar-lo al Museu de Mallorca.

## Referències

* ↑ «Critiquen l'impacte del centre a Ses Fontanelles» (en castellà). Diario de Mallorca.
* ↑ «Disset segles al fons del mar». El Punt Avui, 27-12-2022.
* ↑ «Conclou l'excavació del vaixell romà de ses Fontanelles». IB3 Notícies, 17-02-2022.

## Enllaços externs

* Web en defensa de les Fontanelles Arxivat 2007-05-02 a Wayback Machine.
# Ses Figueretes

Ses Figueretes és un barri i una platja d'Eivissa. Va ser antigament un quartó de ses Salines.
Està formada per un conjunt de platgetes separades per espigons de roca. Es troba a 1,2 km del centre d'Eivissa en una zona urbana de fàcil accés. Disposa d'un passeig enjardinat amb diversos locals d'oci i restauració.
La platja és de sorra blanca molt fina d'origen natural. El fons alterna la sorra amb zones de roca. És poc profund i amb un desnivell gradual: a 25 m la profunditat és de mig metre i a 50 m mar endins és d'1 m. Està orientada al sud amb vents de mar a terra i l'estructura de badia tancada la protegeix dels vents forts i de les onades.
L'11 de juliol del 2007 la platja va quedar afectada per la contaminació causada per l'accident del vaixell Don Pedro.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Ses Figueretes
* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, ses Salines
# South Uist

South Uist (gaèlic escocès: Uibhist a' Deas) és una illa que forma part de la regió de les Western Isles a Escòcia. Segons el cens del 2001 tenia 1.951 habitants. La religió majoritària és la catòlica romana, i la llengua el gaèlic escocès. La capital és Lochboisdale (Lochbaghasdail).
# Speos Artemidos

Speos Artemidos ('cova d'Artemisa') és un temple de l'Egipte mitjà. Està situat al costat de Beni Hassan, a 3 km a l'est, a la vora del Wadi Batn el-Baqara, on es troben dos temples excavats a la roca (d'aquí el nom "speos") erigits per la reina Hatshepsut en honor de la dea de cap de lleó Pakhet, que portava els títols de la "dea de la boca del riu" i "la dea que obre el camí de les pluges tempestuoses", la qual era adorada a la regió (era anomenada també "La que rasca"). La dea també es presentava amb l'aspecte d'Hathor. És el més gran dels dos temples el que és conegut com a Speos Artemidos ('La gorja d'Artemisa') que li va donar Champollion (els grecs identificaven Pakhet amb Artemisa). En àrab, es diu Istabl Antar ('L'estable d'Antar', del nom d'un poeta local preislàmic).
La façana té una longitud de 15 metres, però la forma és original i única en els temples egipcis. Té una inscripció en 42 columnes que parla a déu i als humans, presentant els treballs d'Hatshepsut al lloc i a tota la regió; la reina es glorifica d'haver reconstruït monuments destruïts sota els hicsos més de seixanta anys abans. A l'interior, una sala (pronaos) sostinguda per dues línies de 4 pilars, que havien de rebre una decoració adequada, però no es van acabar (Hathor a la part vers l'exterior i Osiris a la part vers l'interior); els pilars porten els cartutxos de Tuthmosis III, Seti I i segurament Pinedjem I; a la part oriental de les parets del temple, estan gravades escenes del regnant d'Hatshepsut, però arreglades sota Seti I. La part occidental presenta escenes de Seti I. A la porta que segueix hi ha el nom de Seti I, i després Paynedjem I amb corona roja; segueix un corredor amb escenes de la coronació de Seti I i ofrenes a Pakhet; hi ha alguns grafits faraònics, grecs i coptes; el corredor porta al santuari, que no fou acabat; hi ha un nínxol buit que porta el nom de Seti I probablement per una estàtua; a l'esquerra, un nínxol amb l'estàtua de Pakhet.
No lluny de l'Speos, hi ha una petita capella rústica dedicada a Pakhet per Hatshepsut, Tuthmosis III i Neferure (filla de Hatshepsut). Fou igualment tallada a la roca i no fou acabada, però després fou decorada en el regnat d'Alexandre II. Aquesta capella és coneguda com a Speos Batn al-Bakarah.
Els dos temples són rodejats per restes de cementiris de gats, animal que era dedicat a la dea Pakhet. Algunes de les coves de la regió foren habitades pels primers cristians als segles iii i iv.

## Referències

* 1 2 Jacq, Christian. Las egipcias. Retratos de mujeres del Egipto faraónico. (en castellà). 2a edició. Planeta, octubre de 2000, p. 91. ISBN 9788408036166.
# Shinkichi Kikuchi

Shinkichi Kikuchi (Tōno, Prefectura d'Iwate, Japó, 12 d'abril de 1967) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Shinkichi Kikuchi va disputar 7 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Sofia Romanskaya

Sofia Romanskaya (Sant Petersburg, 3 d'agost de 1886 $^{(Julià)}$ - 26 de novembre de 1969) va ser una astrònoma soviètica coneguda com una de les primeres dones russes a tenir un paper important en aquest camp.

## Biografia

Sofia (també escrit Sofya) Vasilievna Voroshilova-Romanskaya va néixer a Sant Petersburg. Es va graduar als Cursos Bestuzhev, una important institució educativa de dones de l'Imperi Rus.
Romanskaya va treballar a l'Observatori Central de Púlkovo des de 1908 fins a 1959. Allà, va realitzar més de 20.000 observacions de latitud en els seus estudis sobre el moviment polar. Va ser membre de la Unió Astronòmica Internacional i va assistir a l'Assemblea General de l'organització el 1958 a Moscou.

## Reconeixements

L'asteroide (3761) Romanskaya, descobert per Grigory Neujmin el 1936, va rebre el nom de Romanskaya.
Un cràter de Venus (Romanskaya) també porta el seu nom.

## Referències

* ↑ «Ворошилова-Романская Софья Васильевна» (en rus). Astronet.
* 1 2 «(3761) Romanskaya» (en anglès). IAU - Minor Planet Center.
* ↑ Rykhlova, 1995, p. 98-100.
* ↑ Sadler, 1960, p. 66, 271, 275, 767.
* ↑ «Venus Crater Database, Romanskaya» (en anglès). Lunar and Planetary Institute.

## Bibliografia

* Rykhlova, L. K. «Women-Astronomers of Former USSR» (en anglès). Highlights of Astronomy, 10, 1995, pàg. 98–100.
* Sadler, D. H. Transactions of the International Astronomical Union (en anglès). Vol. X, Tenth General Assembly Held At Moscow. Cambridge University Press, 1960.
# Skjálfandafljót

El riu Skjálfandafljót està situat al nord d'Islàndia. El Skjálfandafljót té 178 km de longitud, i és el quart riu més llarg de l'illa.
Té com a font la frontera nord-oest de la capa de gel de Vatnajökull a les Terres Altes d'Islàndia. Des d'allà, segueix paral·lel a la carretera de la Highland de Sprengisandur en sentit nord, desembocant a la badia de Skjálfandi.
Seguint el curs del riu, des del seu naixement a la font de la glacera de Vatnajökull fins a la desembocadura del riu a la badia de Skjálfandi, es poden veure moltes cascades. El riu Skjálfandafljót té unes de les cascades més espectuculars de l'illa, inclosa Goðafoss, que es considera una de les cascades més espectaculars d'Europa. Altres cascades també conegudes del riu Skjálfandafljót són la Hrafnabjargafoss, l'Aldeyjarfoss, la Barnafoss i l'Ullarfoss. It was first descended by kayak by a team from the University of Sheffield (UK) in 1989.
En la punta nord de la carretera de Sprengisandur, el riu cau uns 10 metres sobre Aldeyjarfoss. Goðafoss es troba en les terres baixes, molt a prop de la Ruta 1.

## Referències

* ↑ «Icelandic Statistics». National Land Survey of Iceland. Arxivat de l'original el 13 de setembre 2016. [Consulta: 15 agost 2016].
* ↑ https://www.panoramio.com/user/5095417/tags/1989%20University%20of%20Sheffield%20Iceland%20River%20Expedition Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Guia dels rius d'Islàndia
# Skive-Løbet

La Skive-Løbet és una competició ciclista danesa d'un sol dia que es disputa als voltants de Skive. Creada el 1998, va ser una competició amateur fins al 2012. L'any següent va entrar al calendari de l'UCI Europa Tour. L'edició del 2020 va ser suspesa per culpa de la pandèmia de COVID-19.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1998 | Jakob Piil | | |
| 2002 | Jacob Nielsen | Ari Højgaard | Jan Jespersen |
| 2003 | Jannik Skovlund | | |
| 2005 | Morten Mikkelsen | Christian Knørr | Rune Udby |
| 2006 | Michael Mørkøv | Allan Bo Andresen | Jacob Kodrup |
| 2007 | Rune Udby | Søren Pugdahl Pedersen | Glenn Bak |
| 2010 | Andreas Frisch | Thomas Guldhammer | Jesper Hansen |
| 2011 | Guytan Lilholt | Andreas Frisch | Geir Inge Berg |
| 2012 | Sebastian Lander | Morten Øllegaard | Andreas Landa |
| 2013 | Patrick Clausen | Remco Te Brake | Gorik Gardeyn |
| 2014 | Phil Bauhaus | Alex Rasmussen | Rasmus Guldhammer |
| 2015 | Alexander Kamp | Haavard Blikra | Sondre Moen Hurum |
| 2016 | Johim Ariesen | Erik Lahm | Mads Würtz |
| 2017 | Martin Toft Madsen | Troels Vinther | Torkil Veyhe |
| 2018 | Rasmus Bøgh Wallin | Andreas Stokbro | Christoffer Lisson |
| 2019 | Frederik Madsen | Niklas Larsen | Christoffer Lisson |
| 2020 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2021 | Elmar Reinders | Mads Østergaard Kristensen | Marcus Sander Hansen |

## Referències

* ↑ «Skive Løbet (Dan) - Cat.1.2». [Consulta: 1r novembre 2023].
* ↑ (danès) Coronavirus fører til flere danske cykelaflysninger
* ↑ Pandémie de Covid-19 : suivi des événements du Calendrier International UCI reportés ou annulés
* ↑ L’UCI prolonge la suspension des épreuves cyclistes jusqu’au 1er juin 2020 et poursuit les consultations en vue du remaniement du Calendrier International Route UCI

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Skjervøy

Skjervøy (en sami septentrional: Skiervvá) és un municipi situat al comtat de Troms, Noruega. Té 2,920 habitants (2016) i la seva superfície és de 473.00 km².

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 24 desembre 2016].
# Sliven (Rússia)

Sliven - Сливень (rus) - és un poble (un possiólok) de l'óblast de Kémerovo, a Rússia, que en el cens del 2010 no tenia cap habitant, pertany al districte de Mejdurétxensk.

## Referències

* ↑ Коряков Ю. Б. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»».
# Stop Islamisation of Norway

Aturem la Islamització de Noruega (noruec: Stopp islamiseringen av Norge, SIAN) és una organització islamòfoba noruega la qual fou establerta el 2008, tot i que els seus orígens començaren el 2000. Segons el moviment, l'islam és una ideologia política totalitària que viola la Constitució de Noruega així com els valors democràtics i humans. L'organització es troba dirigida per Arne Tumyr, i compta amb milers de partidaris.

## Referències

* ↑ Døving, Cora Alexa «“Muslims Are…” Contextualising Survey Answers». The Shifting Boundaries of Prejudice Antisemitism and Islamophobia in Contemporary Norway, pàg. 254-273. DOI: 10.18261/978-82-15-03468-3-2019-09.
* ↑ Project Gutenberg. «Stop Islamisation of Norway | Project Gutenberg Self-Publishing - eBooks | Read eBooks online». [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ «Advarer mot islamister» (en noruec).
* ↑ Olsen, Asbjørn. «PST frykter ekstrem anti-islamisme» (en noruec). TV2.no.
# Soła

El Soła és un riu del sud de Polònia, un afluent (pel costat dret) del Vístula.
El Soła neix a la serralada occidental de les Beskides prop de la frontera amb Eslovàquia, a partir de la confluència de diversos rierols petits al poble de Rajcza. Corre avall en direcció nord-est a través de la conca del Żywiec cap a les ciutats de Żywiec i Kęty, formant la frontera entre les Beskides de Silèsia i del Żywiec. Després de 89 km de recorregut, el Soła desemboca al Vístula passat la ciutat de Oświęcim.
Els riu flueix a uns metres del camp d'extermini d'Auschwitz. El Museu d'Auschwitz–Birkenau informa que les cendres humanes i ossos d'aquells assassinats al camp eren sovint abocats al riu.
El Soła flueix a través, o a prop, de les següents poblacions: Rajcza, Milówka, Cisiec, Węgierska Górka, Cięcina, Radziechowy, Wieprz, Żywiec, Tresna, Czernichów, Międzybrodzie Żywieckie, Międzybrodzie Bialskie, Porąbka, Czaniec, Kobiernice, Kęty, Nowa Wieś, Hecznarowice, Bielany, Łęki, i Oświęcim.

## Notes i referències

* ↑ Dr. Franciszek Piper, "The extermination procedure in the gas chambers" Arxivat 2011-07-20 a Wayback Machine., Auschwitz-Birkenau State Museum (Państwowe Muzeum Auschwitz-Birkenau w Oświęcimiu), 1999-2010
# Sireniki

Sireniki (en rus: Сиреники) és un poble del districte autònom de Txukotka, a Rússia, que el 2015 tenia 402 habitants.

## Enllaços externs

* Сиреники на сайте Избиркома Чукотского АО
* Статья о Сирениках в тестовой Википедии на юпикском языке
* La vila de Sireniki al lloc web del districte rural
# Sturisoma panamense

Sturisoma panamense és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 26 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Panamà, Colòmbia i l'Equador.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert, R. (1996). Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eigenmann, C. H. & R. S. Eigenmann. 1889. Preliminary notes on South American Nematognathi. II. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 2: 28-56.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S. A. (1986). Historical biology of the loricariid catfishes: phylogenetics and functional morphology. Unpublished D. Phil. Thesis, The University of Chicago, Chicago, Estats Units. 290 pp.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sturisoma lyra

Sturisoma lyra és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Juruà.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert, R. (1996). Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S. A. (1986). Historical biology of the loricariid catfishes: phylogenetics and functional morphology. Unpublished D. Phil. Thesis, The University of Chicago, Chicago, Estats Units. 290 pp.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sphaerodeltis

Sphaerodeltis és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Sphaerodeltis psammoleuca, que es troba a la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 8 febrer 2019].
* ↑ Afro Moths
# Sphaerotheca

Sphaerotheca és un gènere de granotes de la família dels rànids que es troba a l'Índia, el Pakistan, Sri Lanka i Nepal.

## Taxonomia

* Sphaerotheca breviceps (Schneider, 1799).
* Sphaerotheca dobsoni (Boulenger, 1882).
* Sphaerotheca leucorhynchus (Rao, 1937).
* Sphaerotheca maskeyi (Schleich & Anders, 1998).
* Sphaerotheca rolandae (Dubois, 1983).
* Sphaerotheca strachani (Murray, 1884).
* Sphaerotheca swani (Myers i Leviton a Leviton, Myers & Swan, 1956).

## Referències

* IUCN (anglès)
# Subversion

Subversion és un sistema de control de versions dissenyat específicament per reemplaçar el popular CVS, el qual té diverses deficiències.
És programari lliure sota una llicència de tipus Apache/Llicència BSD i se'l coneix també com a svn perquè aquest és el seu nom a la línia d'ordres.
Una característica important del Subversion és que, a diferència del CVS, els fitxers versionats no tenen cadascun un número de revisió independent. En canvi, tot el repositori té un únic número de versió que identifica un estat comú de tots els arxius del repositori en un cert punt del temps.

## Característiques principals

* Se segueix la història dels fitxers i directoris a través de còpies i canvis de nom.
* Les modificacions (incloent canvis a diversos fitxers) són atòmiques.
* La creació de branques i etiquetes és una operació eficient O (1) i no O(n) com el CVS.
* S'envien només les diferències en les dues adreces (amb el CVS sempre s'envien al servidor fitxers complets).
* Es pot servir mitjançant Servidor HTTP Apache sobre WebDAV/DeltaV.
* Gestiona eficientment fitxers binaris (a diferència del CVS que els tracta internament com si fossin text).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del projecte Arxivat 2004-04-01 a Wayback Machine.
* Manual d'instal·lació d'un servidor Subversion sobre una plataforma Linux Arxivat 2011-06-18 a Wayback Machine.
* Client de Subversion per a Windows Arxivat 2006-04-07 a Wayback Machine.
* Manual de Subversion, traducció en procés
* Com muntar un servidor de Subversion en 28 segons
# Subvenció de la premsa de Luxemburg

La subvenció de la premsa de Luxemburg (en luxemburguès, Staatlech Pressehëllef) ve donada pel govern als diaris de Luxemburg sota la Llei del 13 d'agost de 1998 sobre la promoció de la premsa escrita. Es concedeixen automàticament a tots els diaris d'interès general publicats almenys una vegada a la setmana que tenen personal a temps complet d'almenys cinc periodistes i que els seus anuncis constitueixen menys del 50% del diari.
El pressupost total va ascendir a 7.754.499 € el 2009. Una tercera part de la subvenció total es distribueix uniformement entre els diaris qüalificats, amb els altres dos terços són proporcionals al nombre de pàgines. Tots els diaris, excepte el Luxemburger Wort que té major vendres, depenen de la subvenció de la premsa per sobreviure.
A més, els diaris rebien una subvenció indirecte per una taxa preferencial postal, un límit de publicitat a la televisió i la ràdio i un impost sobre el valor afegit reduït al 3%.

## Referències

* 1 2 Fernández Alonso, Isabel; de Moragas, Miquel; Blasco Gil, José Joaquín; and Almiron, Núria (2006).
* ↑ Hirsch (2004), p. 140

## Bibliografia

* Hirsch, Mario. «Luxembourg». A: The Media in Europe. Barcelona: SAGE, 2004. ISBN 978-0-7619-4132-3.