OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cincpuntisme

Cincpuntisme és el nom amb què es coneix els pactes establerts en els anys 1960 entre el Sindicat Vertical del Franquisme i un sector procedent de la CNT.
Rep el seu nom d'un pacte en què es formulaven cinc punts d'acord i que va ser signat entre juny i juliol de 1965 per membres de la CNT de l'interior (a títol individual) i representants de la Confederació Nacional de Sindicats, un organisme oficial franquista. Al novembre d'aquest mateix any la premsa franquista difonia el contingut d'aquests acords. Mentrestant, la signatura d'aquests acords va ser objecte d'un rebuig majoritari per part de la majoria de les regionals de la CNT de l'interior.
Amb aquesta operació el franquisme perseguia buidar de contingut a la CNT i aprofitar el prestigi històric d'aquesta entre els treballadors per legitimar les organitzacions del Sindicat Vertical.
Entre els cincpuntistes hom pot enumerar Lorenzo Iñigo Granizo, Francisco Royano Fernández, Saturnino Carod, Sebastián Calvo i posteriorment Enric Marco Nadal.
Davant el rebuig majoritari entre els cenetistes (i de forma especial en l'exili) van ser detinguts els membres del Comitè Nacional de la CNT, el Secretari de la qual era llavors Fidel Gorrón. Per primera vegada eren jutjats en la jurisdicció ordinària i no -com era habitual fins al moment en el franquisme- per la militar (com a delicte de rebel·lió).

## Bibliografia

* Alcalde, Juan J. «El cincopuntismo». A: Los Servicios Secretos en España : la represión contra el movimiento libertario español (1936-1995). Madrid: Theoria, Universidad Complutense de Madrid, 2008.
# Giacomo Boncompagni

Jaume Boncompagni (en italià: Giacomo Boncompagni) (Bolonya, 8 de maig del 1548 - Sora, 18 d'agost del 1612) va ser el fill il·legítim del papa Gregori XIII.

## Biografia
### Infància

Giacomo va néixer de la relació de Ugo Boncompagni, futur papa Gregori XIII i de Maddalena Fulchini, en el moment que es trobava a Bolonya per a participar en el concili de Trento. El 5 de juliol del 1548 va ser legitimat i confiat als ensenyaments dels jesuïtes de Bolonya.

### Carrera

Quan el seu pare és triat al Solio Pontifici el 1572, Giacomo es muda a Roma començant la seva brillant carrera política. Va ser nomenat castellà de Sant'Angelo i Confaloniero de l'Església. En el compliment d'aquest càrrec Giacomo va ser primer a Ancona i després a Ferrara on va romandre fins al 1574.
El 1575 el rei Felip II d'Espanya el nomena Capitano Generale delle Genti en armi (comandant en cap) del ducat de Milà.
El 1576 Gregori XIII el va nomenar Governador de Fermo, una ciutat dels Estats Pontificis per un període de tres anys que es va renovar dues vegades, el 1581 i 1584.
El 1581 Giacomo va rebre del seu pare la tasca de conducta, juntament amb Llatí Orsini, a la repressió del bandolerisme, en els Estats Pontificis.

### Matrimoni

El 1576 es va casar amb Constança Sforza, filla de Sforza I, de la qual va tenir catorze fills.

### Duc

Malgrat tots els càrrecs polítics i militars que havia pogut assignar al seu fill, Gregori XIII va intentar forjar per a ell un veritable estat. Després d'un fallit intent d'adquisició del Marquesat de Saluzzo el 1577 (per al qual es van oferir 600 000 escuts d'or), en el mateix any el papa va comprar per 70 000 escuts d'or el marquesat di Vignola i Savignano sul Panaro a Alfons II d'Este, duc de Ferrara.
El 1579 el seu pare va actuar com a intermediari per a la compra del ducat de Sora i Arce, a Francesc Maria II della Rovere, duc d'Urbino per 100 000 escuts d'or. El 1583 també es va fer amb el ducat d'Aquino i Arpino.
# Hraïria

Hraïria o El Hraïria (àrab: الحرايرية, al-Ḥrāyiriyya) és una ciutat de la rodalia de Tunis, a la governació de Tunis, situada uns 7 km a l'oest de la capital, i unida gairebé a Ezzouhour, seu del parlament. La ciutat té més de 50.000 habitants i és capçalera d'una delegació amb 90.090 habitants al cens del 2004. És la darrera ciutat de la rodalia de Tunis en sortir d'aquesta en direcció oest, per la carretera de Medjez El Bab.

## Administració

Com a delegació o mutamadiyya, duu el codi geogràfic 11 63 (ISO 3166-2:TN-12) i està dividida en nou sectors o imades:
* El-Hraïria (11 63 51)
* Ezzouhour V (11 63 52)
* El Akba (11 63 53)
* El Akba Supérieur (11 63 54)
* Ghédir El Golla (11 63 55)
* El Antit (11 63 56)
* El Foula (11 63 57)
* Tarak Ibn Ziad (11 63 58)
* Ezzahrouni (11 63 59)
Al mateix temps, constitueix una de les circumscripcions o dàïres, amb codi geogràfic 11 11 21, de la municipalitat o baladiyya de Tunis (codi geogràfic 11 11).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 31-37. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 131-132. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Iceve-maci

L'iceve-maci és una llengua que es parla a la regió del sud-oest del Camerun i a Nigèria. Al Camerun es parla a la zona de la ciutat d'Akwaya, a la divisió Manyu. A Nigèria es parla a la zona fronterera amb Camerun a la LGA d'Obanliku, a l'estat de Cross River.
L'iceve-maci és una llengua de la família lingüística de les llengües Tivoid, que són llengües bantus meridionals. Les altres llengües d'aquesta família són l'abon, l'ambo, el balo, el batu, el bitare, el caka, l'eman, l'esimbi, l'evant, l'ipulo, el manta, el mesaka, l'osatu, l'otank i el tiv.
L'iceve-maci és una llengua de tipus SVO i tonal.

## Ús i dialectologia

L'iceve-maci és una llengua que gaudeix d'un ús vigorós (6a). Tot i que no està estandarditzat, és parlat per gent de totes les edats. També gaudeix d'actituds positives i té programes de ràdio. És una llengua que no té escriptura.
Els principals dialectes de la llengua són l'iceve i el maci. Altres dialectes són l'icheve i l'oliti.

## Població i religió

El 74% dels 12.000 parlants d'iceve-maci del Camerun són cristians; d'aquests, el 64% són catòlics, el 30% pertanyen a altres religions cristianes, el 3% pertanyen a esglésies cristianes independents i el 3% són protestants. El 26% restants creuen en religions tradicionals africanes.
El 80% dels 3.300 parlants d'iceve-maci de Nigèria són cristians; d'aquests, el 60% són protestants i el 40% pertanyen a esglésies cristianes independents. El 20% restants creuen en religions tradicionals africanes.

## Referències

* ↑ iceve-maci al joshuaproject
* 1 2 3 iceve-maci a l'ethnologue
* ↑ llengües tivoid a l'ethnologue
* ↑ iceve-maci del Camerun al joshuaproject
* ↑ iceve-maci a Nigèria al joshuaproject
# Ampia

La lex Ampia o Ampia Labiena va ser una llei de l'antiga Roma establerta a proposta de Tit Ampi Balb i Tit Labiè, tribuns de la plebs l'any 64 aC, quan eren cònsols Luci Afrani i Quint Cecili Metel.
Per aquesta llei Gneu Pompeu va poder portar una corona d'or i altres ornaments triomfals als Ludi Circenses i a altres espectacles, i al teatre amb la mateixa corona i la toga pretexta. Pompeu només va utilitzar aquest privilegi una sola vegada.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de; José Francisco Díaz. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 14 [Consulta: 28 abril 2022].
# Ratpenat de cua de rata gros

El ratpenat de cua de rata gros (Rhinopoma microphyllum) és una espècie de ratpenat de la família dels rinopomàtids que es troba a Algèria, Bangladesh, Burkina Faso, República Centreafricana, el Txad, Djibouti, Egipte, Eritrea, Etiòpia, l'Índia, Indonèsia, l'Iran, l'Iraq, Jordània, Líbia, Mali, Mauritània, Marroc, Myanmar, el Níger, Nigèria, Oman, el Pakistan, Aràbia Saudita, Senegal, el Sudan, Tailàndia, Tunísia, Sàhara Occidental i el Iemen.

## Referències

* ↑ Monadjem, A; Palmeirim, J.; Aulagnier, S. (2017). "Rhinopoma microphyllum." 2017 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2017. [Consulta: 5 abril 2023]
* ↑ Distribució (anglès)

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
# Barbastella leucomelas

Barbastella leucomelas és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a Afganistan, Armènia, l'Azerbaidjan, Bhutan, la Xina, Egipte, Eritrea, Geòrgia, l'Índia (Himachal Pradesh, Jammu-Kashmir, Meghalaya, Sikkim, Uttar Pradesh, West Bengal), l'Iran, Israel, Japó, Kirguizstan, Nepal, el Pakistan, Rússia, Aràbia Saudita, Taiwan, Tajikistan, Turkmenistan i l'Uzbekistan. El seu hàbitat natural són àrees de bosc temperat humit i bosc de coníferes seques. No hi ha amenaces significatives per a la supervivència d'aquesta espècie, excepte la desforestació.

## Referències

* ↑ Benda, P.; Aulagnier, S.; Hutson, A.M.; Sharifi, M.; Tsitsulina, K. Barbastella leucomelas. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 16 febrer 2015.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Kwasio

La llengua kwasio, també coneguda com a Ngumba / Mvumbo, Bujeba, i Gyele / Kola, és una llengua de Camerun, parlada al sud al llarg de la costa i la frontera amb Guinea Equatorial per membres de les ètnies ngumba, kwasio, gyele i mabi. Els kwasio, ggumba, i mabi són grangers i viuen en llogarets, mentre que els gyele (també coneguts com a kola o koya) són pigmeus nòmades caçadors-recol·lectors que viuen en als boscos.
Els dialectes són el kwasio (Kwassio, Bisio), Mvumbo (Ngumba, Ngoumba, Mgoumba, Mekuk), i Mabi (Mabea). La parla gyele té els subdialectes de Mvumbo, Gyele al nord i Kola (sard) Koya al sud, també pronunciat Giele, Gieli, Gyeli, Bagiele, Bagyele, Bajele, Bajeli, Bogyel, Bogyeli, Bondjiel i Likoya, Bako, Bakola, Bakuele, o Bekoe. També s'usa el terme local pejoratiu per als pigmeus Babinga. Glottolog hi afegeix el shiwa.
El kwasio és una llengua tonal. Com a llengua bantu, té una classe nominal que ha quedat reduïda a només sis gèneres (un gènere té una parella de classe nominal singular i plural).
El terme Bakola també és usat pels pigmeus de la frontera septentrional Congo–Gabon, que parlen la llengua ngom.

## Referències

* ↑ Kwasio referència a Ethnologue (16th ed., 2009)
* ↑ Atindogbe, G.; Chibaka, Fogwe. Proceedings of the 7th World Congress of African Linguistics, Buea, 17-21 August 2012: Volume One (en anglès). African Books Collective, 2016-12-19. ISBN 978-9956-764-86-0.

## Bibliografia

* Serge BAHUCHET, 2006. "Languages of the African Rainforest « Pygmy » Hunter-Gatherers: Language Shifts without Cultural Admixture." In Historical linguistics and hunter-gatherers populations in global perspective. Leipzig.

## Enllaços externs

* Bakola documentation project Arxivat 2011-09-28 a Wayback Machine., DoBeS
# Estefania Molina i Morales

Estefania Molina i Morales (Igualada, 23 de desembre de 1991) és una periodista, analista política i escriptora catalana. Va estudiar el batxillerat a l'Institut Pere Vives i Vich d'Igualada i va obtenir un 9,32 a la fase general de les Proves d'Accés a la Universitat, essent la segona millor puntuació de la comarca de l'Anoia del 2009. És llicenciada en periodisme i ciències polítiques per la Universitat Pompeu Fabra. Ha treballat com a corresponsal a Madrid del diari digital El Nacional i actualment és analista política en programes com El Suplement de Catalunya Ràdio, La noche en 24h de 24h, Aquí, amb Josep Cuní de SER Catalunya i Al Rojo Vivo de la Sexta.
Juntament amb altres periodistes catalans, com Laura Fàbregas o Xavier Sardà, ha estat assenyalada i titllada de "terrorista de la informació al servei de l'Ibex-35".
Va publicar el seu primer llibre el maig de 2021, amb el títol El berrinche político ("La rebequeria política"), una anàlisi política d'Espanya entre el 2015 i el 2020, amb la trontollada del bipartidisme.

## Referències

* ↑ «Quatre estudiants anoiencs són guardonats per la Generalitat». Anoia Diari. [Consulta: 17 maig 2021].
* 1 2 «Estefanía Molina, tras ser señalada en carteles anónimos: "El procés no se podría entender sin desprecios a la legalidad"» (en castellà), 06-11-2019. [Consulta: 9 maig 2021].
* ↑ REDACCIÓN. «El "creador de presidentes" y la periodista Estefanía Molina, en la Universidad de Elche» (en castellà), 25-06-2019. [Consulta: 9 maig 2021].
* ↑ «Estefanía Molina - Planeta Lector». [Consulta: 9 maig 2021].
* ↑ Ràdio, Catalunya. «Estefania Molina: "No hi haurà un Pedralbes 2.0"». [Consulta: 9 maig 2021].
* ↑ «Francisco Marhuenda estalla en 'La Sexta noche': "Si me llaman machista me voy"» (en castellà), 19-07-2020. [Consulta: 9 maig 2021].
* ↑ «Listas negras en Cataluña» (en castellà). [Consulta: 9 maig 2021].
* ↑ «Estefania Molina: "Podria ser que tornéssim a un bipartidisme imperfecte" - Els Matins». [Consulta: 17 maig 2021].
# Gegants del Raval

Els Gegants del Raval són dos gegants, en Ramon i la Lola, que representen una parella de la classe treballadora del barri, vestits amb roba de fer feina, tots dos amb davantal. Són considerats els primers gegants de Ciutat Vella de Barcelona fruit de la nova etapa gegantera, l'etapa que va començar amb la revifada de la cultura popular que arribà amb la fi del Franquisme.
Els Gegants del Raval van néixer per iniciativa dels membres de la comissió de festes del carrer d'en Guifré, que trobaven a faltar una figura representativa de les festes del barri. Per això, l'any 1985 compraren un capgròs a la botiga barcelonina El Ingenio. Els veïns mateix feren el cos, el cavallet i el vestit de la nova geganta, que anomenaren Lola per la semblança amb una veïna del carrer, carnissera del mercat del Ninot. La Lola s'estrenà el mes d'agost d'aquell mateix any.
L'any següent, i seguint els mateixos passos, van fer una parella per a la geganta, el senyor Ramon, figura que recorda un botiguer ben popular del carrer d'en Guifré. El gegant es presentà el setembre del 1986 i pocs dies després la parella va sortir per primera vegada, a les festes de la Mercè. Des de llavors, no hi ha faltat mai, ni tampoc a les festes de Santa Eulàlia.
Els Gegants del Raval ben aviat es vincularen al barri de Sant Just i des d'aleshores cada mes de juny són els protagonistes de les festes que s'hi fan. Fins al punt que, dins els actes de celebració d'aquesta festivitat, l'any 2000 la Lola i en Ramon es casaren.
En aquella època també ampliaren la família. Adoptaren una nena òrfena de la casa de beneficència de Santa Joaquima Vedruna: la gegantona Quimeta Àngels, construïda per Toni Mujal, que representa una nena vestida de col·legiala. Avui és molt habitual de veure'ls tots tres junts, i tot sovint acompanyats també del nan Manolito, la figura més recent del barri.
L'Associació d'Amics dels Gegants Ramon i Lola és l'encarregada del manteniment dels gegants. I, des de l'any 2004, és una còpia de la parella que es passeja pels carrers de la ciutat.
* La gegantona Quimeta Àngels
* El nan Manolito

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Gegants del Raval». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Hrebienok

Hrebienok és una petita estació d'esquí a les muntanyes Tatra, al nord d'Eslovàquia. Està connectada per funicular amb la vila de Starý Smokovec, que al seu torn és part de la línia de tren Tatra Electric. Se situa a una altitud de 1285 metres.

## Referències

* ↑ «Hrebienok» (en anglès). [Consulta: 26 abril 2021].
# Westbury (Nova York)

Westbury és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 14.263 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Westbury tenia 14.263 habitants, 4.638 habitatges, i 3.441 famílies. La densitat de població era de 2.304,2 habitants per km².
Dels 4.638 habitatges en un 30,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,5% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 25,8% no eren unitats familiars. En el 19,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,07 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,49.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,3% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 31,3% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 74.032 $ i la renda mediana per família de 77.988 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.844 $ mentre que les dones 36.316 $. La renda per capita de la població era de 28.018 $. Entorn del 3,6% de les famílies i el 5,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Westbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Westbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kasolita

La kasolita és un mineral radioactiu de la classe dels silicats (nesosilicats). Va ser descoberta l'any 1921 i rep el seu nom de la localitat de Kasolo (Congo).

## Característiques

La kasolita és un silicat que conté plom i urani, per tant, es tracta d'un mineral radioactiu. És de color predominantment groc, podent ser també marró groguenc, vermell ataronjat i a vegades verd, sent la seva ratlla de color marró groguenca. Cristal·litza en el sistema monoclínic, formant cristalls prismàtics. La seva duresa oscil·la entre 4 i 5 a l'escala de Mohs, i la seva densitat és de 6,5 g/cm³. La seva lluentor és normalment grassa, tot i que perfectament pot ser semiadamantina o mat.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kasolita pertany a «09.AK: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats), uranil nesosilicats i polisilicats» juntament amb els següents minerals: soddyita, cuprosklodowskita, oursinita, sklodowskita, boltwoodita, natroboltwoodita, uranofana-β, uranofana, swamboïta, haiweeïta, metahaiweeïta, ranquilita, weeksita, coutinhoïta, ursilita, magnioursilita, calcioursilita i uranosilita.

## Formació i jaciments

La kasolita es troba com a producte d'oxidació de la uraninita. Sol trobar-se associada a altres minerals com ara: uraninita, torbernita, curita, dewindtita, rutherfordina i sklodowskita. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina Eureka (La Torre de Cabdella, Pallars Jussà).

## Referències

* ↑ «Kasolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 setembre 2014].
* ↑ «Kasolite» (en anglès). Handbook of mineralogy. [Consulta: 3 setembre 2014].
* ↑ Castillo-Oliver, Montgarri; Melgarejo, Joan Carles; Torró, Lisard; Villanova-de-Benavent, Cristina; Campeny, Marc; Díaz-Acha, Yael; Amores-Casals, Sandra; Xu, Jingyao; Proenza, Joaquin; Tauler, Esperança «Sandstone-Hosted Uranium Deposits as a Possible Source for Critical Elements: The Eureka Mine Case, Castell-Estaó, Catalonia». Minerals, 10, 1, 01-01-2020, pàg. 34. DOI: https://doi.org/10.3390/min10010034 [Consulta: 25 gener 2024].
# Rafaela López Aguado de Rayón

María Josefa Rafaela López Aguado de Rayón (Michoacán, Nova Espanya, 1754-1822) va ser una heroïna de la independència de Mèxic en ser mare els cinc germans López Raió, que van combatre en aquesta guerra, destacant el major d'ells, el general Ignacio López Raió secretari d'Hidalgo.

## Biografia

Descendent d'una antiga família espanyola, assentada des de feia temps a Michoacán i remuntada fins a la conquesta. Rafaela López Aguado era del poblat de Tlalpujahua. Va contraure matrimoni amb Andrés López Rayón, dedicat al negoci de la mineria, amb el qual estava emparentada.
Va tenir cinc fills: Ignacio, Ramón, José María, Rafael i Francisco; el primer dels quals es va lliurar des d'un principi a la causa independentista l'any 1810 i que després convenceria la resta de germans a unir-se a la lluita.
El mes de desembre de l'any 1815, encara durant la lluita armada, el seu fill petit Francisco va ser capturat com a presoner dels reialistes i condemnat a mort a Ixtlahuaca, avui en dia a l'Estat de Mèxic, pel qual se li va oferir a Rafaela el perdó de la vida del seu fill a canvi d'intervenir els restants i convèncer-los de deposar les armes. En aquesta tribulació, se li atribueix la següent resposta al comandant Aguirre: «Prefereixo un fill mort que traïdor de la Pàtria».

## Referències

* 1 2 3 Villaseñor, 1910, p. 319-321.
* ↑ Herrejón Peredo, 1985, p. 17.
* ↑ Herrejón Peredo, 1985, p. 20.
* ↑ Alejandro Rosas. «Por un sepulcro de honor: las mujeres en la historia mexicana». Presidencia de la República, 10-03-2005. Arxivat de l'original el 24 de novembre de 2015. [Consulta: 28 abril 2010].

## Bibliografia

* Herrejón Peredo, Carlos. La independencia según Ignacio Rayón (en castellà). Mèxic: Secretaría de Educación Pública, 1985.
* Villaseñor, Alejandro. Biografías de los héroes y caudillos de la Independencia (en castellà). Mèxic: Imprenta de "El Tiempo", 1910.
# Balma del Barranc del Mas d'en Peret

La Balma del Barranc del Mas d'en Peret és un jaciment arqueològic d'època del Paleolític Mitjà al terme municipal de la Pobla de Cérvoles, de la comarca de les Garrigues a la Província de Lleida. Aquest jaciment és en un terreny erm i abrupte de pudingues i diàclasis, al marge esquerre del Barranc del Mas d'en Peret. La zona és boscosa i densament poblada de matolls, coscolls, alzines i pins. El jaciment de la Barranc del Mas d'en Peret va ser localitzat per primera vegada pel Grup de Recerques Arqueològiques la Femosa l'any 1976.En aquesta balma, es va fer un petit mostreig de prospecció. Malgrat aquesta prospecció, l'estat del jaciment és bo. Les troballes que es van fer arran del mostreig de prospecció van ser, un raspador amb talla levallois, de tipus mosterià.

## Vegeu també

* Prehistòria a Catalunya
* Llista de jaciments arqueològics de Catalunya

## Referències

* 1 2 3 4 «Inventari del Patrimoni Cultural Immoble Català. Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni de la Generalitat de Catalunya». [Consulta: 30 maig 2015].
* 1 2 3 4 Mas, David. Aportació a la carta arqueològica de la vall del riu Set. Universitat de Barcelona, 1980. «Tesi de llicenciatura inèdita»

## Bibliografia

* Inventari del Patrimoni Cultural Immoble Català. Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni de la Generalitat de Catalunya. https://egipci.cultura.gencat.cat
* MAS,D.. Aportació a la carta arqueològica de la vall del riu Set. 1980.Tesi de llicenciatura inèdita, Universitat de Barcelona.
# Kweekspruit

El Kweekspruit és un rierol que flueix al nord-oest de KwaZulu-Natal, Sud-àfrica. És un afluent del riu Buffalo i es troba a la conca del riu Tugela.

## Enllaços externs

* Mapa de l'estuari del Kweekspruit a Geonames.org (cc-by)