OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roy Bittan

Roy J. Bittan (nascut el 2 de juliol de 1949) és un teclista nord-americà, conegut sobretot per ser membre de l'E Street Band amb Bruce Springsteen, des del 23 d'agost de 1974. Bittan, de sobrenom El Professor, toca el piano, l'orgue, l'acordió i sintetizadors. Bittan va entrar com a membre de l'E Street Band al Rock and Roll Hall of Fame l'abril de 2014.
A banda de formar part del grup de Springsteen, Bittan ha tocat en diferents àlbums com a músic de sessió, sobretot per a cantautors i artistes de rock i pop, com Jon Bon Jovi, David Bowie, Jackson Browne, Tracy Chapman, Chicago, Catie Curtis, Dire Straits, Bob Dylan, Peter Gabriel, Ian Hunter, Meat Loaf, Stevie Nicks, Bob Seger, Celine Dion, Nelly Furtado, Patty Smyth, Jim Steinman i Bonnie Tyler.

## Vida i carrera

Bittan va néixer a Belle Harbor, Queens, Nova York. Ha estat membre de l'E Street Band acompanyant Bruce Springsteen, i ha tocat a la majoria dels seus àlbums, des de Born to Run (1975). El sobrenom de Professor que Springsteen utilitza quan presenta el grup sembla que és perquè era l'únic membre del grup amb diploma universitari. Bittan va fer les veus d'acompanyament de la majoria de les cançons de Born to Run, juntament amb Steven Van Zandt. També es pot sentir una mica la seva veu a "Out in the Street". Però a partir de la gira de "Born in the U.S.A", ja no va cantar més. Quan Springsteen va decidir de tallar amb l'E Street Band el 1989, Roy Bittan va ser l'únic membre que va conservar, tant a l'estudi com a la gira "Other Band".
Amb l'E Street Band, Bittan utilitza un piano de cua Yamaha, preferint el seu so brillant per destacar sobre el grup, en comparació amb altres models acústics. Ha utilitzat teclats Yamaha, Korg i Kurzweil a les actuacions en directe. Els seus riffs i línies melòdiques han esdevingut característiques del so Springsteen. A en Roy li agrada tocar l'acordió, però ho va utilitzar poc amb l'E Street Band fins que va tocar "American Land" al número final del "Magic Tour" de 2007–2008 i més endavant tocant-lo a "4th of July, Asbury Park (Sandy)" després de la mort del company Danny Federici. Roy Bittan és jueu.

## Referències

* ↑ 'Kingdom of Days' by Raoul Hernandez, The Austin Chronicle, abril 3, 2009
* ↑ 'Why Jews Should Love Bruce Springsteen' by Howard Blas, The Times of Israel, 5 d'abril, 2012
# Jacek Morajko

Jacek Morajko (Opole, Voivodat d'Opole, 26 d'abril de 1981) és un ciclista polonès, ja retirat, que fou professional des del 2003 fins al 2018. En el seu palmarès destaca el campionat nacional en ruta de 2010. El 2008 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Pequín. Una vegada retirat passà a exercir tasques de direcció esportiva a l'equip Voster ATS Team.

## Palmarès

* 2002
** 1r al Tour des Mauges
* 2006
** 1r al Gran Premi Àrea Metropolitana de Vigo
* 2009
** Vencedor d'una etapa a la Szlakiem Grodów Piastowskich
* 2010
** Campió de Polònia en ruta
** 1r al Małopolski Wyścig Górski
** 1r a la Cursa de Solidarność i els Atletes Olímpics i vencedor de 2 etapes
* 2011
** 1r a la Copa dels Càrpats
** 1r al Gran Premi Jasnej Góry
* 2014
** Vencedor d'una etapa a la Cursa de Solidarność i els Atletes Olímpics.

## Referències

* ↑ «Jacek Morajko». [Consulta: 10 febrer 2024].
* ↑ «Olympedia – Jacek Morajko». [Consulta: 18 maig 2024].
* ↑ «Voster ATS Team». UCI.org. Union Cycliste Internationale. Arxivat de l'original el 31 May 2020. [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ «Cycling Museum - Jacek MORAJKO». [Consulta: 10 febrer 2024].
# Bataneros en comandita

Bataneros en comandita és un sainet de costums financers en un acte de Santiago Rusiñol. Es va estrenar al Teatre Español, el dia 13 de novembre de 1918, sota la direcció d'August Barbosa. L'obra gira al voltant de la pràctica de l'especulació.

## Repartiment de l'estrena

* Batanero: August Barbosa
* Princesa: Montserrat Faura
* Caterina: Antònia Baró
* Verdulera: Francisca Lliteras
* Sr. Mateu: Avel·lí Galceran
* Sr. Dimas: Andreu Guixer
* Alfons: Pius Daví
* Artur: Guillem Aróstegui
* Vigilant: Vicenç Daroqui
* Pau: Ramon Cuadreny
* Carreter: Enric Guitar
* Soci primer: Josep Carbonell
* Dona primera: Teresa Vinyals
* Invàlid: Joan de la Torre
* Inspector: Leandre Cinca
* Noi: nen Marín

## Referències

* ↑ Casacuberta, Margarida. Santiago Rusinol. Biblioteca de Catalunya, 1993, p. 14.
* ↑ Santiago Rusiñol. Bataneros en comandita. Barcelona: Antonio López, llibreter, 1918
* ↑ Molas, Joaquim. Santiago Rusiñol: l'artista total. Diputació de Barcelona, 2007, p. 166. ISBN 978-84-9803-252-9.
# Heinrich Jost

Heinrich Jost (1889-1948) va ser un dissenyador alemany conegut per la creació de tipus tipogràfics.
Va treballar per a la foneria Bauer Type Foundry Inc, des d'on va dissenyar la Bauer Bodoni inspirada en la tipografia dissenyada per Giambattista Bodoni (1740-1813); el 1931 va dissenyar tipus Beton.

## Referències

* ↑ Loxley, Simon. Type: the secret history of letters. I.B.Tauris, 12 juny 2006, p. 144–. ISBN 9781845110284 [Consulta: 19 febrer 2011].
* ↑ Lawson, Alexander S. Anatomy of a typeface. David R. Godine Publisher, 1990, p. 319–. ISBN 9780879233334 [Consulta: 19 febrer 2011].
# Edward Singleton Holden

Edward Singleton Holden (Saint Louis, Missouri, 5 de novembre de 1846 – Nova York, 16 de març de 1914) fou un astrònom estatunidenc. El seu cosí George Phillips Bond fou director del Harvard College Observatory.
El 1870 ingressà a l'Acadèmia Militar dels Estats Units. El 1873 exercí com a professor de matemàtiques a l'Observatori Naval dels Estats Units, on generà una favorable impressió a Simon Newcomb. Fou director de l'Observatori de Washburn de la Universitat de Wisconsin-Madison entre el 1881 i 1885. Fou escollit membre de l'Acadèmia Nacional de Ciències dels Estats Units el 1885.
El 28 d'agost de 1877, pocs dies després que Asaph Hall descobrís les llunes marcianes Deimos i Fobos, Holden va dir haver trobat un tercer satèl·lit, però anàlisis posteriors mostraren errors en les observacions en les quals es basà. A més d'aquest descobriment errat, Holden descobrí un total de 22 objectes NGC durant la seva tasca en l'observatori de Washburn.
Fou president de la Universitat de Califòrnia entre el 1885 i 1888, i el primer director de l'Observatori Lick entre el 1888 i 1897. Posteriorment, el 1901, assumí com a bibliotecari de l'Acadèmia Militar dels Estats Units de West Point, càrrec que ocupà fins a la seva mort.
Va escriure diversos lliures, incloent-hi texts de ciència per a nens, com per exemple Real Things in Nature. A Reading Book of Science for American Boys and Girls ("Coses reals en la natura. Text de lectures de ciència per a nens i nenes estatunidencs") publicat el 1916.
# Mercimek köftesi

Mercimek köftesi (köfte de llenties en turc) són unes pilotes (mandonguilles) fetes de llenties vermelles, bulgur, cebes seques i cebes verdes tendres, i oli d'oliva com a ingredients principals. La tècnica de cocció és bullir. Com que es menja fred, mercimek köftesi es pot considerar un entrant o meze.

## Vegeu també

* Gastronomia de Turquia
* Köftes de Turquia
* Mercimek çorbası

## Referències

* ↑ Mütevazı Lezzetler İkramlar. Banu Atabay, 2004, p. 32–. ISBN 978-975-92047-0-9.
* ↑ Feyzi Halıcı. İkinci Milletlerarası Yemek Kongresi: Türkiye, 3-10 Eylül 1988. Konya Kültür ve Turizm Vakfı, 1989. ISBN 978-975-95525-0-3.
# Ramon Fontdevila i Subirana

Ramon Fontdevila i Subirana (Manresa, 3 de novembre de 1961) és un professor de llengua i literatura catalana i activista cultural. Militant d'Esquerra Republicana, va ser regidor de cultura de Manresa (1995-2006). És germà de l'il·lustrador Manel Fontdevila.
Membre fundador del col·lectiu Tabola, l'any 1981, va començar la seva activitat com a agitador cultural. Es va llicenciar en filologia catalana per la Universitat Autònoma l'any 1984, va ser fundador, juntament amb Jaume Puig i Ibáñez i Joan Morros, de la revista manresa El Pou de la Gallina (l'any 1987) Durant la seva etapa com a regidor, va ser element decisiu perquè la reforma del teatre Kursaal tirés endavant.
Fontdevila va ser un dels noms clau en l'organització de la Mediterrània, la Fira d'Espectacles d'Arrel Tradicional, que se celebra a Manresa des del 1998, primer com a regidor de Cultura de la capital del Bages i, després, com a director del Centre de Promoció de la Cultura Popular i Tradicional Catalana (2006-2011), ens a través del qual va assumir la presidència del comitè executiu del certamen.

## Referències

* ↑ Produccions, Tirabol. «Història» (en catalan). [Consulta: 30 agost 2020].
* ↑ «La tossuderia de Tabola, 25 anys després». [Consulta: 30 agost 2020].
* ↑ Subirana, Ramon Fontdevila i; Puig, Jaume «Pou de la Gallina (1987), una aventura que dura des de fa vuit anys, El». Dovella, 12-01-1995, pàg. 37–39. ISSN: 2385-3417.
* ↑ «El kursaal: ovació per una història poc corrent».
* ↑ «Regió7: Lluís Puig substitueix Ramon Fontdevila al CPCPTC».
# Inversió de Jaramillo

La inversió de Jaramillo va ser una inversió i excursió del camp magnètic terrestre que es va produir fa aproximadament un milió d'anys. A l'escala de temps geològica va ser una inversió positiva «a curt termini» a la cronozona magnètica invertida Matuyama, llavors dominant; el seu inici està àmpliament datat a 990.000 anys BP, i el seu final a 950.000 BP (tot i que també es troba una data alternativa de fa 1,07 milions d'anys a 990.000 a la literatura científica).
Les causes i els mecanismes de les inversions i excursions a curt termini com el Jaramillo, així com les principals inversions de camp magnètic com la inversió de Brunhes-Matuyama, són objecte d'estudi i disputes entre els investigadors. Una teoria associa el Jaramillo amb l'esdeveniment de l'impacte de Bosumtwi, com ho demostra un camp de tectita a Costa d'Ivori, encara que aquesta hipòtesi s'ha afirmat com «altament especulativa» i «refutada».
Un estudi posterior va trobar que la deposició del camp escampat de Costa d'Ivori i l'inici de la inversió de Jaramillo no eren contemporanis com s'havia inferit anteriorment. Estan separats en el temps per 30.000 anys.

## Referències

* ↑ Herrero Bervera, Emilio; Keith Runcorn, S. «Transition Fields during the Geomagnetic Reversals and Their Geodynamic Significance» (en anglès). Philosophical Transactions: Mathematical, Physical, and Engineering Sciences, 15-09-1997, pàg. 1713-1742.
* ↑ Glass, B. P.; Swincki, M. B; Zwart, P. A. «Australasian, Ivory Coast and North American tektite strewnfields - Size, mass and correlation with geomagnetic reversals and other earth events» (en anglès). Lunar and Planetary Science Conference, 10th [Houston, Texas], 19-23 març 1979, pàg. 2535-2545.
* ↑ Courtillot, 1999, p. 104.
* ↑ Schneider i Kent, 1990, p. 163-166.

## Bibliografia

* Courtillot, Vincent. Evolutionary Catastrophes: The Science of Mass Extinction (en anglès). Cambridge: Cambridge University Press, 1999.
* Muttoni, Giovanni; Kent, Dennis V.; Scardia, Giancarlo; Martin, Robert A. «Bottleneck at Jaramillo for human migration to Iberia and the rest of Europe?» ( PDF) (en anglès). Journal of Human Evolution, 80, 2015, pàg. 187-190. DOI: 10.1016/j.jhevol.2014.12.003. PMID: 25661438.
* Schneider, D. A.; Kent, D. V. «Ivory Coast microtektites and geomagnetic reversals» (en anglès). Geophysical Research Letters, 17(2), 1990.
# Louisiella

Louisiella és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Louisiella fluitans
# Bandera de Sant Cebrià de Vallalta

La bandera oficial de Sant Cebrià de Vallalta té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, vermella, amb dos triangles rectangles grocs iguals i encarats, el primer amb el catet de la vora de l'asta d'alçària 1/2 de la del drap i el de la vora inferior de llargària 1/2 de la del mateix drap; i amb la mitra blanca franjada de groc i sense les ínfules, d'alçària 3/5 de la del drap i amplària 1/3 de la llargària del mateix drap al centre.
Va ser aprovada el 7 de juny de 2006 i publicada en el DOGC el 27 de juny del mateix any amb el número 4663.

## Vegeu també

* Escut de Sant Cebrià de Vallalta
* Escuts i banderes del Maresme

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/2117/2006, de 7 de juny, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Sant Cebrià de Vallalta.» (pdf). DOGC num. 4663, 27-06-2006. [Consulta: 5 desembre 2009].
# Ukara

Ukara és una illa del llac Victòria, a Tanzània. Es troba 10 km al nord de l'illa d'Ukerewe, al districte d'Ukerewe, regió de Mwanza. També es coneix com a Bukara.
L'illa destaca pel seu sistema indígena únic d'agricultura mixta intensiva en mà d'obra, utilitzant tècniques agrícoles avançades i una densitat de població corresponent.
El 20 de setembre de 2018, el MV Nyerere va naufragar prop de l'illa, matant centenars de persones, mentre feia la seva ruta des d'Ukerewe fins a Ukara.

## Referències

* ↑ "Slavery in Africa: historical and anthropological perspectives", edited by Suzanne Miers and Igor Kopytoff, Univ of Wisconsin Press, 1979, pp. 263, 276.
* ↑ "The African husbandman", William Allan, LIT Verlag, 2004, pp. 199-206.
* ↑ Tanzania: crisis and struggle for survival", Jannik Boesen, Nordic Africa Institute, 1986, pp. 109-110.
* ↑ «Dozens drown in Lake Victoria capsizing» (en anglès). BBC News, 20-09-2018.
* ↑ «Over 200 feared dead as ferry capsizes in Tanzania». RTÉ, 20-09-2018. [Consulta: 21 setembre 2018].
* ↑ «Tanzania ferry sinking death toll continues to rise», 25-09-2018. Arxivat de l'original el 25 de desembre 2018. [Consulta: 4 d’abril 2024].
* ↑ «Tanzania buries ferry disaster dead as toll hits 224». Times Live, 23-09-2018. Arxivat de l'original el 2018-12-25. [Consulta: 4 abril 2024].
# Piràmide renal

La piràmide renal (o piràmide de Malpighi) és un teixit que té forma de con en el ronyó. La medul·la conté de 8 a 18 d'aquestes subdivisions còniques. L'àmplia base de cada piràmide s'enfronta al còrtex, i el seu àpex, o papil·la, cap a l'interior. Les piràmides semblen ratllades perquè estan formades pels segments dels túbuls paral·lels dels nefrons.

## Referències

* ↑ Young, Barbara; O'Dowd, Geraldine; Woodford, Phillip. Wheater's Functional Histology. 6. Philadelphia, PA: Elsevier, 2014, p. 293. ISBN 978-0-7020-4747-3.
# Ramon Folcrà i Gironella

Ramon Folcrà i Gironella (Sant Joan de les Abadesses, Ripollès, 1838-1898).
Examinador prosinodal del bisbat de Vic. Vice-rector del Seminari (1883). Secretari del Col·legi Privat de Segona Ensenyament. Es formà al seminari de Vic, on defensà conclusions generals. S'ordenà sacerdot en 1863. Amplià estudis a Barcelona- obtenint-hi el grau de batxiller en filosofia (1864)- i a València – la llicenciatura en teologia-. En 1864 fou nomenat professor de retòrica i poètica del Seminari de Vic. Cinc anys més tard, en 1869, arribà a una càtedra de filosofia, des d'on ensenyà lògica. Abans d'arribar al vicerectorat (1883) i una altra de teologia (1876). En 1879 anà de rector a Sant Hilari Sacalm. Pel març de 1885 obtingué una canongia a la catedral de Vic. En el projecte de la Universitat Lliure de Vic (1873) figurava com a professor de la Facultat de Filosofia, Lletres i Ciències.

## Bibliografia

* ROVIRÓ ALEMANY, Ignasi. «Diccionari de filòsofs, teòlegs i mestres del Seminari de Vic ». Patronat d'Estudis Osonecs. Núm. 22-23 (Febrer del 2000).
* Fonts: Bio, I, 242; BOEOV, 332, 673, 879;EP; LG, 1864-1868; LS, 1864-1867; HC, 1869-1870; Pro, 1878-1879, 83.
* CONILL, Mn. Antoni, Obituari. GODAYOL PUIG, Maite, La Universitat a Vic al 1873.
* BOEOV,1224.
# Túbul-T

Els túbuls T o túbuls transversals són estructures presents en les cèl·lules del múscul esquelètic i cardíac. La seva morfologia és la d'invaginacions en forma de sac amb un diàmetre menor de 0,1 μm i situats recorrent el perímetre dels discs Z del sarcòmer. Es tracta d'invaginacions membranoses que presenten anastomosi que connecten el sarcolema de la fibra muscular, donant la llum del túbul a l'exterior de la fibra. La seva existència va ser postulada per A.V. Hill. En el microscopi electrònic, els túbuls T es presenten com un sistema anastomosat en continuïtat amb túbuls similars de les cèl·lules veïnes del mateix sarcòmer.

## Referències

* ↑ Randall, D.; Burggren, W. et French, K.. Eckert Fisiología animal. 4ª, 1998. ISBN 84-486-0200-5.
# Inversió (imatge)

En edició digital d'imatges, la inversió d'un color és la determinació del color oposat en aquest model de color. És una operació que afecta cada píxel, independentment dels seus veïns. La imatge inversa pot ser imaginada com el "negatiu" d'una imatge. En el cas del model de color RGB es determina el valor invers d'un color restant el valor del color original del valor màxim.

## Exemple numèric

Un píxel té els valors R(vermell)=55, G(verd)=128 y B(blau)=233 en una resolució de color de 255 (que correspon a una profunditat de color de 8 bits). L'invers d'aquest color és, doncs, el següent:
Viccionari
# Louisville (Colorado)

Louisville és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 18.937 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Louisville tenia 18.937 habitants, 7.216 habitatges, i 4.950 famílies. La densitat de població era de 858,2 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,7% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 35,6% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 6,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,0 homes.
Entorn del 2,1% de les famílies i el 3,0% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Louisville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Louisville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Bandera de Sant Climent de Llobregat

La bandera oficial de Sant Climent de Llobregat té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, vermella, amb l'àncora groga sense cordons de l'escut, d'alçària 5/7 de la del drap i amplària 8/21 de la llargària del mateix drap, centrada i posada a 1/7 de la vora de l'asta.
Va ser aprovada el 16 de febrer de 2006 i publicada en el DOGC el 6 de març del mateix any amb el número 4586.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Baix Llobregat

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/462/2006, de 16 de febrer, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Sant Climent de Llobregat.» (pdf). DOGC num. 4586, 06-03-2006. [Consulta: 4 agost 2010].
# Ukh

El riu Ukh - (ucraïnès) Уж (Uzh), (eslovac) Uh - és un riu entre Ucraïna i Eslovàquia. Té 127 km de llargària, 21,3 dels quals passen per Eslovàquia. Desemboca al riu Laborec prop de la ciutat de Drahňov.
La ciutat ucraïnesa d'Újhorod i el castell Nevitske, en ruïnes, es troben a la vora de l'Ukh. El riu forma part de la frontera eslovaco-ucraïnesa al voltant d'1,5 km prop del poble de Pinkovce.
El seu nom prové de la paraula už, que significa 'serp' en eslau occidental antic.
# Piràmide roja

La piràmide roja fou la darrera piràmide construïda pel faraó Snefru de la dinastia IV de l'antic Egipte, i probablement el seu temple mortuori.
És la segona piràmide més gran d'Egipte, si bé pel seu angle d'inclinació (una mica més de 43°) és menys alta (amb 104 metres, és la quarta del país). Fou la primera piràmide autèntica que es va bastir a Egipte.
Rep el seu nom de la pedra vermella que es va usar per al seu recobriment, procedent de les pedreres de Tura. També se l'anomena piràmide del nord.
La piràmide roja té una base quadrada de 220 metres de costat i una altura de 104 metres.
S'hi han trobat gravats cartutxos de Snefru. Fou iniciada la construcció entre el 22è i el 29è any del regnat de Snefru. Al cap de dos anys, s'hi havien construït sis capes de pedra i, en 4 anys, estava completada en un 30%. Es va acabar en 17 anys.
A l'est, hi ha les restes d'un temple mortuori i un piramidó. L'entrada és pel nord i té un corredor que baixa en un angle de 27° cap a una cambra (primera cambra), que té un sostre inclinat com altres cambres de la piràmide. Estan sota d'entre 11 i 14 capes de pedra, però no tenen problemes estructurals. Un altre corredor va de la cambra primera a la segona, que enllaça amb el centre exacte de la piràmide; ambdues estan sota el nivell del sòl. Una tercera cambra està més alta que el terreny i s'hi pot accedir per un pas que porta després a la quarta i darrera cambra, que se suposa que seria la d'enterrament. Com que no s'hi va trobar cap cos, es va excavar buscant més cambres, però no es va trobar res.

## Enllaços externs

* Vídeo Interior de la Piràmide Roja.
* The Red Pyramid of Snofru (anglès).
* Alan Winston: The Pyramid of Snefru (Red Pyramid) at Dahshur (anglès).
# Ramon Fontanilles i Junyent

Ramon Fontanilles i Junyent (Barcelona, 1913 — Barcelona, 1979) fou un escriptor català.
Va néixer el 17 d'abril de 1913, al si d'una família treballadora. Als 14 anys va començar a treballar de meritori en una oficina. Va viure a l'Hospitalet de Llobregat des de finals de la dècada de 1950, en concret, a La Torrassa.
Durant la Guerra, fou vocal de la junta de govern del sindicat SACC-UGT. En la seva joventut també va practicar la pintura. Publicà les novel·les La ploma groga (1953), d'un to humorístic, La cort maia de Txikinamit (1956) i El solar (1956), de caràcter més realista. Va escriure alguns textos més, que no van arribar a ser publicats. Entre elles, Primera categoria, va quedar entre els finalistes del Premi Joanot Martorell (l'actual Premi Sant Jordi de novel·la) l'any 1955. També va escriure l'obra de Teatre El secret d'Anna.

## Referències

* ↑ Foguet i Boreu, Francesc. Teatre, guerra i revolució: Barcelona, 1936-1939, pàgina 261.
* ↑ «Ramon Fontanilles i Junyent». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Diario de Barcelona. Especial Hospitalet de Llobregat, núm 39, 16 de març de 1973, pàg. 4

## Enllaços externs

* Poema "Cançó que no s'oblida" dins el llibre "Corona literària oferta a la Mare de Déu de Montserrat", Edicions L'Abadia de Montserrat, pàgina 291
# Vermiforme

Vermiforme (del llatí vermis = cuc; forma = forma) és un adjectiu utilitzat per caracteritzar éssers vius o estructures que tenen forma semblant a un cuc o verm. Les característiques que s'assumeixen en designar animals com a vermiformes inclouen simetria bilateral, absència d'extremitats i cossos tous amb una allargada de més de dues o tres vegades la seva amplada.
Molts invertebrats són vermiformes, com per exemple els anèl·lids, els platelmints o els nematodes, així com les larves dels insectes, especialment les que manquen de potes, com els polls de molts dípters.
Algunes estructures anatòmiques també reben l'apel·latiu de vermiforme, com per exemple l'apèndix vermiforme de l'intestí humà.