OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Vicenç de Cotlliure

Sant Vicenç de Cotlliure és una capella de la vila de Cotlliure, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
Està situada en un esperó rocós, antic illot, ara unit a terra ferma, a l'extrem nord-est de l'actual Vila vella, a prop i al nord de l'església parroquial de Santa Maria dels Àngels.
Està dedicada a sant Vicenç de Cotlliure.

## Referències

* ↑ «La capella de Sant Vicenç de Cotlliure als ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-05-31. [Consulta: 1r maig 2016].

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Cotlliure». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 99. Sant Vicenç de Cotlliure». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
# Eleos

Eleos (grec antic: Ἔλαιος, llatí: Elaeus) era una ciutat d'Etòlia que pertanyia a la ciutat de Calidó.
El rei Àtal I de Pèrgam la va fortificar completament i la va proveir de municions de tota mena en la guerra que va mantenir contra Filip V de Macedònia, però Filip la va conquerir. Se suposa que estava situada en un lloc pantanós com podria indicar el seu nom, i a prop a la costa, i va rebre per mar els subministraments d'Àtal.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Elaeus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 juliol 2021].
# The Girl of the Golden West (pel·lícula de 1915)

The Girl of the Golden West és una pel·lícula muda dirigida per Cecil B. DeMille i protagonitzada per Mabel Van Buren i Theodore Roberts. La pel·lícula fou la primera adaptació de l’obra teatral homònima de David Belasco que també fou la base de l’opera La fanciulla del West de Giacomo Puccini. Es va estrenar el 4 de gener de 1915. Amb un cost de 15.109,69 dòlars de l’època, va obtenir uns guanys de 102.224,46 dòlars, fent de DeMille l’actiu més important de la productora.

## Argument

La pel·lícula està ambientada a la minera de Cloudy durant la febre de l’or de Califòrnia. Una noia òrfena que hi regenta una taverna té molts pretendents però ella afavoreix el xèrif, Jack Rance, que en un avida anterior havia estat jugador a Nova Orleans. Un dia, Ramerrez, el famós cap d'una banda de bandits mexicans és ferit lleument durant un robatori i la noia li lliga la ferida amb la corda del seu capell. Per això, Ramerrez, que en realitat és home criat a la ciutat anomenat Johnson, s'absté de robar la seva taverna, on guarda amagat l'or dels miners, quan s'assabenta que n'és la propietària.
La noia dissuadeix Rance d'arrestar Ramerrez i accepta la seva invitació a sopar i passa la nit a la seva cabana a causa d'una tempesta de neu. L'endemà al matí, quan marxa, Rance el dispara a Ramerrez i el captura. La noia s'ofereixi a jugar a cartes amb Rance per la llibertat de Ramerrez, amb el benentès que, si perd, Rance la guanyarà. La noia guanya fent trampes i després que quedi lliure el cuida fins a guarir-lo. Més tard torna a ser capturat i és a punt de ser penjat quan la Noia explica als habitants la història del joc de cartes i aconsegueix la seva llibertat. Rance es converteix en un borratxo i la noia marxa de la ciutat amb Ramerrez per començar una nova vida.

## Repartiment

* Mabel Van Buren (la noia
* Theodore Roberts (Jack Rance)
* House Peters Sr. (Ramerrez)
* Anita King (Wowkle)
* Sydney Deane (Sidney Duck)
* William Elmer (Ashby)
* Jeanie MacPherson (Nina)
* Raymond Hatton (Castro)
* Richard L'Estrange (Senor Slim)
* Tex Driscoll (Nick, el cambrer)
* Artie Ortego (Antonio)
* John Oretgo (conductor de diligència)
* James Griswold (guarda)
* Edwin Harley (vell joglar)

## Referències

* ↑ Birchard, Robert. Cecil B. DeMille's Hollywood (en anglès). University Press of Kentucky, 2004-06-29, p. 34-36. ISBN 978-0-8131-2324-0.
* ↑ Matheson, Sue. A Fistful of Icons: Essays on Frontier Fixtures of the American Western (en anglès). McFarland, 2017-07-07, p. 50-51. ISBN 978-1-4766-2943-8.
* ↑ Fisher, Burton D. Puccini's The Girl of the Golden West (en anglès). Opera Journeys Publishing, 2005, p. 14-15. ISBN 978-0-9771455-9-1.
* ↑ Higashi, Sumiko. Cecil B. DeMille and American Culture: The Silent Era (en anglès). University of California Press, 1994-12-02, p. 205. ISBN 978-0-520-91481-0.
* ↑ Kobal, John. The Lost World of DeMille (en anglès). Univ. Press of Mississippi, 2019-10-25, p. 85. ISBN 978-1-4968-2524-7.

## Enllaços externs

* The Girl of the Golden West al catàleg de l'American Film Institute
# Givaudan

Givaudan és una fàbrica suïssa de sabors i fragàncies. Des del 2008, és l'empresa més gran del món dins del seu sector.

## Història

Givaudan va ser fundat com una companyia de perfums el 1895 a Zúric (Suïssa). L'any 1963 Givaudan va ser adquirida pel grup Roche.
L'any 1976 va tenir lloc el desastre de Seveso. Aquesta planta industrial era propietat de la companyia ICMESA (Industrie Chimiche Meda Società Azionaria), una subsidària de Givaudan. El febrer de 2002 es van indemnitzar els habitants del municipi de Seveso que havien estat exposats al núvol tòxic, no per danys físics, sinó per danys morals per l'ansietat passada durant l'accident. Givaudan, va pagar la quantitat de 103,9 milions de € pels costs de neteja i com a compensació a tots als afectats.

## Referències

* ↑ Leffingwell & Associates Flavor & Fragrance Industry Leaders
* ↑ «http://www.highbeam.com/doc/1P1-50966746.html». Arxivat de l'original el 2012-11-04. [Consulta: 28 març 2014].
# Isolina Carrillo

Isolina Carrillo (l'Havana, 9 de desembre de 1907 - 21 de febrer de 1996) va ser una destacada compositora, música i cantant de música popular cubana. Va formar part del grup vocal Conjunto Siboney.
A l'edat de 10 anys, Isolina Carrillo va debutar davant del públic, després de reemplaçar el pianista que tocava a l'orquestra del seu pare, ja que es trobava malalt. La seva presentació va ser ben rebuda pel públic assistent.
Provenia d'una família molt relacionada amb la música perquè els seus germans també tocaven instruments musicals. El seu pare tocava el tres cubà i el llaüt. Carrillo va estudiar en el Conservatori Municipal de l'Havana.
Va ser en la dècada del 1940 quan va aconseguir més reconeixement com a compositora de boleros, guarachas i sones. Va compondre clàssics llatinoamericans com ara Fiesta de Besos, Canción sin amor, Increíble i Dos gardenias, composta l'any 1945. Aquesta última composició ha estat interpretada per diversos cantants com Daniel Santos, Antonio Machín, Ángel Canales, Pedro Vargas, Rosa Carmina, Maria Rita, Lucrecia, Ibrahim Ferrer i Diego el Cigala, entre d'altres.
Es va mantenir en actiu fins que es va morir.

## Referències

* ↑ «Conjunto Siboney». Florida International University Libraries, Fall 2013. [Consulta: 6 març 2017].
* ↑ León, Carmela de. Dos gardenias para ti. Santiago de Cuba, Cuba: Oriente, 2003, p. 38.
# Passiva pronominal

La passiva pronominal és una construcció sintàctica que es forma amb la partícula «es» i el verb conjugat en veu activa i tercera persona, sigui del singular o del plural, com per exemple en la frase «Es lloguen pisos a bon preu».
Aquesta construcció té un caràcter proper a la impersonalitat (especialment en singular), ja que sovint desapareix o se sobreentén l'agent que efectua l'acció, que queda diluït dins una expressió general. Tanmateix no és una construcció impersonal perquè hi ha un subjecte que concorda amb el verb. A diferència de l’ús reflexiu (ex. jo em queixo; ell es queixa), aquí el pronom es no es pot substituir per cap altre de primera o segona persona. En català i en castellà (pasiva refleja) és una construcció més freqüent que la passiva ordinària o perifràstica, formada pel verb ser i un participi passat (ex. fou publicat), en contrast amb altres llengües.

## Complement agent

En aquestes construccions no és possible que hi hagi un complement agent com en les passives perifràstiques:
* (Incorrecte) S'han emès vots particulars pels membres del jurat.
Tanmateix, en el llenguatge administratiu o dels mitjans de comunicació a vegades s'explicita l'agent amb la locució per part de. Aquesta construcció és considerada abusiva per alguns llibres d'estil.
* (Dubtós) S'han emès vots particulars per part dels membres del jurat.

## Referències

* ↑ «19.3. Les passives pronominals i les impersonals pronominals». Gramàtica essencial de la llengua catalana. Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 2 febrer 2021].
* ↑ «per part de». ésAdir. [Consulta: 2 febrer 2021].
# Mellow Mood

Mellow Mood és un grup italià de reggae de Pordenone, format el 2005.

## Història

El grup italià de reggae Mellow Mood debutà oficialmentel 2009 amb “Move!”. Produït per Paolo Baldini, qui era més tard per esdevenir el seu tècnic de so, l'àlbum pretenia per ser el seu primer “moviment” a l'escena reggae i obtingué un èxit internacional inesperat. Gràcies als seus directes, Rototom Sunsplash va nomenar Mellow Mood el millor grup de reggae italipà, i tercer a nivell europeu aquell any. El dos singles “Only you” i “Dance Inna Babylon” tenen actualment un total de més de cinquanta milions de vistes a YouTube.

## La banda
### Membres actuals

* Jacopo Garzia - vocals, guitarra
* Lorenzo Garzia - vocals, guitarra
* Antonio Cicci - bateria (de 2015)
* Giulio Frausin - baixos, vocals
* Filippo Buresta - teclats (de 2011)

### Members antics

* Romeo Enrico Bernardini - teclats (fins que 2011)
* Stefano Salmaso - saxo (fins que 2012)
* Roberto Dazzan - trompeta (fins que 2013)

## Premis

* 2009 - Concurs de Reggae italià Rototom Sunsplash.

## Referències

* ↑ Oliva, Raffaella «Quelli che han trovato la Giamaica a Pordenone» (en italià). archiviostorico.corriere.it, 24-11-2012.

## Enllaços externs

* Lloc oficial
# Cathays Park

Cathays Park és una àrea de Cardiff que comprèn diversos edificis (entre ells, facultats de la Universitat de Gal·les) i jardins públics (Alexandra Gardens, Friary Gardens, Gorsedd Gardens). També és la forma abreujada per anomenar-ne el Crown Building, un dels seus edificis, actualment seu de l'Assemblea Nacional de Gal·les.
El Crown Building va ser la seu del Welsh Office, el departament governamental del Regne Unit dedicat als afers gal·lesos. El complex consta de dos edificis units per dos ponts: Cathays Park 1 (també conegut com a old Crown Building) és el més antic i allotja oficines del Primer ministre de Gal·les i el seu equip de govern; Cathays Park 2 (també conegut com a new Crown Building) és un edifici modern construït com a ampliació de Cathays Park 1.

## Enllaços externs

* Fotografia aèria de Cathays Park
# The Girl of the Golden West (pel·lícula de 1938)

The Girl of the Golden West és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Robert Z. Leonard el 1938, amb Jeanette Macdonald i Nelson Eddy. Aquesta pel·lícula és una comèdia musical basada en una òpera de Giacomo Puccini.

## Repartiment

* Jeanette MacDonald: la bella cabaretera.
* Nelson Eddy: Ramirez

## Referències

* ↑ Turk, Edward Baron "Hollywood Diva: A Biography of Jeanette MacDonald" (University of California Press, 1998)
* ↑ The Eddie Mannix Ledger. Margaret Herrick Library, Center for Motion Picture Study.
# Gabriel Rodó i Vergés

Gabriel Rodó i Vergés (Barcelona, 1904 - Bogotà, Colòmbia, 1963) fou un violoncel·lista català.
Estudià a l'Escola Municipal de Música de Barcelona i fou solista de l'Orquestra Simfònica del Gran Teatre del Liceu, i professor del conservatori del Gran Teatre del Liceu. Dirigí l'Orquesta Filarmónica de Gran Canaria. Autor d'obres de música de cambra i de peces per a violoncel. Més tard marxaria a Colòmbia per dirigir l'Orquestra de Bogotà, últim periple de la seva vida. La seva esposa, Lupe Sellés, excel·lent violoncel·lista, va formar part del planter de músics de les seves orquestres.

## Referències

* 1 2 «Detalls a Memoria digital de Canarias». Arxivat de l'original el 2013-12-14. [Consulta: 9 gener 2013].
* ↑ Pérez Gutiérrez, Mariano. Diccionario de la Música y Los Músicos, Volum 3. Ediciones AKAL, 1985. ISBN 9788470901386.
# Ocellot

Ocellot és un grup de música català format inicialment per Marc Fernández (veu i guitarra) i Elaine Phelan (sintetitzador). S'han envolat com a quintet, expandits amb baix elèctric, bateria, percussions i efectes electrònics, un format que els permet reproduir en directe el seu pop psicodèlic contemporani. Després d'un extended play de debut homònim i de l'LP Molsa molsa (2013), el 2015 han publicat el segon, Jelly beat. Han actuat a festivals de renom com el Primavera Sound o La Mercè

## Referències

* ↑ «Ocellot». Primavera Sound. [Consulta: 26 juliol 2015].
* ↑ «Mercè 2015» (dossier). Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 26 juliol 2015].
* ↑ «Ocellot». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
# Maurice Line

Maurice B. Line (Bedford, Anglaterra, 21 de juny de 1928 — 21 de setembre de 2010) ha estat una de les figures capdavanteres de la biblioteconomia i documentació britànica de la segona meitat del segle xx. Del 1974 al 1985 va ser director general de la British Library Lending Division (actualment coneguda com a British Library Document Supply Service) ubicada a Boston Spa. Posteriorment va esdevenir entre 1985 i 1988 el director general de la secció de ciència, tecnologia i indústria de la British Library.

## Biografia

Nascut a Bedford i educat a la Bedford School, es va graduar en Anglès a l'Exeter College de la Universitat d'Òxford. La seva primera feina com a bibliotecari va ser a la Bodleian Library d'Òxford en 1950. En 1968 va ser nomenat bibliotecari de la University of Bath i tres anys més tard va ser cridat a dirigir la National Central Library. Per aquest motiu, Line va estar implicat des de bon començament en funcions directives en el gran projecte de transformació de la British Library (BL) dels anys 70, i des de 1974 fins a la seva jubilació el 1988 va formar part del consell de govern de la BL.
Va ser un membre molt actiu de la IFLA, on va ser el promotor a finals dels 70 del Programa de Accés Universal a les Publicacions a partir de la transformació de l'Oficina de Préstec Internacional La seva experiència dilatada al Regne Unit i la gran projecció internacional dels seus treballs, juntament amb les molts contactes arreu del món amb membres de la IFLA, va ser el punt de partida, un cop jubilat, d'una activitat internacional d'assessorament i de formació. Per aquesta raó el seu vincle amb Catalunya va ser molt intens a finals dels 80 i durant els anys 90, amb una implicació especial en els estudis i debats sobre la transformació i la gestió del canvi a la Biblioteca de Catalunya.

## Obres

* A bibliography of Russian literature in English translation to 1900 (excluding periodicals) (1963)
* Library Surveys (1967)
* Universal Availability of Publications (1983)
* Line on Interlending (1988)
* A Little Off Line (1988)
* Academic Library Management (1990)

## Referències

* ↑ Obituary, CILIP Update, March 2011, p38
* ↑ Brindley, Lynne. «Maurice Line obituary». The Guardian, 29-11-2010. [Consulta: 6 maig 2015].
* ↑ «Who's who 2015».
* ↑ Times Higher Education obituary, 21 October 2010
* ↑ «Report on the work of the Core Programme for Universal Availability of Publications and the Office for International Lending 1979 - 2002».
* ↑ «Maurice B. Line en Barcelona». El Profesional de la información, 01-04-1994. Arxivat de l'original el 2016-03-04 [Consulta: 5 maig 2015].
* ↑ Anglada, Lluís «Maurice B. Line o la biblioteconomia del sentit comú». Bdig (biblioteques digitals i cooperació), diumenge, 23 gener 2011.
* ↑ Line, Maurice B. «La gestió del canvi a les biblioteques». Item: revista de biblioteconomia i documentació, Núm. 12 (1993), pàg. 66-80.
# Cather (cràter)

Cather és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 24,6 km de diàmetre. Porta el nom de Willa Cather (1876-1947), escriptora estatunidenca, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Cather». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Grace Napolitano

Graciela "Grace" Napolitano (EUA, 4 de desembre de 1936) és una política del Partit Demòcrata nord-americà que ha representat la vall de San Gabriel de Califòrnia i altres parts del comtat de Los Angeles al Cambra de Representants dels Estats Units des de 1999. El seu districte és actualment el 31è districte de Califòrnia. Anteriorment va servir a l'Assemblea de l'Estat de Califòrnia i al Consell de la ciutat de Norwalk. Als 87 anys, Napolitano és el membre més antic de la Cambra de Representants.
Napolitano va representar el districte 34 del 1999 al 2003, el districte 38 del 2003 al 2013 i el districte 32 del 2013 al 2023. A causa del redistricte, Napolitano es va presentar i va guanyar la reelecció a les eleccions dels Estats Units de 2012 al districte 32 del Congrés Republicà de Califòrnia.A les eleccions de mig mandat del 2014, Napolitano va ser reelegida, derrotant el candidat republicà Arturo Alas.
El juliol del 2023, Napolitano va anunciar que no es presentaria a la reelecció el 2024.
A 2009 story first reported by Bloomberg News

## Referències

* ↑ «1998 Primary Election». StateNet Publications, 01-05-1998.
* ↑ «Community Mourns Passing of Yolanda Louwers, daughter of Rep. Grace Napolitano». Cerritos Community News, January 16, 2013. [Consulta: November 21, 2020].
* ↑ Valdes, Georgia. «Grace Napolitano, longtime San Gabriel Valley congresswoman, announces retirement». San Gabriel Valley Tribune, July 8, 2023. [Consulta: July 9, 2023].
* ↑ Seema Mehta; Hannah Wiley «Rep. Grace Napolitano, veteran California Democrat, announces retirement». , July 7, 2023.
* ↑ «1998 Primary Election Results». StateNet Publications, 01-07-1998.
* ↑ «California's Napolitano Makes $220,000 From 1998 Campaign Loan». Bloomberg, February 13, 2009.
# Demai

Demai (en hebreu és el tercer tractat del seder Zeraïm (en català: llavors) de la Mixnà i del Talmud de Babilònia. Consisteix en set capítols, i té una Guemarà amb prou feines en el Talmud de Jerusalem. Existeix algun debat sobre el significat literal i l'origen de la paraula demai. El tractat demai, es refereix principalment a les lleis relacionades amb la producció dels productes del camp, quan hi ha la sospita que no han estat retirat algun delme: maasser rishon (el primer delme pel Leví), terumat maasser i maaser sheni (el segon delme) o maasser ani (el delme pel pobre), depenent de l'any del cicle de la shmità, d'acord amb el versicle bíblic: Nombres 18:24-28.
Zeraïm (סדר זרעים)
Berajot
Peah
Demai
Kilayim
Shevit
Terumot
Maserot
Maaser Sheni
Halah
Orlah
Bikurim :
# Isolina Ferré Aguayo

Isolina Ferré Aguayo (Ponce, 5 de setembre de 1914 - 3 d'agost de 2000) fou una monja catòlica Romana porto-riquenya coneguda com la "Mare Teresa de Puerto Rico" que va rebre la Medalla Presidencial de la Llibertat com a reconeixement del seu treball humanitari.
Ferré Aguayo, nascuda a Ponce en una familia benestant, tenia cinc germans: José, Carlos, Hernan, Rosario i el que fou governador de Puerto Rico, Luis Alberto Ferré Aguayo. Va començar estudis a la Universitat de Puerto Rico de Río Piedras, però el seu interès per portar una vida religiosa la van portar a abandonar la universitat i a traslladar-se en 1935 a Filadèlfia on va ingressar a les Serves Missioneres de la Santíssima Trinitat. Isolina Ferré va rebre les ordres en 1940, després d'haver treballat en diverses missions. Com a part de la seva feina religiosa, Ferré va viatjar entre Puerto Rico i els Estats Units, servint com a abadessa en Cabo Rojo i Ciutat de Nova York.
Durant aquest marc de temps, va assistir a diverses universitats en els Estats Units, estudiant sociologia i arts. Després de treballar com a membre del comitè en contra de la Pobresa de la Ciutat de Nova York , al qual va ser fixada per l'alcalde John Lindsay, Ferré va decidir el 1969, posar la seva residència permanent a Ponce, concretament en el sector pobre de La Playa. Aquí, va ser la responsable d'obrir un petit hospital i una escola anomenat Centro De Orientacion De La Playa, el qual més tard es van anomenar Centros Sor Isolina Ferré. És una membre de la germanor de dones Mu Alfa Phi.
Per la seva tasca humanitària, Sor Isolina Ferré ha rebut diversos honors i guardons. Més de deu institucions educatives li han atorgat doctorats honoris causa, entre els quals es troben la Pontificia Universidad Católica de Puerto Rico (1974), Universidad Interamericana de Puerto Rico de San Germán (1979), Saint Francis College, Brooklyn, N.Y. (1981), Universidad del Sagrado Corazón de Santurce (1984), Yale University de Connecticut (1992), St. Joseph’s College, Brooklyn (1994) i Loyola University a Nova Orleans (1997).
Va guanyar el Lifetime Achievement Award del Puerto Rican National Coalition (1987), la Cruz de Alonso Manso de la Pontificia Universidad Católica de Puerto Rico (1987), el premi Alexis Tocquevillede Fondos Unidos (1989), el Humanitarian Award Albert Schweitzer de la Universitat de Johns Hopkins (1989) y la Medalla Presidencial de la Llibertat (1999), la qual li fou atorgada pel president Bill Clinton.

## Referències

* 1 2 3 Grupo Editorial EPRL «Ferré, Sor Isolina». Enciclopedia de Puerto Rico, 16-09-2014 [Consulta: 21 desembre 2015].
* ↑ «Puerto Rico Profile: Sr. Isolina Ferre» (en anglès). Puerto Rico Herald, 14-01-2000 [Consulta: 21 desembre 2015].
* ↑ «Mu Alpha Phi History» (en castellà). [Consulta: 24 maig 2010].

## Bibliografia

* Mendoza, Sylvia. The Book of Latina Women: 150 Vidas of Passion, Strength, and Success (en anglès). Adams Media, 2004. ISBN 1-59337-212-4.
* Pepe Ramos. La Madre Teresa Hispana: Isolina Ferré (en castella). San Juan, Puerto Rico: Humánitas, 1993.
# Petrikovce

Petrikovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país, prop de les fronteres amb Hongria i Ucraïna. La primera referència escrita de la vila data del 1411.
# Arruntia (cràter)

Arruntia és un cràter sobre la superfície de (4) Vesta. Fa 10.49 km. de diàmetre; s'hi troba a les coordenades planetocèntriques de 40.62 ° latitud nord i 223.12 ° longitud est. El nom fa referència a una verge vestal romana i va ser aprovat per la UAI el 28 de febrer de 2012.

## Referències

* ↑ "Arruntia (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Wildfang, Robin Lorsch. Routledge. Rome’s Vestal Virgins: A study of Rome’s Vestal priestesses in the late Republic and early Empire, 2006.