OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Múscul semiespinós cervical

El múscul semiespinós cervical (musculus semispinalis cervicis) és un dels tres grups de músculs semiespinosos que alhora formen part del gran grup muscular dels músculs tranversospinals. Sorgeix mitjançant una sèrie de fibres tendinoses i carnoses de les apòfisis transversals de les cinc o sis vèrtebres dorsals superior (D1-D6) i s'insereix en les apòfisis espinoses cervicals, des de l'axis (C2) fins a la cinquena vèrtebra cervical inclosa (C5).
El fascicle connectat amb l'axis és el més gran i l'estructura està constituïda principalment de fibres musculars. El múscul semiespinós cervical és més gruixut que el semiespinós dorsal.

## Vegeu també

* Múscul erector de la columna
* Múscul iliocostal
* Múscul llarguíssim
* Múscul espinós

## Referències

* 1 2 3 4 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 7 febrer 2014].
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Enllaços externs

* Figura anatòmica: 01:06-01 a Human Anatomy Online, SUNY Downstate Medical Center

## Imatges

* Secció del coll a nivell de la vèrtebra C6.
# Múrgola falsa

S'anomena múrgola falsa els espècimens de diverses espècies de bolets que ressemblen les molt preades múrgoles veritables del gènere Morchella. Tal com Morchella, les múrgoles falses són membres de Pezizales, però dins d'aquest grup representen diversos tàxons no relacionats en diverses famílies: Morchellaceae, Discinaceae, i Helvellaceae, molt sovint Gyromitra. D'altra banda les espècies de Verpa són Morchellaceae i són múrgoles veritables.
Recentment s'ha posat en dubte el grau de comestibilidad de Gyromitra esculenta. Gyromitra esculenta, considerada deliciosa, se sap que és potencialment mortal si es consumeix fresca, però recerques realitzades en la dècada de 1990 conclouen que les toxines subsisteixen fins i tot després dels tractaments denominats "adequats".
Si bé moltes persones mengen múrgoles falses sense mal aparent, algunes persones han desenvolupat expressions de toxicitat aguda i la prova científica recent suggereix que també pot haver-hi riscos per a la salut a llarg termini. Aquests riscos tan sols s'associen amb les espècies Gyromitra esculenta i Gyromitra ambigua. Totes les altres espècies de "múrgola falsa" són comestibles una vegada cuinades, per la qual cosa la identificació adequada és clau.

## Referències

* ↑ Christer Andersson: Stenmurklan – olämplig att äta. Toxikologiska enheten, Livsmedelsverket.
* ↑ «Evira: Gyrotoxin i stenmurklor». Arxivat de l'original el 4 de maig de 2011. [Consulta: 19 maig 2020].
* ↑ Michael W. Beug, Marilyn Shaw, and Kenneth W. Cochran. Thirty plus Years of Mushroom Poisoning: Summary of the Approximately 2,000 Reports in the NAMA Case Registry. From summary at «Archived copy». Arxivat de l'original el 20 de juliol de 2011. [Consulta: 12 abril 2011].
* ↑ Benjamin, Denis R. Mushrooms: poisons and panaceas — a handbook for naturalists, mycologists and physicians. Nova York: WH Freeman and Company, 1995. ISBN 0-7167-2600-9.
# NHM

NHM té els següents significats:
* Museu d'Història Natural de Londres (del seu nom en anglès Natural History Museum), museu d'història natural amb seu a Londres (Regne Unit)
* Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles (del seu nom en anglès Natural History Museum), museu d'història natural amb seu a Los Angeles (Estats Units)
* Museu d'Història Natural de Viena (del seu nom en alemany Naturhistorisches Museum), museu d'història natural amb seu a Viena (Àustria)
* Museu d'Història Natural de la Universitat d'Oslo (del seu nom en noruec Naturhistorisk Museum), museu d'història natural amb seu a Oslo (Noruega)
# Muïzz-ad-Din Sanjar-Xah

Muizz al-Din Sandjar Shah fou emir zengita de Jazirat ibn Úmar. Va rebre el feu del seu pare Sayf-ad-Din Ghazi II (1170-1180) en compensació perquè havia nomenat hereu de Mossul al seu propi germà Izz-ad-Din Massud I.
Va pujar al govern amb 12 anys el 1180. Va governar 28 anys fins que fou assassinat el 1208. El va succeir el seu fill Muizz al-Din Mahmud.

## Referències

* René Grousset, Histoire des croisades et du royaume franc de Jérusalem - II. 1131-1187 L'équilibre, París, Perrin, 1935 (reimpressió. 2006)
# Muñana

Muñana és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 572 | 586 | 569 | 535 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Nannobrachium isaacsi

Nannobrachium isaacsi és una espècie de peix de la família dels mictòfids i de l'ordre dels mictofiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 13,3 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 35-36.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 0-2.300 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic oriental central.

## Referències

* ↑ Günther A., 1887. Report on the deep-sea fishes collected by H. M. S. Challenger during the years 1873-1876. Rep. Sci. Res. Voy. H.M.S. Challenger v. 22 (pt 57). i-lxv + 1-268.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Wisner, R. L., 1974. Descriptions of five new species of myctophid fishes from the Pacific, Indian, and Atlantic Oceans. Occasional Papers California Academy of Sciences Núm. 110: 1-37.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Hulley, P.A., 1990. Myctophidae. p. 398-467. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI; París; i UNESCO, París. Vol. 1.
* ↑ Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* ↑ Boltachev, A.R., 1987. Species structure of Myctophidae communities from some Atlantic regions. J. Ichthyol. 27(5):51-59.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Fish collection database of the National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hulley, P.A., 1984. Myctophidae. p. 429-483. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.). Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París, França. Vol. 1.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Paxton, J.R., 1979. Nominal genera and species of lanternfishes (Family Myctophidae). Contrib. Sci. Natur. Hist. Mus. Los Angeles County, 322:1-28.
* Paxton, J.R. i P.A. Hulley, 1999. Myctophidae. Lanternfishes. p. 1957-1964. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zahuranec, B. J., 2000: Zoogeography and systematics of the lanternfishes of the genus Nannobrachium (Myctohpidae: Lampanyctini). Smithsonian Contributions to Zoology. Núm. 607: i-iii + 1-69.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Myxocyprinus asiaticus

Myxocyprinus asiaticus és una espècie de peix de la família dels catostòmids i l'única del gènere Myxocyprinus.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 60 cm de longitud total, encara que la seua mida normal és de 22.
* No presenta dimorfisme sexual.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal, potamòdrom i de clima subtropical (15 °C-28 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la conca del riu Iang-Tsé (la Xina).

## Observacions

És inofensiu per als humans i la seua longevitat és de fins a 25 anys.

## Referències

* ↑ «Myxocyprinus asiaticus». Catalogue of Life. (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* 1 2 Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.
* 1 2 Aqua-Fish.net (anglès)
* ↑ Nichols, J. T., 1943. The freshwater fishes of China. Natural history of Central Asia: Volum IX. The American Museum of Natural History, Nova York, els Estats Units, 322 p.
* ↑ Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* ↑ GBIF (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* Mongabay.com (anglès)
# Montrabot

Montrabot és un municipi francès situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 84 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Montrabot era de 84 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 38 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 38 habitatges eren cases. Dels 31 habitatges principals, 25 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Montrabot el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 8 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 12 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 56 persones, 44 eren actives i 12 eren inactives. De les 44 persones actives 37 estaven ocupades (24 homes i 13 dones) i 7 estaven aturades (3 homes i 4 dones). De les 12 persones inactives 2 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa immobiliària.
L'any 2000 a Montrabot hi havia 12 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 405 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Montrabot a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Montrabot a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Montreal Comiccon

El Comiccon de Montreal (francès: Le Comiccon de Montréal), en el format actual, es va llançar el 2006 com a "Montreal Comic-Con". L'esdeveniment inclou còmics, joguines, jocs, ciència-ficció, terror, anime, cartes no esportives i objectes de col·lecció. Se celebra 2 vegades l'any al centre de convencions Palais des Congrès al centre de Montreal, i la "Comic-Con" més gran té lloc al juliol durant 3 dies. Els mateixos organitzadors també organitzen un "Mini-Con" més petit d'un o dos dies, que tradicionalment es celebra al final de la temporada de tardor, a principis de desembre.
Convidats especials, artistes, expositors i concursos especials fan que el Comiccon sigui adequaada per a nens i adults. L'edició del setembre de 2012 va comptar amb convidats com William Shatner (Star Trek), Patrick Stewart (Star Trek: The Next Generation), Malcolm McDowell (" A Clockwork Orange "), James Marsters (Buffy the Vampire Slayer) i altres especials. convidats.
El Montreal Comiccon és una convenció de fans amb contingut multigènere, centrat en còmics, ciència-ficció, terror, anime i jocs. Tot i que comparteix trets comuns amb el Comic-Con International de San Diego, el Comiccon de Mont-real es diferencia oferint una varietat d'atraccions que s'adrecen als mercats de població anglòfona i francòfona de Mont-real, i superant la bretxa entre els còmics nord -americans i la bande dessinée europea amb creus. -hostes i atraccions frontereres i estrangers.

## Programació

Com passa amb la majoria de convencions de còmics, el Comiccon de Montreal ofereix una selecció d'activitats, exposicions i altres atraccions. La gran sala d'exposicions del Comiccon al segon pis inclou Artist Alley, una secció de minoristes, una àrea d'autògrafs, Photo Ops i diverses exposicions. La majoria dels actes programats tenen lloc a les plantes superiors del centre de convencions: a la cinquena i la setena planta.
Es recomana als fans que vinguin vestits com els seus personatges preferits de la cultura pop, ja siguin de pel·lícules, televisió, videojocs o còmics. Això es coneix comunament com a cosplay. Culmina amb la Masquerade, la gran competició de disfresses que reuneix jutges d'arreu del món, més de 60 competidors i prop de 3000 fans per animar-los quan arribin al gran escenari.
Durant tres dies, els aficionats gaudeixen de més de 100 taules i tallers diferents que ajuden a promocionar encara més els còmics, el vestuari, els jocs i la cultura pop en general. Una zona de jocs perquè els aficionats descobreixin noves demostracions de jocs, participin en tornejos o simplement gaudeixin d'un joc lliure. Els videojocs inclouen jocs independents i estudis AAA amb demostracions. Es presenten projeccions de curtmetratges i llargmetratges que inclouen pel·lícules de fans, així com produccions independents i d'estudi.
Els convidats famosos solen participar en tres activitats: sessions d'autògrafs, Photo Ops i un panell de preguntes i respostes.

## Referències

* ↑ «One on One with Malcolm McDowell». About.com Montreal. Arxivat de l'original el 2015-01-20. [Consulta: 20 gener 2015].

## Enllaços externs

* Montreal Comiccon - Lloc web oficial
# Muhammad ibn Shah Walad

Muhammad ibn Shah Walad fou un príncep i sultà jalayírida fill de Shah Walad i de Tandura Khatun.
A la mort del seu germà Uways II en combat el 1421, el va succeir, quan no devia tenir gaire mes de 15 anys i va governar durant no gaire mes de dos anys. Va morir el 1423/1424 sense que les referències especifiquin les causes, però per l'edat es pot suposar que fou en combat. Governava poc més que una estreta franja de territori als dos costats del Shatt al-Arab.
No tenia germans, fills ni nebots, i la successió va recaure en el seu cosí Husayn II (Husayn ibn Ala al-Dawla), fill d'Ala al-Dawla i net de Ahmad ibn Uways.

## Referències

* ↑ Coins of the Jala'ir, Ḳara Koyunlu, Mush'a'sha and Ak Koyunlu dynasties, per H.L. Rabino, a JSTOR.
# Museu Arqueològic i Històric del Castell de Santo Antón de la Corunya

El Museu Arqueològic i Històric del Castell de Santo Antón (en gallec: Museo Arqueolóxico e Histórico do Castelo de Santo Antón) és al castell del mateix nom, al passeig marítim de la Corunya (Galícia). L'inauguraren a l'octubre de 1968.

## Referències

* ↑ http://www.coruna.es/gl/sananton/noticia1.jsp
# Natalina beyrichi

Natalina beyrichi és una espècie de gastròpode eupulmonat terrestre de la família Rhytididae. endèmica de Sud-àfrica.

## Descripció

La closca, la qual varia d'un color groc-ocre fins a un verd oliva, fa fins a 60 mm de diàmetre.,No té mandíbules.

## Alimentació

És carnívor: menja cucs de terra i altres caragols.

## Hàbitat

Viu entre la fullaraca dels boscos costaners.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de Sud-àfrica: Cap Oriental.

## Estat de conservació

Es troba amenaçat per la pèrdua i degradació del seu hàbitat natural, el petit territori que ocupa, les explotacions mineres i el desenvolupament del turisme.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ ARKive Arxivat 2010-07-30 a Wayback Machine. (anglès)
* 1 2 3 4 5 Encyclopedia of Life (anglès)
* 1 2 Herbert, D.G. (2000). "Natalina beyrichi." 2000 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2000. [Consulta: 16 abril 2023]

## Bibliografia

* Herbert, D.G. & Kilburn, R.N., (2004). Field guide to the land snails and slugs of eastern South Africa. 340pp. Natal Museum, Pietermaritzburg.
* Herbert, D.G. & Moussalli A., 2010. Revision of the larger cannibal snails (Natalina s. l.) of southern Africa - Natalina s. s., Afrorhytida and Capitina (Mollusca: Gastropoda: Rhytididae). African Invertebrates 51 (1): 1-132. «www.africaninvertebrates.org.za». Arxivat de l'original el 2011-10-04. [Consulta: 18 juny 2010].
* Hilton-Taylor, C., 2000. 2000 IUCN Red List of Threatened Species. IUCN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.

## Enllaços externs

* Comparative Toxicogenomics Database (anglès)
* A phylogeny of the cannibal snails of southern Africa, genus Natalina sensu lato (Pulmonata: Rhytididae): Assessing concordance between morphology and molecular data (anglès)
# Napaeus isletae

Napaeus isletae és una espècie de gastròpode eupulmonat terrestre de la família Enidae endèmica de les Canàries.

## Morfologia

La conquilla és allargada, molt esvelta i de color marró uniforme i mesura de 16 mm d'alt i 5 mm de diàmetre. L'obertura és curta i ampla. El peristoma (la vora de l'obertura) és fi.

## Hàbitat

És terrestre i viu entre 120 i 238 m d'altitud.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de les illes Canàries: Gran Canària.

## Estat de conservació

La seua àrea de distribució coneguda no arriba als 3 km² i és una espècie tan poc freqüent que només se n'han recollit dos exemplars vius fins al moment. La seua principal amenaça és la probable expansió de la capital provincial, Las Palmas de Gran Canaria, vers l'àrea que ocupa.

## Observacions

Comparteix el seu hàbitat amb Hemicycla saulcyi saulcyi, una altra espècie igualment amenaçada d'extinció.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 Atlas de Invertebrados Amenazados de España (castellà)
* 1 2 Groh, K.; Alonso, M.R. (2011). "Napaeus isletae." 2011 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2011. [Consulta: 16 abril 2023]

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Los gasterópodos terrestres del Cuaternario Superior de Gran Canaria (Islas Canarias) (castellà)
# Napa (desambiguació)

«Napa» té aquests significats:
* Geografia
** Napa, és una població de l'estat de Califòrnia, els Estats Units d'Amèrica.
** Comtat de Napa, comtat administratiu de Califòrnia, Estats Units.
** Vall de Napa AVA, és una àrea vitícola americana situada en el comtat de Napa.
** Riu Napa, riu de 89 km, que passa pel comtat de Napa i el comtat de Solano, Estats Units.
* Tecnologia
** Plataforma Napa, plataforma de la marca Centrino.
* Química
** N-acetilprocainamida o NAPA, actiu metabòlit de la procaïnamida.
* Verdura
** Col napa, bleda xinesa.
# Nelson Bocaranda

Nelson Bocaranda (Boconó, estat Trujillo, Veneçuela, 18 d'abril de 1945) és un periodista veneçolà. Narrador de notícies estrella del canal Venevisión, conductor de diversos programes informatius i d'opinió, columnista de periòdics veneçolans, s'ha enfocat cada vegada més en el tema polític. En 2019 participava en les negociacions polítiques per tal d'assolir un canvi a Veneçuela que desplacés Nicolás Maduro del poder.

## Biografia

Fill d'Alfredo Bocaranda Gónzalez, un farmacèutic de Boconó i d'Italia Sardi de Bocaranda, oriünda de Tovar. Bocaranda és el major de 5 germans, és descendent d'espanyols i d'italians. El 1947 es muda a Caracas i resideix a San Bernandino i La Florida. El 1961 ingressa a l'escola de Periodisme i el 1962 aconsegueix el batxillerat en el col·legi La Salle de La Colina. Va formar part de la primera promoció de comunicadors socials diplomada de la Universitat Catòlica Andrés Bello el 23 de juliol de 1965. Va iniciar la seva carrera periodística en els anys 60 amb Venezolana de Televisión. A inicis dels anys 80 va signar amb Radio Caracas Televisión per a realitzar el programa A Puerta Cerrada (una mena de segment del programa matutí Lo de Hoy) fins 1985. A l'any següent signa contractr amb Venezolana de Televisión on va conduir el programa participatiu En Confianza (després va ser conduït per Ernesto Villegas), fins a l'any 1989 quan signa amb Venevisión. El 1988 va tenir un breu pas per Televen. La seva columna "Runrunes" circula dues vegades per setmana al diari El Universal de Caracas. Es fundador i director del portal Runrun.es.
HHa estat guanyador del Premi Nacional de Periodisme de Veneçuela i del Premi Monsenyor Pellín. i actualment és animador del Programa de Radio La Cola Feliz amb Mariela Celis, i del micro 360° (dedicat al turisme mundial) ambdós a través del Circuito Éxitos. És considerat un dels actuals líders d'opinió de Veneçuela.

## Referències

* ↑ Nelson Bocaranda afirma que el contenido de su columna es cierto a diariocritico.com
* ↑ El detallito que soltó Nelson Bocaranda sobre las negociaciones, ccnesnoticias.com
* ↑ Los #Runrunes de Bocaranda
* ↑ «Pagina nueva 4».
* ↑ Janan Abanhassan, Andrés Cañizález Nelson Bocaranda Sardi como líder de la opinión pública en Venezuela Arxivat 2019-07-30 a Wayback Machine., A: Comunicación: estudios venezolanos de comunicación, ISSN 0798-1856, Nº. 174 (2º trimestre), 2016 (Exemplar dedicat a: Homozapping), pàgs. 13-19

## Enllaços externs

* Autobiografia de Bocaranda recollida per Milagros Socorro.