OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Filtre anti-partícules

El filtre antipartícules (abreujat FAP) és un filtre integrat en el convertidor catalític que atrapa les partícules de carboni generades en la combustió quan passa el gas d'escapament.
El FAP suprimeix les emissions de partícules i de fums protegint el medi ambient. Aquest component el solen muntar els motors dièsel per complir amb la normativa de consums i emissions, concretament la norma Euro4 de 2005. Amb el filtre antipartícules s'aconsegueix capturar més del 99% de les partícules contaminants en un filtre, i aquest, mitjançant calor i l'agregat d'un additiu, es regenera destruint les partícules.

## Referències

* ↑ Orovio Astudillo, Manuel. Tecnología del automóvil (en castellà). Editorial Paraninfo, 2010, p.240. ISBN 842833210X.
* ↑ Dietsche, Karl-Heinz. Manual de la técnica del automóvil (en castellà). Reverte, 2005, p.525. ISBN 3934584829.
# Teatre Clavé (Mataró)

El Teatre Clavé va ser un teatre del municipi de Mataró (Maresme). L'edifici forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El Teatre Clavé tenia doble façana, al carrer de Montserrat i a la Rambla. Aquesta façana, la principal, té planta baixa i dos pisos i de les dues crugies que la configuren una és l'entrada del teatre i l'altra és ocupada per una entitat bancària. Fou construïda pels voltants de l'any 1880, dins d'un estil que podríem denominar eclèctic.
Molt més austera és la gran façana del carrer de Montserrat, obra de Josep Puig i Cadafalch, construïda l'any 1901, amb finestres coronelles. La planta interior del teatre era circular ultrapassada. L'any 1920 l'arquitecte Enric Sagnier hi feu reformes: es van construir les llotges, l'amfiteatre i el galliner o galeria de general, amb decoració inspirada en el Teatre Tívoli de Barcelona. Aquesta decoració era feta tota de guix molt recarregada seguint els cànons estètics d'un neobarroquisme al gust de la classe hegemònica mataronina de l'època.
Aquesta decoració dels anys 20, però, va ser llevada l'estiu del 1977 per retornar el teatre al seu aspecte primitiu. L'escenari és de dimensions considerables, cosa que permetia la participació d'un gran nombre d'actors.

## Història

Les primeres notícies que es tenen del teatre corresponen a l'arrendament que en feu el Banc Vitalici d'Espanya a la Societat Coral "La Nova Constància", que des de llavors passà a denominar-se Circol Clavé. L'any 1905 s'hi van celebrar uns Jocs Florals presidits pel mateix Puig i Cadafalch. Especialment entre els anys 20 i 50 va ser l'ànima de la vida cultural mataronina de l'espectacle. A partir d'aquest darrer moment esdevingué sala per a projeccions cinematogràfiques fins a principi de la dècada dels anys setanta, en què tancaren el teatre.
El teatre fou enderrocat l'any 1979, tot i la pressió veïnal per evitar-ho. Només en resta la façana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Teatre Clavé». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 abril 2015].
# Sòstrat de Quios

Sòstrat de Quios (en llatí Sòstratus, en grec antic Σώστρατος) va ser un escultor grec nascut a Quios, mestre de Panties i el sisè d'una sèrie de set artistes iniciada per Arístocles de Sició i acabada per Panties, segons diu Pausànias. Va viure a l'entorn de la 95a Olimpíada, és a dir cap a l'any 400 aC.
Pausànias només menciona el seu nom, però Polibi diu que va fer una estàtua de bronze d'Atena, juntament amb Hecatòdor, que es va dedicar a la ciutat d'Alifera a Arcàdia. Hecatòdor és completament desconegut i no apareix esmentat enlloc més. Pausànias en canvi diu que aquesta estàtua la va esculpir Hipatòdoros, un artista que va florir cap a l'any 372 aC.

## Referències

* ↑ 2.Sostratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 886-887
# Sòstrat (gravador)

Sòstrat (en llatí Sostratus, en grec antic Σώστρατος) fou un artista grec gravador de pedres precioses. Era un dels gravadors que treballava amb més cura. La seva època resta incerta.
El seu nom apareix en diversos camafeus i relleus que enumera l'arqueòleg francès Raoul-Rochette. En algunes pedres apareix la forma ΞΩΤΡΑΤΟΞ, considerada la correcta i en altres Σώτρατος, potser una suavització de la pronunciació. Per això alguns autors han suposat que les pedres signades amb la segona forma del nom podrien ser falsificacions, encara que no tothom hi coincideix, donada l'antiguitat de les peces conservades.

## Referències

* ↑ 5.Sostratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 887
# Felipe Pinglo Alva

Julio Felipe Federico Pinglo Alva, Felipe Pinglo Alva (Lima, 18 de juliol de 1899 - ibídem, 13 de maig de 1936) fou un cantautor peruà de música criolla, destacat com un dels millors compositors d'aquest país.

## Biografia

Fill de Felipe Pinglo Meneses i de María Florinda Alva. Es va educar a la ciutat de Lima, seguint els seus estudis primaris en el Centre Escolar Fiscal de los Naranjos en Barrios Altos; els seus estudis secundaris entre 1943 i 1947 al Col·legi Nuestra Señora de Guadalupé de Barranco. Va començar a compondre i interpretar música criolla des de molt jove. Va integrar diversos grups criolls,
Trobant la fama en guanyar àmplia popularitat dues composicions, els vals:
* El Plebeyo vals.
* El Huerto de mi Amada vals.
* El Espejo de mi Vida vals.
* Bouquet vals
* Llegó el Invierno one-step, posteriorment convertida a polka.
* Melodías del Corazón - vals.
* Jacobo el Leñador - vals.
* Amor Traidor - polka
* Amelia - vals. Esta va ser la primera composició de Pinglo als 17 anys.
* De Vuelta al Barrio - vals
* Tu Nombre y El Mío - vals
* Silente - vals
* Jesús - vals
* Ven Acá, Limeña one-step, posteriorment convertida a polka.
* Locos Suspiros - polka
* Bello Hawaii - vals
* Sueños de Opio - vals
* Amor Iluso - vals
* El Cabaret - one-step
* Celos - vals
* La Canción del Porvenir - one-step, posteriorment convertida a polka.
* Morir Quisiera one-step, posteriorment convertida a polka.
* Amor que Mata - polka
* La Oración del Labriego - vals
* Bohemia de Luto - vals
* Terroncito de Azúcar - one step
* Semblanza - vals
* Ramito de Flores - vals
* Dolores - polka
* Las Limeñas - polka
* Pasión y Odio - vals
* Angélica - vals.
* Crepúsculo de Amor Vals
* Aldeana - vals
* Querubín - polka
* Astro Rey - vals
* Los Limoneros - polka

## Enllaços externs

* http://es.youtube.com/watch?v=F8OO5w2wOws&feature=related
* http://www.mambo-inn.com/especiales-felipe-pin.htm Arxivat 2008-12-05 a Wayback Machine.
* http://es.youtube.com/watch?v=b1dhn-UVnsk
* http://www.boletindenewyork.com/felipepingloobra.htm Arxivat 2011-11-21 a Wayback Machine.
* http://www.criollosperuanos.com/FelipePinglo/canciones.htm
# Cyclorana alboguttata

Cyclorana alboguttata és una espècie de granota que es troba a Austràlia (Nova Gal·les del Sud, Queensland i Territori del Nord).

## Referències

* Fordham et al (2006). Cyclorana alboguttata. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 1 gener 2008 (en anglès). (anglès)
* Àmplia informació sobre aquesta espècie de granota. Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Follet (Granados)

Follet és una òpera en tres actes d'Enric Granados amb llibret d'Apel·les Mestres, estrenada a Barcelona en una audició privada al Gran Teatre del Liceu de la seva reducció per a piano, el 4 d'abril de 1903, que no va tenir èxit i no va estrenar-se públicament.
El seu caràcter eminentment poètic s'emmotllà tant amb l'estat anímic en què es trobava, que l'escrigué ràpidament. Després de l'audició privada, els autors van intentar refondre-la en dos actes. Enric Granados no va acabar la refundició i fou el seu fill Eduard qui la va finalitzar.

## Origen i context

Granados va compondre dotze obres líriques de les quals cinc amb textos en català d'Apel·les Mestres: Petrarca (1899), Picarol (1901), Follet (1903), Gaziel (1906) i Liliana (1911). Per escriure el llibret de l'òpera Follet, Apel·les Mestres es va inspirar en una llegenda medieval bretona que ens evoca molts títols de la literatura romàntica i de la Renaixença catalana, com Tristany i Isolda o Terra baixa.

## Representacions

La partitura es creia perduda però l'historiador Xavier Padullès la va trobar a l'arxiu familiar de Granados. L'òpera va ser recuperada l'any 2002 i la versió per a veu i piano es va reestrenar a Lleida, amb la soprano Griselda Ramon, el tenor Sergi Giménez i el baríton Àlex Sanmartí com a protagonistes.
El 13 de febrer de 2016 es va oferir l'òpera a Lleida, en la versió completa per a orquestra i semiescenificada, amb l'Orquestra de Cadaqués i el seu director Jaime Martín dalt de l'escenari, i amb el Cor de Cambra de l'Auditori Enric Granados de Lleida. Estrictament, aquesta seria l'estrena absoluta de l'obra completa. En versió de concert i amb els mateixos intèrprets es va fer al Festival de Torroella, l'agost de 2016.

## Referències

* 1 2 «Festival Granados : Orquestra Simfònica de Barcelona sota la direcció del Mtre. Eduard Granados». Biblioteca de Catalunya, 06-03-1919. [Consulta: 18 març 2016].
* ↑ Alier, Roger. «Un geniecillo a medias» (en castellà). La Vanguardia, 23-06-2002. [Consulta: 29 maig 2016].
* 1 2 Pagès i Santacana, Mònica. «‘Follet’, l'òpera catalana d'Enric Granados». Revista Musical Catalana. [Consulta: 29 maig 2016].
* ↑ Trepat, Montserrat «Lleida recupera 'Follet', ópera de Granados que se creía perdida». El Paíss, 31-05-2002.
Viccionari
# Folleville (Somme)

Folleville és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 130 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Folleville era de 130 persones. Hi havia 49 famílies de les quals 14 eren unipersonals (7 homes vivint sols i 7 dones vivint soles), 7 parelles sense fills, 21 parelles amb fills i 7 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 61 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 61 habitatges eren cases. Dels 48 habitatges principals, 39 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 32 en tenien cinc o més. 38 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 26 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Folleville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 8 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 80 persones, 56 eren actives i 24 eren inactives. De les 56 persones actives 47 estaven ocupades (27 homes i 20 dones) i 9 estaven aturades (2 homes i 7 dones). De les 24 persones inactives 8 estaven jubilades, 9 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Folleville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Folleville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Follo

Follo (en lígur: Follo, localment en lígur: U Fulu) és un comune (municipi) de la província de La Spezia, a la regió italiana de la Ligúria, situat uns 80 km de al sud-est de Gènova i uns 8 km al nord-est de La Spezia, entre la Vall de Vara, el Golf de La Spezia i la plana de la Vall de Magra.
Follo limita amb els municipis següents: Beverino, Bolano, Calice al Cornoviglio, La Spezia, Podenzana, Riccò del Golfo di Spezia i Vezzano Ligure.

## Enllaços externs

* Follo - Lloc web oficial (italià)
# Temamatla

Temamatla és un municipi de l'estat de Mèxic. Temamatla és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-occidental de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb el municipi de Ocoyoacac, al sud amb Ocuilan, a l'oest amb Tianquistenco i a l'est amb Ciutat de Mèxic.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Temamatla Arxivat 2017-03-12 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Temascalapa (municipi)

Temascalapa és un municipi de l'estat de Mèxic. Temascalapa és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-occidental de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb el municipi d'Hidalgo, al sud amb Tecamac, a l'oest amb l'estat d'Hidalgo i a l'est amb Otumba.

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Temascalapa Arxivat 2017-08-26 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# The All New Alexei Sayle Show

The All New Alexei Sayle Show va ser una comèdia d'esquetxos emes a la televisió BBC Two en un total de dotze episodis, en dues temporades el 1994 i el 1995. La seqüència del títol presentava Alexei Sayle com un home innocent i acabat d'arribar a Londres cantant lletres alegres i ballant. al voltant de la plaça de Trafalgar.
Fou el successor d'Alexei Sayle's Stuff i predecessor d'Alexei Sayle's Merry-Go-Round. Un actor aleshores desconegut (fora d'Àustria i Alemanya) i guanyador del doble premi de l'Acadèmia Christoph Waltz va aparèixer en un esquetx durant la seva carrera.

## Personatges recurrents

L'espectacle es diferenciava d'Alexei Sayle's Stuff principalment en la introducció de personatges recurrents que inclou:
* Bobby Chariot, alter ego d'Alexei's alter ego. Bobby és un còmic scouse que apareix durant les pauses quan el programa és suposadament ‘aturat’ per motius tècnics. La seva frase ganxo "How you diddling?" invariablement, no engegarà el públic, demanant la resposta: ". .. Bloody sod you, then.". Després els recuperarà amb anècdotes sobre que la seva dona l'havia deixat, el seu problema amb la beguda i dormint al seu Jag. És un còmic arquetípic de la "vella escola" que combina les parts menys políticament correctes de Les Dawson, Ken Dodd i Stan Boardman amb una mica del propi Sayle. Sovint provocarà les rialles fàcils de l'audiència i després, es girarà contra ells quan romanguin sense resposta. Sovint, en lloc de ser vist davant del públic, se'l representa assegut entre ells, abocant-li el cor a una pobra ànima desinteressada i avorrida. Bobby també apareix al programa Alexei Sayle's Merry-Go-Round.
* L'escriptor de gags encara més depriment i desesperat de Bobby, interpretat per Stephen Lewis, continua guanyant males puntuacions en una màquina d'escriure manual.
* Una caricatura de John Smith, qui aleshores liderava el Partit Laborista.
* Els artistes de performance Egbert i Bill (una caricatura dels artistes autèntics Gilbert & George), interpretats plegats per John Sparkes.
* Nancy i Spike. Depenent del punt de vista, els molt políticament incorrectes o molt políticament correctes propietaris d'una botiga de bicicletes de Hackney anomenada "Menstrual cycles".

## Esquetxos

Les dues temporades del show inclouen els esquetxos
* Psycho Ward 11 en la temporada primera era un esporàdic fulletó hospitalari australià interpretat per Jean Marsh i Peter O'Brien.
* Drunk In Time en la temporada 2 satiritza la sèrie de culte de ciència-ficció dels anys 1960 The Time Tunnel. Protagonitzada per Peter Capaldi com el borratxo company de viatge en el temps de Sayle, i Jenny Agutter i Alfred Marks com els científics de la base.

## Referències

* ↑ Johnson RK, British TV Show Reviews
* ↑ "UK Comedy" on Memorable TV

## Enllaços externs

* Episodi primer de la primera temporada a Youtube
* Els episodis a thetvdb.com
# Escut de Ribera de Cardós

Escut de Ribera de Cardós fou l'escut d'armes del municipi desaparegut de Ribera de Cardós, a la comarca del Pallars Sobirà.
Perdé vigència el 1972, en ser agrupats els antics termes d'Estaon i Ribera de Cardós en el municipi de nova creació anomenat Vall de Cardós. Aquest nou municipi adoptà el 25 de setembre del 2001, després de 29 anys sense escut normalitzat segons la normativa vigent, l'Escut de Vall de Cardós.

## Descripció heràldica

Escut d'atzur, un anagrama de Maria d'or. A la part superior, una corona; i a la inferior, un card, tot d'or.

## Notes

* ↑ Bassa 1968.

## Bibliografia

* Bassa i Armengol, Manuel. Els escuts heràldics dels pobles de Catalunya. Barcelona: Editorial Millà, 1968.
# Eothenomys wardi

Eothenomys wardi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de Yunnan (Xina), on viu a altituds d'entre 2.400 i 4.250 msnm. El seu hàbitat natural són els prats oberts i rocosos, així com les ribes dels cursos d'aigua que passen per boscos. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.
L'espècie fou anomenada en honor del botànic i explorador britànic Frank Kingdon-Ward.

## Referències

* ↑ Smith, A. T.; Johnston, C. H. Eothenomys wardi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 13 juny 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 438. ISBN 978-0801893049.
# Presa de Canelles

La Presa de Canelles és una obra d'Os de Balaguer (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La presa és de grans dimensions: 210 metres de longitud i 150 metres d'alçada. En el moment de la seva construcció va tenir el rècord d'alçada d'Espanya.
Les característiques de l'espai van determinar la construcció d'una volta de formigó les característiques morfològiques de la qual varen modificar-se sobre els models experimentals del projecte.
La infraestructura va començar a funcionar tan bon punt va acabar-se l'obra tot i que la cota d'embassament va quedar limitada perquè quan van omplir-la van veure que tenia fugues d'aigua. Entre 1971 i 1973 van posar remei creant una pantalla d'impermeabilització a tots dos marges i al peu de la presa. Els dos anys següents va reforçar-se també el marge dret.
Com que els sobreeixidors de la presa se situaven 300 metres més a dalt, l'intradós podia mantenir-se sec i que la presa pogués recórrer per fora sense necessitat de construir una galeria interior.
Amb els diferents bancals que creen les bandes horitzontals, es pot reduir la secció i alhora crear passos sobre els que hi ha les escales metàl·liques.
Amb la connexió entre l'estrep dret convex i la superfície còncava de la volta, el conjunt adquireix la imatge d'una superfície plegada entre les muntanyes.

## Història

L'embassament fruit de la presa de Canelles és el més gran de la conca del riu Noguera Ribagorçana (680 Hm3= 680 mil milions de litres d'aigua)i un dels més grans del Sistema Hidrogràfic de l'Ebre.
La presa va ser construïda en temps rècord per l'equip de la ENHER. Abans d'encetar les obres, es va haver de desviar el caudal del riu Noguera Ribagorçana a través de la construcció de petites preses i un túnel deixant seca tota la zona de treball.
A causa de les seves grans dimensions, en poques ocasions s'ha omplert l'embassament fins a la seva totalitat. Tot i les dificultats, la construcció de la presa va ser un dels èxits més importants de l'enginyeria de l'època.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Presa de Canelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# Arc mixtilini

L'arc mixtilini és un tipus d'arc compost per una combinació de línies i corbes, on generalment s'alternen.
És un arc que combina les línies corbes còncaves i convexes amb les rectes en angle entrants i sortints. Es va emprar extensivament en l'arquitectura hispanomusulmana i és característic de l'època de taifes a l'Aljaferia de Saragossa. Aquest tipus d'arcs van ser prominents en el gòtic tardà del segle xv a la península ibèrica, especialment a Castella amb el gòtic isabelí ia Portugal amb l'estil manuelí. Segles més tard tornen a usar-se en el barroc espanyol conegut com a xorigueresc, tenint gran difusió a Hispanoamèrica.

## Referències

* ↑ Moreno García, Francisco. Arcos y bóvedas. Barcelona: Ediciones CEAC, 2004.

## Vegeu també

* Arc conopial
# Còlic biliar

El còlic biliar és el quadre dolorós provocat per la presència de càlculs a les vies biliars. Es defineix per diverses característiques:
* És continu, va augmentant d'intensitat i al cap de 15-20 minuts es converteix en molt agut, molt dolorós.
* Es localitza a l'hipocondri dret, a la zona del fetge, i a l'epigastri, encara que a vegades el dolor es pot donar al costat contrari (hipocondri esquerre i regió precordial).
* S'acompanya de vòmits i sudoració en la majoria dels casos.
* En el 50% dels afectats el dolor s'irradia a l'esquena, al muscle dret o a l'omòplat.
* La duració del quadre no sobrepassa les cinc hores i si es prolonga cal sospitar una complicació: la colecistitis aguda.
El còlic biliar és una urgència i cal tractar-la de forma immediata amb antiinflamatoris, analgèsics i espasmolítics. En aquesta situació cal abstenir-se d'ingerir aliments i líquids. Mentre arriba el metge es pot aplicar calor a la zona (alleuja l'espasme i el dolor) sempre que no hi hagi febre ni abdomen agut (abdomen dur i dolorós).
Una persona que hagi tingut un còlic biliar, només un, té un 30% de probabilitats de no sofrir-ne cap més en el termini de deu anys, per la qual cosa s'haurà de considerar si la intervenció per a l'extirpació dels càlculs és pertinent o no. Ara bé, si els còlics es repeteixen al cap de poc temps, l'operació cal plantejar-la. Amb tot i això, també hi ha alternatives terapèutiques com són la dissolució dels càlculs amb àcids biliars o la litotrícia (destrucció dels càlculs) amb ones ultrasòniques de xoc (que només es poden aplicar en càlculs menors de 30 mm).
# Kirsteen MacDonald

Kirsteen MacDonald (gaèlic:Kirsteen NicDhòmhnaill) és una locutora televisiva escocesa de la cadena BBC Alba. Durant la seva vida professional ha treballat al programa infantil gaèlic Dè a-nis? i ha estat reportera a Glasgow de la BBC Radio nan Gàidheal.
Actualment és dona del temps al programa de notícies en gaèlic escocès de la BBC Alba An Là. Presenta també el programa de resum setmanal de notícies Seachd Là les nits de diumenge.
Macdonald, natural d'Inverness, va guanyar la prestigiosa medalla d'or femenina al Royal National Mod (Am Mòd Nàiseanta Rìoghail) l'any 2006. El 2008, va passar per una operació d'apèndix, i poc després va poder participar en el Mod (festival de la cançó, cultura i arts gaèlic) a Falkirk, on va guanyar la medalla tradicional femenina.

## Referències

* ↑ «Kirsteen recovers from op to win medal - Press & Journal». Pressandjournal.co.uk, 17-10-2008. [Consulta: 15 maig 2010].(anglès)