OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fernando Leal Crespo

Fernando Leal Crespo (Madrid, 1896 - Mallorca, 1936) fou un mestre d'escola i inspector d'ensenyament primari, assassinat pels franquistes el 1936.
Fernando Leal va néixer l'any 1896 a Madrid. Mestre d'escola, l'any 1921 fou destinat com a inspector d'ensenyament primari a Barcelona i tres anys més tard fou traslladat a Mallorca, on s'integrà ben aviat. A Mallorca col·laborà amb Joan Capó, l'inspector en cap de l'ensenyament primari, amb qui col·laborà en l'organització del Museu Pedagògic de les Illes Balears. Es va casar amb Catalina Palmer i Vidal, amb qui va tenir dos fills i dues filles.
Fernando Leal va ser membre de l'Esquerra Republicana Balear i promogué, juntament amb altes companys, el Secretariat d'Ensenyament d'ERB. Tot complint les disposicions governamentals sobre substitució de l'ensenyament religiós, ordenà la clausura de diverses escoles de monges. Aquest fet originà una forta polèmica. Fernando Leal també era membre del tribunal qualificador de les proves d'ingrés al Magisteri. Amb la rebel·lió feixista de 1936, Leal va ser detingut i, sense cap judici previ, fou assassinat per una colla de falangistes a les cinc de la matinada del 27 d'agost de 1936, al km. 12 de la carretera de Sóller, prop de la possessió de Raixa. La seva esposa, Catalina Palmer, el mes de novembre de 1937 formà part d'una representació d'Esquerra Republicana Balear que viatjà a Madrid "a portar l'expressió viva dels nostres sentiments d'amistat, d'admiració i de solidaritat profundes a tots els germans mallorquins que lluiten en els fronts de Madrid.

## Referències

* ↑ «Leal Crespo, Fernando». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 7. Palma: Promomallorca, p. 271. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Capellà, Llorenç. Diccionari vermell. Palma: Editorial Moll, 1989, p. 94.
* ↑ «Fernando Leal Crespo». Fideus, 20-04-1986. [Consulta: 13 abril 2022].
# Font del Llorer

La Font del Llorer es troba al Parc de la Serralada Litoral, la qual fou recuperada pel Grup de Fonts d'Argentona l'any 1986 però que, a hores d'ara, sembla estar definitivament seca.
És una font solitària, al costat d'un marcat barranc vertical, profund i d'espessa vegetació, el qual baixa des de la plana de l'Espinal fins al torrent homònim. Davant de la font hi ha una petita esplanada i dos bancs de pedra. Ran de terra, sobresurt un rectangle de rajoles que podria ésser l'ampit d'un safareig o cisterna on es recollia l'aigua (ara està completament colgat de terra).
És ubicada a Argentona: situats al Pi de Ca l'Espinal, cal prendre la sendera que passa pel costat de la casa i baixa en direcció est cap al Xaragall de l'Espinal. Ignorem dos camins a l'esquerra. En un fort revolt a la dreta, uns 110 metres abans d'arribar a una pista més ampla, surt un discret corriolet a la dreta que duu a la font. Coordenades: x=448207 y=4604453 z=259.

## Referències

* 1 2 3 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 121.

## Enllaços externs

* Fonts d'arreu II. Les fonts d'Argentona (català)
* Grup de Muntanya d'Argentona Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (català)
# Font del Mas Bosc

La Font del Mas Bosc és una font del poble de Bertí, en el terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
Està situada a 675 metres d'altitud, a l'extrem nord del territori de Bertí, prop del límit amb Sant Miquel Sesperxes (Sant Martí de Centelles). És a migdia del Mas Bosc, a l'esquerra el torrent del Mas Bosc.

## Enllaços externs

* La Font del Mas Bosc en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Frazeysburg

Frazeysburg és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.201 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Frazeysburg tenia 1.201 habitants, 489 habitatges, i 328 famílies. La densitat de població era de 610,1 habitants per km².
Dels 489 habitatges en un 37% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,7% hi vivien parelles casades, en un 13,3% dones solteres, i en un 32,9% no eren unitats familiars. En el 29,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.545 $ i la renda mediana per família de 39.044 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.119 $ mentre que les dones 21.053 $. La renda per capita de la població era de 15.789 $. Aproximadament el 2,8% de les famílies i el 6,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Frazeysburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Frazeysburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Frazzanò

Frazzanò (sicilià Frazzanò) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2007 tenia 830 habitants. Limita amb els municipis de Capri Leone, Galati Mamertino, Longi, Mirto, San Marco d'Alunzio i San Salvatore di Fitalia.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Antonino Carcione | Llista cívica |
# Francesc Xavier Balagueró i Ràfols

Francesc Xavier Balagueró i Ràfols (Barcelona, 1923 - Barcelona, 13 de juny de 2018) era un polític català i antic dirigent d'Estat Català.
Després de la Guerra Civil espanyola contactà amb algun militant que havia quedat aquí i veient que no existia cap estructura del Partit, juntament amb Jordi Renom i Guàrdia, l'Àngel Cortés, Ventura Niubò, Joan Barguedà, Miquel Solé i Narcís Vallvé van constituir una comissió política i fou nomenat secretari general de les Joventuts d'Estat Català. El 1944 va tenir contactes per a la reactivació del partit amb Vicenç Borrell, que era l'últim secretari general i amb Josep Planchart i Martori. El 1946 deixen d'anomenar-se Joventuts i es converteixen en el Partit a l'interior. El Consell Regional de Delegacions va decidir la continuïtat de Francesc Xavier Balagueró i Ràfols com a secretari general, càrrec que ocupà fins a la transició. No obstant va continuar vinculat al Partit com a conseller del secretariat i la direcció del Partit i va participar en les candidatures en els diversos processos electorals que el partit va participar.
Gran afeccionat a la música, als anys quaranta i juntament amb Josep Fornas, Jordi Giró, Anna Ricci i Robert Sardà va fundar la Societat Stravinsky, que aglutinava seguidors de la música contemporània.

## Referències

* ↑ Morales, Mercè; Sobrequés i Callicó, Jaume. La Generalitat de Josep Irla: i l'exili polític català. Editorial Base, 2008, p. 279. ISBN 8492437170.
* ↑ Dades extretes del Departament de Governació
* ↑ Sopena, Mireia. Editar la memòria: l'etapa resistent de Pòrtic (1963-1976). L'Abadia de Montserrat, 2006, p. 25. ISBN 8484158713.

## Bibliografia

* Daniel Díaz i Esculies. L'oposició catalanista al franquisme: El republicanisme liberal i la nova oposició (1939-1960). Barcelona, Publicacions de l'Abadia de Montserrat,1996.
* Víctor Lluelles. Diccionari Polític de Catalunya. Barcelona, Editorial Pòrtic, 1977.
* Albert Manent i Segimon. Solc de les hores: retrats d'escriptors i de polítics. Barcelona, Ediciones Destino, 1988. Premi Josep Pla 1987.
* Albert Manent i Segimon. Retorn a abans-d'ahir: Retrats d'escriptors i de polítics. Barcelona, Ediciones Destino, 1993.
# Francisco José Olivas Alba

Francisco José Olivas Alba, més conegut com a Kiko Olivas (nascut a Antequera, el 21 d'agost del 1988) és un futbolista professional andalús que juga com a defensa.

## Carrera esportiva

Amb l'equip filial groguet ascendí a la Segona Divisió espanyola, debutà amb el primer equip com a titular en la primera jornada de Lliga de la temporada 2009/10, davant l'Osasuna.
L'estiu del 2012, després de rescindir el seu contracte amb el Vila-real CF, va firmar amb el Córdoba CF per dos temporades.

### CE Sabadell

L'agost del 2013 es va fer oficial el seu fitxatge pel CE Sabadell, va firmar un contracte de dos temporades amb l'equip arlequinat. En la quarta jornada de la Segona Divisió 2013-14 va marcar el seu primer gol amb l'equip sabadellenc, va ser en l'últim minut contra el Deportivo Alavés, gol que donava un punt al seu equip.

### Girona CF

L'estiu del 2015, després de dues temporades al Sabadell, i quan l'equip havia descendit a la Segona Divisió B, Kiko Olivas va fitxar pel Girona CF. Va debutar amb l'equip gironí en la primera jornada de la Segona divisió 2015-16 contra l'Athletic de Bilbao B. Va formar part de l'equip que va ascendir el club per primer cop a la primera divisió.

### Real Valladolid

El 2017 va fitxar pel Reial Valladolid, després de no renovar el seu contracte amb l'equip gironí.

## Referències

* ↑ «Osasuna 2-2 Vila-real CF» (en anglès). Soccerway. [Consulta: 22 gener 2018].
* ↑ «El Córdoba ficha a Kiko Olivas, procedente del Villarreal» (en castellà). Diari AS, 03-08-2012. [Consulta: 6 juny 2012].
* ↑ «El Sabadell fitxa el defensa Kiko Olivas». Diari ARA, 07-08-2013. [Consulta: 4 setembre 2013].
* ↑ «Kiko Olivas ficha por el Sabadell» (en castellà). Marca, 07-08-2013. [Consulta: 4 setembre 2013].
* ↑ «Un punt de tranquil·litat». El 9 Esportiu, 08-09-2013. [Consulta: 9 setembre 2013].
* ↑ «Kiko Olivas firma por dos temporadas con el Girona» (en castellà). Marca, 24-07-2015. [Consulta: 18 agost 2015].
* ↑ «Athletic B 0-1 Girona FC» (en castellà). Soccerway, 24-08-2015. [Consulta: 1r febrer 2016].
* ↑ «Kiko Olivas cierra la zaga» (en castellà). Reial Valladolid, 22-08-2017.

## Enllaços externs

* Fitxa a ESPN (castellà)
* Estadístiques a Soccerway (castellà)
# Friedrichsgabe

Friedrichsgabe és un antic municipi al districte de Pinneberg a l'estat de Slesvig-Holstein a Alemanya. El riu Gronau hi neix. Junts amb els municipis d'Harksheide, Glashütte i Garstedt va formar la ciutat nova de Norderstedt a l'any 1970.
El municipi va crear-se al 1821, quan Johann Daniel Lawaetz, un industrial i comerçant d'Altona, que es trobava aleshores a Dinamarca, va voler crear una colònia de pobres. La idea fundadora n'era que la cultura de la terra hauria de crear una renda suficient per fer la gent independents d'assistència i d'almoines.
El rei Frederic VI de Dinamarca, que era també duc de Slesvig i de Holstein, va donar-li un terreny llarg a la landa d'Harksheide. Lawaetz va expressar el seu agraïment en nomenar el poble Frederiksgabe, això significa la donació de Frederic. Vint famílies pobres van formar-ne els primers habitants.
Com que el conreu del terra de landa poc fèrtil no donà recoltes extraordinàries, les famílies van cercar altres recursos, com l'explotació de la torba. Al 1873 el projecte fracassat va terminar-se. Després de la convenció de Gastein de 1865 el Slesvig-Holstein va passar sota control prussià i la nova administració va crear un municipi Friedrichsgabe en fusionar el nucli amb Meeschensee, Haslohfurth i Dreibeken. L'any 1900, comptava només amb 400 habitants. El 1955, un polígon industrial va crear-se als afores de l'estació del ferrocarril AKN al que va contribuir al creixement de la població: el 1970 ja tenia 6729 habitants.
El 1970 va estar integrat a la ciutat nova de Norderstedt i va continuar a desenvolupar-se com a barri residencial. Compta uns 8000 habitants i vàris urbanitzacions noves, com el Frederikspark, n'augmentaran encara la població.

## Referències

* ↑ Història de Friedrichsgabe (en alemany) al web oficial de Norderstedt
* ↑ «Entwicklungsgesellschaft Norderstedt». Arxivat de l'original el 2010-11-06. [Consulta: 26 agost 2010].
* ↑ Mapa de Friederichgabe
# Filtre dicroic

Un filtre dicroic és un filtre de color que s'utilitza per seleccionar el pas de la llum en una petita gamma de colors, i reflecteixen la llum d'un color en particular. El filtre dicroic reflecteix la llum visible mentre que permet el pas de la llum infraroja (calor radiant), resultant en un refrigerador de feix reflectit. Moltes llums halògens de quars tenen un filtre dicroic integrat per a aquest propòsit, s'utilitzen generalment en projectors de diapositives.
Amb aquesta característica, per exemple, el seu ús permet filtrar la font de llum per ser gravada en marc en la major quantitat de llum visible, reduint la incidència de la radiació tèrmica sobre la pel·lícula.

## Principi de funcionament

Els filtres dicroics utilitzen en principi de la interferència de la pel·lícula prima, de manera semblada a la qual és responsable de la producció de taques de color en oli sobre l'aigua. En aquest fenomen el filtre dicroic és produït per capes de pel·lícules alternes que tenen diferent índex de refracció. La interfície entre les diferents capes produeix reflexos en fase, la selecció i la millora de certes longituds d'ona i que interfereixen entre si. Les capes es dipositen usualment per la deposició al buit. En controlar l'espessor i el nombre de capes és possible ajustar la gamma de color reflectit.

## Aplicacions

En microscopis de fluorescència, els filtres dicroics s'utilitzen com a divisors de feix per dirigir la lluentor d'una freqüència d'excitació per a la mostra. En un projector LCD s'utilitzen filtres dicroics per dividir la llum blanca en tres colors.

## Avantatges

* Facilitat per a la fabricació i per a l'elecció i establiment del rang longitudinal d'ones reflectides.
* A causa de la llum en la banda de detenció es reflecteix, en lloc d'absorbir-se, hi ha molt menys escalfament de la lent que en els filtres convencionals.
* Vida útil molt més llarga que en altres tipus de filtres.
* El filtre no es deforma fàcilment per escalfament, excepte si s'exposa a temperatures extremadament altes.

## Desavantatges

* Cost inicial alt.
* Els filtres dicroics de cristall són més fràgils que els filtres de plàstic convencionals.
* Poden reflectir la llum de nou en un sistema òptic.
* Les bandes de llum que passa depenen de l'angle d'incidència.

## Vegeu també

* Filtre IIR
* Fotografia
* Càmera fotogràfica

## Referències

* ↑ http://www.patentesonline.com.br/espelho-dicr-ico-181980.html Arxivat 2015-02-02 a Wayback Machine.
* ↑ http://ciencia.hsw.uol.com.br/microscopios-de-luz4.htm Arxivat 2013-03-14 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Tot el que Necessites Saber sobre Filtres en Fotografia
* Documentació bàsica sobre el tema
# Font de Talló

La Font de Talló o Ermita de la Mare de Déu de Talló és una capella de Bellver de Cerdanya (Baixa Cerdanya) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petita capella de pedra, orientada cap a ponent, amb arc dovellat i creu de pedra a la part exterior. Està coberta amb volta de canó i capçada a la paret est, on hi ha una reproducció de la Mare de Déu de Talló. Té dues obertures a les parets nord i sud.

## Història

Segons la llegenda popular, la Mare de déu de Talló va ser trobada per un animal a la font de Talló, tal com queda de manifest en els goigs que se li evoquen:
"Vostra imatge prodigiosa en una font s'ha trobat, i ésser Vós nos ha mostrat font de gràcia caudalosa…"
L'actual capella va ser reconstruïda l'any 1966. Durant la seva rehabilitació es va trobar una pedra amb la inscripció de l'any 1411, que fou col·locada com a setial de la verge reproduïda.

## Referències

* 1 2 3 4 «Font de Talló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Front pseudocàlid

Un front pseudocàlid és un límit entre el flux d'entrada i el corrent descendent del flanc davanter d'una supercèl·lula. Pot estar estacionari o moure's en direcció nord-est. Si fos estacionari, tècnicament seria un front pseudoestacionari.

## Referències

* ↑ Branick, Michael. «A Comprehensive Glossary of Weather» (en anglès). [Consulta: 13 gener 2023].

## Vegeu també

* Front pseudofred
* Front càlid
# Friedrich Waismann

Friedrich Waismann (Viena, 21 de març de 1896 − 4 de novembre de 1959), va ser un matemàtic, físic i filòsof austríac. És majoritàriament conegut per haver estat membre del Cercle de Viena i un dels teòrics clau de l'Empirisme lògic.
Nascut a Viena, Waismann cursa estudis de Matemàtiques i Física a la Universitat de Viena, començant el 1922 a estudiar Filosofia sota la tutela de Moritz Schlick, el fundador del Cercle. Emigra al Regne Unit el 1938, sent allí un professor adjunt de Filosofia de la ciència a la Universitat de Cambridge des del 1937 fins al 1939, i des d'aquest any fins a la seva mort, professor de Filosofia de la Matemàtica a la Universitat d'Oxford.
Intermitentment, des de 1927 fins a 1936, Waismann manté llargues converses amb Ludwig Wittgenstein sobre tòpics de la Filosofia de la Matemàtica i de la Filosofia del llenguatge.
Aquestes converses, gravades per Waismann, es publicaran amb el nom de Ludwig Wittgenstein i el Cercle de Viena. Altres membres del Cercle (incloent-Schlick, Rudolf Carnap i Herbert Feigl), van parlar també amb Wittgenstein, però no tant com ho va fer Waismann. De fet, el 1934 Wittgenstein i Waismann van pensar a escriure conjuntament un llibre, però els seus plans van fracassar un cop evidents les respectives diferències filosòfiques. Waismann acabaria més tard acusant Wittgenstein del que ell considerava una traïció al projecte de l'empirisme lògic i a l'explicació empírica.

## Referències

* Shanker, S., & Shanker, V. A. (1986), Ludwig Wittgenstein: critical assessments. London: Croom Helm,50-51.
* The Voices of Wittgenstein, the Vienna Circle, by Ludwig Wittgenstein and Friedrich Waismann
# Friedrich Walter

Friedrich Walter, conegut com a Fritz Walter, (Kaiserslautern, 31 d'octubre, 1920 – 17 de juny, 2002) fou un destacat futbolista alemany dels anys 50.

## Trajectòria

A l'edat de 8 anys fitxà pel 1. FC Kaiserslautern. Als 17 anys debutà al primer equip on romangué durant tota la seva carrera.
Debutà amb la selecció l'any 1940 de la mà de Sepp Herberger, i marcà un hat trick contra Romania. Walter entrà a les Forces Armades el 1942, acabant com a presoner de guerra a la Segona Guerra Mundial. Retornà al Kaiserslautern on començà una etapa d'èxits. Guanyà la lliga els anys 1951 i 1953 i retornà a la selecció com a capità. Es proclamà campió del món el 1954 i també particià al Mundial de 1958 World Cup. Una lesió a les semifinals provocaren la seva retirada de la selecció aquell mateix any i del futbol el 1959. En total jugà 61 partits i marcà 33 gols amb Alemanya.
El seu germà Ottmar Walter també fou futbolista i campió del Món el 1954, al seu costat.
Fritz Walter és un dels capitans honorífics de la selecció alemanya. La resta són Uwe Seeler, Franz Beckenbauer i Lothar Matthäus. L'estadi del FC Kaiserslautern porta el seu nom, el Fritz Walter Stadion. El novembre del 2003, amb motiu del jubileu de la UEFA, fou nomenat per l'Associació Alemanya de Futbol com a Golden Player al millor jugador alemany dels darrers 50 anys.

## Referències

* ↑ «UEFA Awards». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 01-08-2013.

## Enllaços externs

* Estadístiques de Fritz Walter
Friedrich Walter amb la selecció alemanya - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de futbol 1954
1 Turek •
2 Laband •
3 Kohlmeyer •
4 Bauer •
5 Erhardt •
6 Eckel •
7 Posipal •
8 Mai •
9 Mebus •
10 Liebrich •
11 Metzner •
12 Rahn •
13 Morlock •
14 Klodt •
15 O. Walter •
16 F. Walter •
17 Herrmann •
18 Biesinger •
19 Pfaff •
20 Schäfer •
21 Kubsch •
22 Kwiatkowski •
Seleccionador: Herberger
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de futbol 1958
1 Herkenrath •
2 Erhardt •
3 Juskowiak •
4 Eckel •
5 Wewers •
6 Szymaniak •
7 Stollenwerk •
8 Rahn •
9 Walter •
10 Schmidt •
11 Schäfer •
12 Seeler •
13 Klodt •
14 Cieslarczyk •
15 Kelbassa •
16 Sturm •
17 Schnellinger •
18 Hoffmann •
19 Peters •
20 Nuber •
21 Sawitzki •
22 Kwiatkowski •
Seleccionador: Herberger :
# Fèrula dental

Un fèrula dental és un dispositiu de protecció per a la boca que cobreix les dents i les genives per a evitar i reduir lesions a les dents, arcs, llavis i genives. Aquest aparell s'ajusta a una o a les dues fileres de dents per a corregir-ne la posició o l’alineació. Una fèrula dental eficaç és com un casc de protecció per a dents i mandíbules. També evita que les mandíbules s'uneixin completament, reduint així el risc de lesions mandibulars o de les articulacions temporomandibulars." en esports de contacte, com a tractament contra el bruxisme o trastorns de l'articulació temporomandibular, o com a part de determinats procediments dentals, com el emblanquiment dental o el tractament de l'apnea del son. Segons l'aplicació, també es pot anomenar protector bucal, fèrula oclusal, placa oclusal, aparell dental, corrector dental etc.

## Referències

* ↑ «The Importance Of A Mouthguard When Playing Sport» (en anglès australià), 21-02-2020.
# Fürchte dich nicht

Fürchte dich nicht (No tinguis por) és un motet compost per Johann Sebastian Bach i amb el número de catàleg BWV 228. És un dels motets de Bach per a doble cor, potser el primer d'aquest gènere compost per Bach. Forma part d'una sèrie de motes que «poden ser vistos com una de les composicions més perfectes i hipnòtiques de Bach» segons John Elliot Gardiner, fundador dels English Baroque Soloists.
Atès que no han sobreviscut les fonts originals del treball, els estudiosos han tingut algunes dificultats en la datació de l'obra. La majoria, però, es decanten que el motet es va compondre durant els dies que Bach va romandre a Weimar a causa de les similituds estilístiques entre Fürchte dich nicht i Ich lasse dich nicht (BWV Anh. 159). Altres insisteixen que el treball prové dels dies de Bach a Leipzig. Seria escrit per a un funeral del 1726, encara que no hi ha cap prova real d'aquesta data. L'estil sembla molt anterior en el temps segons el desenvolupament en la composició de Bach.

## Vegeu també

* Llista de composicions de J. S. Bach

## Referències

* 1 2 Traupman-Carr, Carol. «Motet BWV 228 "Fürchte dich nicht"» (en anglès). Bach Choir of Bethlehem, 17-04-2009. Arxivat de l'original el 2009-04-17. [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ Trullén, Lluís. «Comentari» (pdf). Cantus Cölln Konrad Junghänel. Palau de la Música, 27-05-2017. [Consulta: 12 agost 2022].

## Enllaços externs

* Text original i traducció en català: Gerhardt, Paul; Puig i Tàrrech, Armand (trad.). «Fürchte dich nicht, ich bin bei dir / No tinguis por, sóc al teu costat» (pdf) (en català, traduït de l'alemany). Cantus Cölln Konrad Junghänel. Palau de la Música, 27-05-2017. [Consulta: 12 agost 2022].
# Fünfhausener-Landweg-Wettern

El Fünfhausener-Landweg-Wettern és un canal de desguàs de Neuland, un barri d'Hamburg. Desguassa entre d'altres el parc natural dels Aiguamolls de Neuland (Neuländer Moorwiesen). La seva forma irregular indica que molt probablement és un antic priel natural que al llarg del temps es va canalitzar. Desemboca a l'Elba a l'oest via el Diamantgraben i a l'est via el Verbindungsgraben.

## Referències

* ↑ Stadtatlas-Großraum Hamburg (en alemany). Hamburg: PAS Verlags GmbH, 2009, p. 72-73. ISBN 978-3-934272-92-7.
* ↑ Nyary, Josef «Neuland - der herbe Reiz des Wettern» (en alemany). Hamburger Abendblatt, 18-10-2006.
# Gai Meni

Gai Meni és el nom dels següents personatges:
* Gai Meni (cònsol), cònsol el 338 aC
* Gai Meni (pretor), pretor el 180 aC
* Gai Meni (tribú), tribú de la plebs del segle v aC