OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ramon I dels Baus

Ramon I dels Baus (vers 1110 - Barcelona, 1150) fou el segon fill de Guillem Hug dels Baus pertanyent a la senyoria dels Baus, a Provença.
Una butlla del papa Calixt II datada el 22 de juny de 1121 l'amenaçava d'excomunicació si no impedia que Alfons, comte de Tolosa, ataqués el monestir de Sant Gèli, i una de posterior del 22 d'abril de 1122 on es confirmava l'excomunió.
Presumiblement fou un candidat a comte de Provença el 1145, basant-se en una reclamació a través de la seva muller Estefania, filla de Gerbert de Gavaldà i de la seva muller Gerberga de Provença. Tant Ramon com el seu fill Hug II tindran pretensions sobre el comtat de Provença, iniciant-se així les guerres baussenques.
«Raimundus de Baltio» jurava fidelitat a l'arquebisbe Ramon d'Arle per carta datada el 1147.
Del seu matrimoni amb Estefania tingueren set fills: Hug II (que el succeí), Guillem, Bertran I (que succeí a Hug II), Gilbert, Ramon, Alasàcia, i Mabil·la o Matel·la, casada successivament amb Pere III de Gabardà i Brulhès, vescomte de Bearn i després amb Cèntul III, comte de Bigorra.

## Referències

* ↑ «Ramon I dels Baus». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Batavia (Nova York)

Batavia és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2006 tenia 16.256 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Batavia tenia 16.256 habitants, 6.457 habitatges, i 3.867 famílies. La densitat de població era de 1.209,3 habitants/km².
Dels 6.457 habitatges en un 29,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,5% hi vivien parelles casades, en un 13,2% dones solteres, i en un 40,1% no eren unitats familiars. En el 33,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 29% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 18,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.484 $ i la renda mediana per família de 42.460 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.091 $ mentre que les dones 23.289 $. La renda per capita de la població era de 17.737 $. Entorn del 10,2% de les famílies i el 12,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Batavia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Batavia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Alí Paixà

Âli Paşa, Ali Paşa, Alí Paixà o Ali Pasha és el nom dels següents personatges:
* Ali Paixà Djanikli (Istanbul, 1720-1785), derebey i militar otomà
* Ali Pasha Mubarak (Birinbal, 1823 - El Caire, 1893), escriptor i polític egipci
* Alí Paixà Tepedelenli (? - Janina, 1822), governador i virtual sobirà de Janina i l'Epir
* Arabadji Ali Paixà (Okhri 1621-Rodes, 1693) gran visir otomà
* Çandarli Alí Paixà (?-1407), gran visir otomà.
* Çorlulu Damat Ali Paşa (1670-1711), gran visir otomà.
* Güzeldje Ali Paixà (? - 1621), gran visir otomà
* Hekimoğlu Ali Paşa (1689-Kütahya, 1758), gran visir otomà
* Khadim Ali Paixà (? - 1511), gran visir otomà
* Mehmed Emin Âli Paşa (Istanbul, 1815 - Bebek, 1871), gran visir otomà
* Semiz Ali Paixà (? - 1565), gran visir otomà
* Silahdar Damat Ali Paşa (Sölöz, 1667-Peterwardein, 1716), gran visir otomà.
* Sürmeli Ali Paixà (1645-1695), gran visir otomà
* el-Euldj Ali Paixà o Uluj Ali (1520-1587), corsari de la Mediterrània i alt funcionari otomà participà en la batalla de Lepant
# Ángel González Castaños

Ángel González Castaños (Ciudad Rodrigo, 3 de desembre de 1958) és un exfutbolista espanyol de la dècada de 1980.

## Trajectòria

De jove es traslladà a Catalunya i es formà al planter del RCD Espanyol, debutant amb el primer equip el 1978. Fou cedit al CE Sabadell durant la temporada 1978-79, retornant a l'Espanyol, on jugà de forma esporàdica fins 1981. Tornà al Sabadell i a continuació fou un jugador molt important a la UD Salamanca i al CD Logroñés. Tornà a Catalunya, on defensà els colors del Palamós CF i la UE Figueres, abans de retirar-se el 1994 a l'EC Granollers.
Participà en els Jocs Olímpics de 1980 amb la selecció d'Espanya.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ángel González Castaños». Gran Enciclopèdia Catalana, 30-04-2013. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Trajectòria». trayectoriasdefutbol. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Ángel González Castaños, el 'olvidado' olímpico salmantino» (en castellà). Tribuna Salamanca, 18-07-2016. [Consulta: 22 març 2017].
* ↑ «Ángel González, el salmantino olímpico ¿olvidado?» (en castellà), 30-12-2015. [Consulta: 22 març 2017].

## Enllaços externs

* Ángel González Castaños a BDFutbol
# Iddi-Illum

Iddi-Illum o també Iddi-El va ser un governador o shakkanakku de la ciutat-estat de Mari, a l'antiga Mesopotàmia, un gran centre de comerç al curs mitjà de l'Eufrates.
Segons consta a les llistes de shakkanakku va governar durant cinc anys, del 2090 aC al 2085 aC. Era contemporani de la Tercera dinastia d'Ur, i probablement el seu vassall. Es va trobar una estàtua amb el seu nom però sense cap, feta d'esteatita que va dedicar a la deessa Ixtar. Actualment es troba al Museu del Louvre. La inscripció diu: "Iddi-El, shakkanakku de Mari, ha fet donació de la seva estàtua per a Eštar (Ixtar). A qui destrueixi la inscripció, que Eštar aniquili la seva descendència".

## Notes

* ↑ La paraula shakkanakku definia un títol propi del regne de Mari, i significava governador militar i van aparèixer després de la caiguda de Mari en mans de Sargon d'Accad que va nomenar ell els primers governants. Després de la caiguda de l'Imperi d'Accad, van seguir governant els descendents dels primers governadors. També portaven de vegades el títol de lugal.

## Referències

* ↑ Oliva, Juan (ed.). Textos para una historia política de Síria-Palestina. Tres Cantos: Akal, 2008, p. 89. ISBN 9788446019497.
# Horta (Açores)

Horta és un municipi de les illes Açores (Portugal), a l'illa de Faial. Se sotsdivideix en 13 parròquies:
* Angústias (Horta)
* Capelo
* Castelo Branco
* Cedros
* Conceição (Horta)
* Feteira
* Flamengos
* Matriz (Horta)
* Pedro Miguel
* Praia do Almoxarife
* Praia do Norte
* Ribeirinha
* Salão

## Demografia

Població del municipi d'Horta (1849 – 2004) :
| 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 24.763 | 22.075 | 21.510 | 20.281 | 15.489 | 14.920 | 15.063 | 15.224 |

## Enllaços externs

* Horta - Lloc web oficial
# Ignacio Solozábal Igartua

Ignacio Solozábal Igartua, conegut com popularment com a Nacho Solozábal (Barcelona, 8 de gener de 1958), és un exjugador de bàsquet del Futbol Club Barcelona, equip on va desenvolupar tota la seva carrera, i va assolir 19 títols del màxim nivell. El 8 d'octubre del 2006 el club va retirar la seva samarreta amb el número 7, la qual penja al Palau Blaugrana. Aquesta distinció l'han rebuda només tres altres jugadors històrics del club: Epi, Roberto Dueñas i Andrés Jiménez.
Ha estat un dels millors bases catalans de la història i dels millors d'Europa del seu moment. Feia 1,85 metres d'alçada i es caracteritzava per ser un gran defensor, gran tirador de llarga distància però sobretot per ser un gran penetrador a cistella i la seva capacitat per donar assistències.

## Biografia i carrera esportiva

Va debutar amb el Futbol Club Barcelona l'any 1978 i es mantingué en el club fins a la seva retirada el 1994. Prova de la seva gran vàlua és el fet que entre 1979 i 1992 va guanyar 19 títols de màxima categoria. Especialment brillant fou la final de la Copa del Rei de l'any 1988. Disputada en un ambient molt hostil a Valladolid, contra el Reial Madrid i amb l'anècdota que presidia el partit José María Aznar (president de la Junta de Castella i Lleó del moment i declarat madridista), un llançament triple de Solozábal al darrer segon donà el triomf als blau-grana en una de les finals més recordades de la història.
Va ser 142 vegades internacional amb la selecció de bàsquet d'Espanya, amb la qual va participar en 3 Jocs Olímpics, a més de mundials i europeus, i guanyà la medalla de plata el 1984 com a triomf més destacat. Té el rècord d'assistències (29) en els playoff finals de la Lliga ACB, així com de recuperacions de pilota (46) en els mateixos playoff.
Retirat del bàsquet professional, actualment dirigeix una escola a Barcelona (Estació del Nord, Nova Icària i Marítim) de bàsquet per a nens i fa de comentarista per TV3. Fou el primer portador de la torxa olímpica en la seva arribada a Barcelona.

## Trajectòria esportiva

* Col·legi Maristes l'Immaculada de Barcelona: categories inferiors
* FC Barcelona: categories inferiors
* FC Barcelona: 1976-1992

## Títols

* 6 Lligues espanyoles/Lligues ACB: 1981, 1983, 1987, 1988, 1989 i 1990
* 9 Copes del Rei: 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1987, 1988 i 1991
* 2 Recopes d'Europa: 1985 i 1986
* 1 Copa Korac: 1987
* 1 Mundial de Clubs de bàsquet: 1985
* Diverses Lligues Catalanes
* 1 Copa Príncep d'Astúries: 1988
* Medalla de plata als Jocs Olímpics de Los Angeles 1984
* Medalla de plata a l'Europeu de Nantes 1983
* Medalla de bronze a l'Europeu júnior de Santiago de Compostel·la 1976
* Campió del món escolar amb el Col·legi Alp.
* A més fou subcampió de la Copa d'Europa (1984, 1990 i 1991) i de la Recopa (1981)

## Referències

* ↑ «El Palau Blaugrana homenatja Nacho Solozábal». Vilaweb, 08-10-2006. [Consulta: 24 febrer 2011].
* ↑ «El Winterthur Barça perd contra el Gran Canària (71-74) i aigualeix l'homenatge a Solozábal». 3/24, 12-12-2006. [Consulta: 24 febrer 2011].
# Imam Kuli Khan

«Imam Kuli Khan» té aquests significats:
* Nom musulmà del rei David II de Kakhètia
* Imam Kuli Khan ibn Din Muhammad, kan de Bukharà
# Ian McLeod

Ian McLeod (Falkirk, Escòcia, 3 d'octubre de 1980) és un ciclista sud-africà que fou professional del 2002 al 2012. Va ser membre dels equips FedGroup ITEC, Bonitas, Française des Jeux i Team MTN. En el seu palmarès destaca el Campionat africà en ruta i el nacional en ruta.

## Palmarès

* 2003
** 1r al 94.7 Cycle Challenge
* 2004
** Vencedor d'una etapa al Tour de la Manche
* 2009
** Campió d'Àfrica en ruta
** Campió d'Àfrica en contrarellotge per equips (amb Reinardt Janse van Rensburg, Jay Robert Thomson i Christoff van Heerden)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2005. 108è de la classificació general
* 2006. 99è de la classificació general
* 2007. Abandona (10a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2007. Abandona (4a etapa)

## Referències

* ↑ «Team Bonitas (BNT) - RSA». UCI Continental Circuits. Union Cycliste Internationale. Arxivat de l'original el 8 d’abril 2015. [Consulta: 3 febrer 2012].
* ↑ «National Championship, Road, Elite, South Africa (Men)». Cycling Archives. [Consulta: 13 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Hylomyscus carillus

Hylomyscus carillus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Són rosegadors de petites dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 92 a 111 mm, una cua de 126 a 146 mm, peus de 17 a 20 mm i orelles de 14 a 17 mm. És una espècie nocturna i arborícola. Es troba a l'Angola central i occidental. Viu en boscos secs de fins a 1.500 msnm, i també en àrees alterades.

## Referències

* ↑ Hill, John Eric; Carter, Donald T. «The mammals of Angola, Africa». Bulletin of the American Museum of Natural History, 78, 1, 1941.
* ↑ «Hylomyscus carillus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN).
# Hylomyscus alleni

Hylomyscus alleni és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Són rosegadors de petites dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 67 a 96 mm, una cua de 101 a 152 mm, peus de 15,1 a 19,9 mm, orelles de 10,3 a 17,3 mm i un pes de fins a 30 g. Aquesta espècie és endèmica de l'Àfrica Occidental i Central, i viu en boscos caducifolis secs i humits.

## Referències

* ↑ Nicolas, V.; Wendelen, W.; Barriere, P.; Dudu, A.; Colyn, M. «Morphometric Variation in Hylomyscus alleni and H. Stella (Rodentia: Muridae), and Description of a New Species». Journal of Mammalogy, 89, 1, 2008, pàg. 222-231.
* ↑ «Hylomyscus alleni» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN).
# Hylomyscus anselli

Hylomyscus anselli és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 1.220 i 2.300 msnm a les muntanyes del nord de Zàmbia i el centre-oest de Tanzània. El seu àmbit de distribució s'encavalca amb el de Praomys jacksoni. Anteriorment se'l considerava una subespècie de H. denniae. L'espècie fou anomenada en honor del mastòleg britànic William Frank Harding Ansell.

## Referències

* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 14. ISBN 978-0801893049.
# Impost proporcional

Un impost proporcional és un tipus d'impost que grava el mateix percentatge de diners per a tothom, sense tenir en compte la seva renda. Ho són per exemple l'IVA i els impostos sobre l'alcohol, el tabac o la gasolina. Aquests impostos suposen un percentatge de renda més alt per a les rendes més baixes i un percentatge més baix per a les més altes, ja que els percentatges s'apliquen a productes que tenen el mateix preu per a tothom.
Per exemple, si l'IVA general és del 18%. Una persona que guanya 900 € al mes i compra un ordinador de mil euros, paga el 18% de mil, o sigui 180 € d'impostos, i això representa el 20% del seu salari (el 20% de 900 és 180). En canvi, una persona que guanya 1.800 € al mes compra el mateix ordinador de mil euros i paga també 180 € d'IVA, però això només representa un 10% del seu salari (ja que 180 és el 10% de 1.800). Finalment el més ric sempre paga una porció més alta de la seva renda que el més pobre.
Tot i que hi ha autors que han considerat l'IVA i els impostos proporcionals sobre el seu preu com a proporcionals, estrictament aquests també són regressius pel que fa a les rendes, i haurien de considerar-se només proporcionals els que ho són respecte a la renda de qui paga, no al preu del producte o servei. Seria proporcional i no regressiu, per exemple, un impost que gravés per a tothom el cinc per cent dels seus ingressos per a finançar la sanitat. I seria regressiu haver de pagar el cinc per cent del cost de la visita del metge.

## Vegeu també

* Impost progressiu
# Inn

«Inn» té aquests significats:
* Inn (riu), riu que passa per Suïssa, Àustria i Alemanya
* Districte d'Inn, antic districte del cantó dels Grisons a Suïssa, travessat pel riu Inn. Actualment anomenat regió d'Engiadina Bassa/Val Müstair
* Innviertel, districte d'Àustria, travessat pel riu Inn.
* Inns of Court, associació anglesa dels procuradors dels tribunals
# Irrigador Éguisier

L'irrigador Éguisier és un aparell fabricat a França a mitjan segle xix, que durant molts anys va tenir diverses aplicacions en medicina: tractaments de problemes de la matriu, ènemes, injeccions a la bufeta urinària, tractaments bucals i de la faringe, entre d'altres. A la Casa Museu del Voltreganès es conserva un exemplar provinent de la rectoria del Santuari de la Gleva.
A la patent, l'inventor va descriure el seu giny com un aparell de doble circulació contínua, amb reservori cilíndric d'estany o porcellana, dintre del qual un pistó de cremallera, mogut per un ressort situat a la part superior, impulsa el líquid per un tub de cautxú proveït d'una cànula especialment dissenyada per a produir un “doble corrent”. Libault considera aqueixa cànula una de les aportacions més interessants de l'irrigador que explica la superioritat dels Éguisier sobre els altres sistemes existents.
Un dels avantatges del sistema Éguisier davant d'altres era l'autonomia, atès que al pacient no li calia l'ajuda de ningú per a emprar-lo. Solament l'havia de col·locar sobre un moble per a fer-lo funcionar.
F. Libaut va patentar el sistema de funcionament d'aquesta mena d'irrigadors el 1842. Es creu que el nom de l'aparell es deu a la col·laboració entre Libault i el ginecòleg Éguisier, qui el presentà públicament als metges francesos un any més tard, el 1843.

## Referències

* ↑ Els irrigadors Éguisier
* ↑ Article, del 2 de maig de 2006, a càrrec de Iris Figuerola i Pujol (Museu de la Farmàcia Catalana), Manuel Subirà i Rocamora (Fund. Concòrdia Farmacèutica), Isabel Causadias i Domingo (Becària de col·laboració))

## Bibliografia

* Raynal, Cécile, L'irrigateur du docteur Éguisier, REVUE D'HISTOIRE DE LA PHARMACIE, L, Nº 336, 4e TRIM. 2002, 577-598.
# Insígnia

Insígnia és el símbol o senyal que indica la dignitat, el grau, el rang, etc., d'una persona, o bé la seva pertinença a una entitat. Pot presentar un munt de formes.
El català insígnia equival a l'anglès insignia, esp. insignia, fr. insigne, it. insegna, port. insígnia, rom. insignă; etc.
En l'ús militar, per exemple, hom distingeix tres tipus d'insígnia:
* insígnies d'Estat, exèrcit, cos/arma o unitat; sovint s'anomenen, més específicament, emblemes.
* insígnies de grau; sovint s'anomenen, més específicament, divises.
* insígnies d'especialitat o funció (per exemple, tirador d'elit); també es coneixen com a distintius.
El mot insígnia també designa, més específicament, el símbol o senyal que hom pot dur a la solapa, o subjecte a la roba, i que té caràcter commemoratiu, propagandístic, lúdic, o bé que indica la pertinença a una entitat, etc. Un exemple concret: les insígnies (o distintius) militars ja citats.
Un mot estretament relacionat amb insígnia és ensenya, amb què es designa la bandera o estendard de les unitats militars.
Viccionari
# Insurrecció islàmica a Nigèria

La insurrecció jihadista de Nigèria és el conflicte armat entre grups militars islàmics jihadistes i el govern de Nigèria. Es tracta d'un fenomen social recent que contraposa el fanatisme islàmic i el govern central nigerià, el primer d'aquests actors, pretenent la imposició de la xària a tots els estats de Nigèria i de majoria no musulmana, mentre que el segon dels actors, en pretén la lluita contra, considerant-ne un "avançament nefest de la violència anticristiana".
Segons alguns relats, la violència hauria mort més de 15 mil persones, i diversos milions haurien estat desallotjats per la devastació de ciutats degut als enfrontaments.
D'acord amb un estudi demogràfic sobre religió a Nigèria, els musulmans formen un 50% de la població. La comunitat musulmana resideix principalment al nord del país. La majoria de musulmans de Nigèria són sunnites. Els cristians són el segon grup religiós amb un 48,2% de població estimada. Són predominants al centre i sud del país, mentre que prop de l'1,4% de la població restant segueix altres religions.
El conflicte resideix, doncs, en la voluntat d'imposició de la xària, que ja s'aplica en 12 estats del nord d'ençà el 1999 i 2000. Els darrers anys el conflicte sectari s'ha intensificat.
D'entre els grups que promouen aquesta situació en destaca Boko Haram que controla vint ciutats del nord-est de Nigèria, on hi comet atrocitats vers cristians, segrestant noies i dones, participant, fins i tot, en el comerç d'éssers humans.
Segons que podia explicar l'any 2014 The Washington Post, el govern nigerià estaria perdent el control del nord-est del país i no demostraria una verdadera voluntat de lluitar-hi en contra. Tanmateix, el 2015 segons que n'informa la premsa, l'exèrcit nigerià hauria reprès una bona part de la regió del nord-est del país. Aquest fet transforma el conflicte en un enfrontament entre guerrilles i contra-revolucionaris.
En la guerra l'estat nigerià combat amb Camerun, el Txad i Níger, però rep també suport dels EUA, Benín, el Regne Unit, França, la Xina, l'Iran i Israel. La part contrària rep el suport de l'Estat Islàmic.

## Referències

* ↑ http://www.wcl.american.edu/hrbrief/10/1nigeria.cfm Arxivat 2009-12-23 a Wayback Machine.
* ↑ http://news.bbc.co.uk/2/hi/africa/1630089.stm
* ↑ http://www.pewforum.org/world-affairs/countries/?countryID=150 Arxivat 2010-02-10 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.elpuntavui.cat/article/3-politica/17-politica/835978-boko-haram-segresta-mes-de-400-dones-i-nens-a-nigeria.html
* ↑ http://www.ara.cat/internacional/Boko-Haram-mata-persones-mercat_0_1368463376.html
* ↑ http://www.washingtonpost.com/news/morning-mix/wp/2014/09/05/will-boko-haram-beat-the-islamic-state-to-establishing-a-caliphate/
* ↑ http://blogs.reuters.com/data-dive/2015/05/05/mapping-boko-harams-decline-in-nigeria/ Arxivat 2015-05-08 a Wayback Machine.
# Indicador de vent aparent

En els vaixells i, especialment en els velers, un indicador de vent aparent és un penell que mostra la direcció relativa del vent aparent respecte del vaixell. Considerant que el vent aparent és el que actua sobre les veles i fa moure un veler, és molt important conèixer la seva direcció per a poder navegar de manera adequada.

## Indicadors de lectura directa

Els penells clàssics, purament mecànics, eren (i encara són) de lectura directa. Un dels aspectes a controlar és l'equilibri del penell. El timoner (o la persona interessada) havia d’observar el penell i comparar la seva posició amb la de la línia de crugia del vaixell. Considerant la ubicació del penell i la situació (i punt de vista) de l’observador, la “lectura” no era sempre fàcil ni immediata. En aquest sentit, tan en vela lleugera com en iots, era més pràctic fixar-se en els tastavents.

## Indicadors electrònics

Des de fa mig segle, aproximadament, hi ha penells amb transmissió elèctrica-electrònica de la seva indicació cap a una pantalla situada estratègicament. Els indicadors moderns estan sovint associats a anemòmetres que indiquen la velocitat del vent.
Els indicadors electrònics combinats de direcció i velocitat del vent aparent poden ser de tipus clàssic (basats en sistemes mecànics) amb transmissió elèctrica a una pantalla. També hi ha altres models que funcionen amb detectors de velocitat i direcció electrònics (basats en sensors d’estat sòlid) que també transmeten les dades a una pantalla.

## Referències

* ↑ Bañeres, E.; de Seabra, M.; Bonet, E. Diccionari de l'esport: català-castellà, castellà-català. Enciclopèdia Catalana, 1989 (Diccionari de l'esport: català - castellà ; castellà - català). ISBN 978-84-7739-072-5.
* ↑ Bartlett, M. The Adlard Coles Book of Navigation. Bloomsbury Publishing, 2013, p. 147 (Adlard Coles Book of). ISBN 978-1-4081-5605-6.
* ↑ Davison, T. LIBRO DEL LASER, EL (Color). Paidotribo, 2007, p. 9 (Colección Náutica y Vela). ISBN 978-84-8019-889-9.
* ↑ Depoorter, G. El patín a vela (en castellà). Editorial Hispano Europea, S.A., 2011, p. 34 (Vintage Herakles). ISBN 978-84-255-1970-3.
* ↑ Yachting (en anglès), p. 106.

## Vegeu també

* Pal (nàutica)
* Obenc
# Jaciment arqueològic de Quatre Camins

El jaciment arqueològic de Quatre Camins es troba al municipi de Sant Pere de Riudebitlles, a la comarca de l'Alt Penedès, concretament en un camp de cereals i vinyes, on A. Freixes, membre del grup Arrels, va trobar indústria lítica de tipus mosterià, durant unes prospeccions en 1980. Aquestes troballes van ser interpretades com les restes de un taller de sílex del paleolític.

## Referències

* E-gipci: aplicació web de Gestió integral del patrimoni cultural immoble de la Generalitat de Catalunya.
* Freixas, A: El poblament antic a Sant Pere de Riudebitlles. Programa de festa major 1994