OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Menjamel carunculat de les Fiji

El menjamel carunculat de les Fiji (Foulehaio procerior) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i matolls costaners de les illes Fiji centrals i occidentals.

## Referències

* ↑ «Menjamel carunculat de les Fiji». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Club Deportiu Agut

El Club Deportiu Agut fou un club català de futbol de la ciutat de Terrassa, al Vallès Occidental.

## Història

El club va ser fundat l'1 de desembre de 1946 amb el nom de CD Talleres Agut com a secció de futbol dins l'empresa del mateix nom. En els seus inicis participà en lligues de productors, assolint diversos èxits. El 1948-49 foren campions locals i el 1950-51 subcampions provincials. El setembre de 1951 ingressà a la Federació Catalana amb el nom de CD Agut i la següent temporada es proclamà campió del seu grup de Segona Regional i subcampió de Catalunya de la categoria. Posteriorment jugà a Primera Regional B i Primera Regional, fins que el 1956 ascendí a la Tercera Divisió. La primera temporada en aquesta categoria assolí una brillant setena posició, mentre que a la segona fou 18è i perdé la categoria.
L'any 1959 el club es donà de baixa de la Federació abandonant les competicions oficials, i retornà al seu antic nom de CD Talleres Agut i a les competicions de clubs d'empresa, restant federats només els equips de futbol base.
Fou un dels diversos clubs catalans, com fou el cas de la SD Espanya Industrial o el CD Fabra i Coats, que sorgits com a club d'empresa van assolir importants fites dins del futbol català. L'any 1966 es constitueix el bàsquet femení i participen en els campionats de Barcelona.

## Temporades

* 1951-1952: Segona Regional 1r
* 1952-1953: Primera Regional B 2n
* 1953-1954: Campionat de Catalunya, Segona Categoria 1r i 4t a la promoció d'ascens
* 1954-1955: Campionat de Catalunya, Primera Categoria 9è
* 1955-1956: Campionat de Catalunya, Primera Categoria 7è
* 1956-1957: 3a Divisió 7è
* 1957-1958: 3a Divisió 18è
* 1958-1959: Campionat de Catalunya, Primera Categoria 14è
* 1966-1967: campionat de bàsquet femení inici de temporada del bàsquet femení

## Referències

* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1958/02/22/pagina-4/629562/pdf.html
* 1 2 http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1955/06/30/pagina-5/641391/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1950/12/02/pagina-2/632963/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1963/12/17/pagina-23/32737760/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1979/02/05/pagina-24/1031687/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1952/05/05/pagina-2/625726/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1953/05/06/pagina-4/640305/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1954/01/15/pagina-7/631028/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1954/04/08/pagina-5/633513/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1958/08/29/pagina-6/1342408/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1954/12/25/pagina-7/637422/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1956/01/16/pagina-7/637773/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1958/08/29/pagina-3/1384518/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1959/06/22/pagina-7/646321/pdf.html

## Enllaços externs

* Informació del club
# Hardbass

El hardbass és un estil de música electrònica que es va originar a principis de la dècada de 2000 a Sant Petersburg (Rússia). Neix com a evolució de la música techno europea però amb un estil propi de la cultura russa. Més endavant aquest estil es va anar expandint per l'escena del techno eslau i va arribar a països com Ucraïna i Belarús. S'ha fet conegut a internet gràcies a vídeos on es veu joves russos vestits amb xandall negre amb ratlles blanques ballant al ritme de la música i es sol associar amb la subcultura gopnik.

## Artistes notables

| Nom de l'artista | Nacionalitat |
| Apartje | Alemanya |
| BADWOR7H | Ucraïna |
| Alan Aztec | Anglaterra |
| Gopnik McBlyat | Polònia |
| XD Project | Polònia |
| DJ Czechslav | Txèquia |
| N3XX | Txèquia |
| BLYATSQUAD | Països Baixos |
| Uamee | Letònia |
| Hard Bass School | Rússia |
| XS Project | Rússia |
| DJ Rentgen | Rússia |
| DJ Snat | Rússia |
| DJ Bar@bass | Rússia |
| Sonic Mine | Rússia |
| Russian Village Boys | Rússia |
| GSPD | Rússia |
| Собояжи | Rússia |
| Euskal Bass | País Basc |
| Dybass | França |
| Skrenzo | França |
| Demiyen | França |
| DJ Blyatman | Eslovàquia |
| SrpskiBass | Sèrbia |
| Glort | Itàlia |
| DJ TOTZI | Bulgària |

## Referències

* ↑ «Russia's Hard Bass Scene is Completely Insane» (en anglès). [Consulta: 27 desembre 2020].
* 1 2 Yegorov, Oleg. «Russian hard bass: How a musical monstrosity went viral» (en anglès americà), 22-12-2017. [Consulta: 27 desembre 2020].
* ↑ «What is exactly hardbass?» (en anglès americà). [Consulta: 27 desembre 2020].
# Serra del Plan de Toralla

La Serra del Plan de Toralla és una serra de l'interior del terme municipal de la Torre de Cabdella, a la comarca del Pallars Jussà. Pertanyia al terme primigeni de la Torre de Cabdella.
Està situada a la part occidental de l'antic terme de la Torre de Cabdella, a prop del límit amb l'extrem nord-oriental de l'antic terme de Benés, de l'Alta Ribagorça, ara de Sarroca de Bellera, del Pallars Jussà. La serra s'ìnicia a la Penya Roia, a 1.852,8 metres d'altitud, i puja en direcció nord-oest cap al Tossal d'Astell, de 2.620,2, on enllaça amb la Serra dels Estanyets.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Antena de Oro 1999

La XXVII Edició dels Premis Antena de Oro, entregats el 25 de febrer de 1999 encara que corresponents a 1998 foren els següents:

## Televisió

* Ana Blanco, por Telediario.
* Consuelo Berlanga per "Canciones para el recuerdo", de Canal Sur Televisión
* Ana Rosa Quintana per "Sabor a tí", d'Antena 3
* Rosa María Mateo Isasi.
* El informal.
* Las noticias del guiñol de Canal Plus.

## Ràdio

* Luis del Olmo.
* Carlos Herrera.
* José Antonio Sánchez, president de Radio España
* Daniel Gavela Abella.
* Julia Bustamante, directora de Bueno es saberlo, de la Cadena COPE

## Trajectòria professional

* Gustavo Pérez Puig
* Abilio Fernández
* Radio Nacional de España

## Altres

* Manuel Marlasca García, de Radio La Voz
* Juan José Nieto, conseller delegat d'Antena 3 Televisió
* José Marín Quesada, d'Informatius de TVE
* Fernando Díez Moreno, subdirector general d'Economia i Hisenda i president de l'Organisme Nacional de Loteries i Apostes de l'Estat (ONLAE)
* Angel Barutet, director de comunicació d'El Corte Inglés

## Referències

* ↑ «Del Olmo, Rosa Mateo y Gavela, galardonados con las Antenas de Oro». El Mundo, 25-02-1999. [Consulta: 25 octubre 2018].

## Vegeu també

* TP d'Or 1999
* Premis ATV 1999
* Premis Ondas 1999
# Joan Escala Soteras

Joan Escala Soteras (Capellades, 4 de gener de 1925 - 22 d'agost de 2016) fou constructor, artista i pessebrista de la ciutat de Capellades.
Joan Escala va néixer al carrer Sant Francesc número 25 de Capellades, fill de Joan Escala Gironès, mestre d'obres, i de Dolors Soteras Muray. Va ser el germà petit dels tres fills que tingueren els seus pares. Va anar a l'escola Divina Pastora, on va començar la seva afició pel pessebrisme. L'any 1932, va canviar d'escola anant a estudiar a la de la senyora Emília Coca i començar a fer d'escolà del mossèn Per Ribot de la parròquia de Capellades. Durant la Guerra Civil va aprendre a fer espardenyes de pagès sota el mestratge de la seva àvia Espasa i a cultivar tabac sota el mestratge d'un pagès. Un cop acabada la Guerra Civil va col·laborar al costat del seu pare en les obres de restauració de l'església del poble. El 1945 va continuar participant en les obres de l'església, sota direcció de l'arquitecte del bisbat Josep Maria Jujol.
L'any 1946 va marxar a Barcelona a estudiar construcció, estructures i nous sistemes de formigó a l'Escola Industrial. Cosa que el va portar a fer soci de l'Agrupació de Pessebristes de Barcelona i va col·laborar en l'elaboració dels pessebres de les parròquies del Carme i Betlem. No va perdre el contacte amb Capellades, on va participar en la fundació de la Confraria dels Portants del Sant Crist i l'organització del concurs de pessebres. De retorn de Barcelona va continuar en la construcció de l'altar major de l'església de Capellades, que s'havia d'inaugurar per Santa Dorotea de 1952 i va posar-se al capdavant de l'empresa Construccions Escala.
Als anys 70 va establir el seu estudi artístic a Sitges, va obrir un restaurant, una sala de festes al castell de la Torre de Claramunt i va obrir una botiga d'antiguitats. Els anys 80 del segle xx va ser vicepresident de l'entitat “Amics de les Arts de Capellades”. L'any 1985 va encarregar-se de la construcció de la capella del Sant Crist, obra de l'arquitecte Jordi Cantó.
L'any 2007 va inaugurar al número 102 del carrer de Sant Francesc el “Taller del Pessebre de Joan Escala” i va traslladar tota l'obra pessebrística.

## Referències

* ↑ «Esquela online de Joan Escala Soteras fallecido en Capellades #DEP». [Consulta: 14 juny 2020].
* 1 2 3 4 «Mor l'artista capelladí Joan Escala Soteras» (en catalan). [Consulta: 14 juny 2020].
* ↑ Bernadet Solé, Toni «Església de Santa Maria de Capellades. Història i Arquitectura.». Universitat Politècnica de Catalunya.
* ↑ Bocanegra Marcos, M. Dolors «L'arquitecte Jujol a Capellades». Revista d'Igualada, 38, 01-09-2011.

## Bibliografia

* Escala Soteres, Joan. Memòries d'un pessebrista
# Roger III de Comenge

Roger III († c. 1105 o després de 1114) va ser comte de Comenge.
No se'n té gaire informació, tot i que generalment se'l considera fill o nét d'Arnau III (mort després del 1070). Durant l'últim quart del segle XI, Ramon Bernat, fill de Bernat Ató (mort abans de 1075), és esmentat com a comte de Comenge.
També se sap que Roger III tenia una germana anomenada Bruna, que es va casar amb el senyor de Ponti.
Se suposa que Roger III va morir cap al 1105. Tanmateix, l'historiador i genealogista francès del segle XVII, Pierre de Guibours, sense citar fonts, afirmava que l'any 1114 encara era viu.
No se sap res de la seva dona i els seus fills, tot i que ell comte Commenges Bernat I (mort en combat a la batalla de Sent Gaudenç el 1145) era probablement fill seu.

## Referències

* 1 2 3 «Comtes de Comminges» (en anlèes). Foundation for Mediaval Genealoy. [Consulta: 27 agost 2023].
* ↑ de Guibours, 1726-1733, p. 630.

## Bibliografia

* Dévic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). vol. 2. Tolosa de Llenguadoc: J. B. Paya, 1840.
* de Guibours, Pierre. Histoire généalogique et chronologique de la maison royale de France (en francès). vol. 2. París: La compagnie des libraires, 1726-1733.
# Alejandro Rodríguez López

Alejandro Rodríguez López (Albacete, 17 de juny de 1964), és un futbolista castellanomanxec retirat, que jugava en la posició de lateral dret.

## Trajectòria esportiva

Alejandro Rodríguez va donar els seus primers passos professionals en el club de la seva ciutat, l'Albacete Balompié, en el qual va debutar en la temporada 1983/84, i on va romandre fins a la temporada 1986/87, quan va ser cedit a l'AP Almansa, on va estar mitja temporada, retornant a l'Albacete Balompié, on jugaria la resta d'aquest any i la temporada 1987/88.
La seva bona tasca no va passar desapercebuda per a clubs de superior categoria, i el CE Castelló de la Segona Divisió es va fer amb els seus serveis. Només arribar a Castelló, el jugador va tenir la desgràcia d'inaugurar la sèrie de tres accidents de trànsit de jugadors albinegres, juntament als de José Hurtado l'any següent i el de Dobrovolski el 1991. Hi va romandre dues temporades (1988-89 i 1989-90), assolint respectivament l'ascens a Primera Divisió i la permanència, deixant un bon record. L'estiu de 1990 no se li va renovar el contracte en considerar les seves pretensions econòmiques d'onze milions per temporada eren excessives.
Posteriorment, jugaria en el Real Burgos CF, les temporades 1990-91, 1991-92 i 1992-93. És recordat pels seguidors del Burgos per un gol al Camp Nou de Barcelona que va ser qualificat com un dels millors de la temporada 1991-92.
Després de descendir el club burgalès va tornar a l'Albacete Balompié on va jugar les temporades 1993-94 i 1994-95, per a posteriorment penjar les botes en l'Hellín Deportivo.

## Altres mèrits

* 1 campionat de Segona divisió i ascens: 1988/98 amb el CE Castelló.
* 1 ascens a Segona divisió: 1984/85 amb l'Albacete Balompié.

## Enllaços externs

* Estadístiques a Primera Divisió - LFP (castellà)
# Hossam Hassan

Hossam Hassan (àrab: حسام حسن) (El Caire, 10 d'agost de 1966) fou un futbolista egipci de la dècada de 1990.
Fou internacional amb la selecció d'Egipte amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1990.
Pel que fa a clubs, destacà a Al Ahly, PAOK, Neuchâtel Xamax i Zamalek SC.
El seu germà bessó Ibrahim també fou futbolista professional.

## Trajectòria com a entrenador

* 2008 Al-Masry
* 2009 Telecom Egypt
* 2009–2011 Zamalek
* 2011 Ismaily SC
* 2012 Al-Masry
* 2013 Misr El-Makasa
* 2013–2014 Jordània
* 2014 Zamalek
* 2014–2015 Al-Ittihad Alexandria
* 2015–2018 Al-Masry
* 2018–2019 Pyramids
* 2019– Smouha SC

## Referències

* ↑ «The 50 Greatest African Players of All Time».
* ↑ «Hossam Hassan – Century of International Appearances». RSSSF, 23-07-2003. [Consulta: 12 febrer 2012].
* ↑ More goals than caps Arxivat 2015-12-22 a Wayback Machine. (FIFA.com)
* ↑ The untouchables Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (FIFA.com)
* ↑ «1991-10-22: Neuchatel Xamax 5-1 Celtic, UEFA CupThis is a featured page». thecelticwiki.com. [Consulta: 14 juliol 2016].
* ↑ Hossam Hassan a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Hassan, Egypt's iron man Arxivat 2012-11-11 a Wayback Machine.; FIFA.com
* ↑ The game's terrible twins Arxivat 2014-02-01 a Wayback Machine.; FIFA.com, 12 febrer 2010
# Skorba

Els temples de Skorba són restes megalítiques de l'extrem nord de Żebbiegħ, a Malta, que han proporcionat detalls dels períodes més primerencs de la cultura neolítica de Malta. El lloc va ser excavat només en la dècada del 1960, més tard que altres llocs megalítics, alguns dels quals havien estat estudiats des de l'inici del segle xix. Per la importància del lloc, els temples van ser incorporats per la Unesco com a Patrimoni de la Humanitat, juntament amb altres sis temples megalítics a Malta.
Aquesta excavació tardana va permetre l'ús de mètodes moderns de datació i anàlisi. El temple no es troba en bones condicions, especialment en comparació amb els més complets temples d'Ħaġar Qim i Tarxien. No obstant això, la importància d'aquest lloc no es troba en les seves restes, sinó en el que es va obtenir a partir de la seva excavació.
La ceràmica trobada en el lloc es divideix en dos estils: la fase grisa, distingida per ceràmica de color gris sense motius, i la fase vermella, que és exactament igual a la grisa però utilitzant ocre vermellós.

## Vegeu també

* Ġgantija.
* Hagar Qim.
* Mnajdra.
* Ta' Ħaġrat.
* Temples de Tarxien.

## Referències

* ↑ Trump, Cilia. Malta: Prehistory and Temples (en anglès), p. 156. ISBN 9990993947.
* ↑ Trump, Cilia. Malta: An archaeological guide (en anglès), p. 137. ISBN 0571098029.

## Enllaços externs

* Temples megalítics de Malta a unesco.org.
35° 55′ 14.84″ N, 14° 22′ 39.58″ E﻿ / ﻿35.9207889°N,14.3776611°E﻿ / 35.9207889; 14.3776611
# Nèstor

«Nèstor» té aquests significats:
* Nestor, gènere d'ocells de la família dels nestòrids (Nestoridae)
* Biografies:
** Nèstor (mitologia), rei de Pilos d'Èlide, fill de Neleu i de Cloris
** Nèstor de Laranda, poeta èpic grec suposadament nadiu de Laranda a Lícia
** Nèstor de Palència (? - ~65), sant llegendari
** Néstor Almendros (Barcelona, 1930 - Nova York, 1992), director de fotografia
** Néstor Basterretxea Arzadun (Bermeo, Biscaia, 1924), escultor, pintor i director de cinema basc
** Nestor Carbonell (Nova York, 1955), actor estatunidenc amb arrels catalanes i cubanes
** Néstor Fernando Muslera Micol (Buenos Aires, 1986) futbolista internacional uruguaià d'origen argentí
** Néstor García Canclini (Argentina, 1939 -), antropòleg argentí contemporani
** Néstor Kirchner (Río Gallegos, 1950 - El Calafate, 2010), advocat argentí i president de la República (2003-2007)
** Nèstor Kúkolnik (Sant Petersburg, 1809 - Taganrog, 1868), dramaturg i narrador rus
** Nèstor Luján Fernández (Mataró, 1922 - Barcelona, 1995), periodista, gastrònom i escriptor
** Néstor Macià (Barcelona, 1961), grafista, il·lustrador, humorista i creador de passatemps
** Nèstor Makhnò (1889 - 1934), revolucionari anarquista ucraïnès
** Néstor Mont (Algemesí, ?) cantautor del País Valencià
** Néstor Novell i Sanxo, economista valencià de Gandia
** Néstor Ortigoza (1984, San Antonio de Padua, Argentina), futbolista paraguaià que juga de centrecampista
** Néstor Susaeta Jaurrieta (Eibar, Guipúscoa, 1984), futbolista basc
** Néstor Torres (1957, Mayagüez, Puerto Rico), intèrpret de jazz i de música lleugera
** Daniel Nestor (Belgrad, Sèrbia, 1972), tennista
# Mas Pedrafita

* Aquest article tracta sobre el mas de Vila-rodona. Si cerqueu el mas de Rubió, vegeu «Mas de Pedrafita».
El Mas Pedrafita és un monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Vila-rodona (Alt Camp).

## Descripció

Aquesta masia està situada al peu de la carretera de Rodonyà. Presenta l'estructura característica de la masia catalana: un nucli central primitiu i dependències afegides posteriorment. El nucli central consta de planta baixa, dos pisos i golfes. A la planta baixa es troben les cuines i estances de servei, i als pisos superiors hi ha el saló-menjador i els dormitoris. A l'últim pis hi ha les golfes. La façana principal es disposava originalment en forma simètrica, actualment modificada en les obertures. Dels cossos annexos és remarcable el celler, de planta rectangular i amb un interessant volta de canó. El material bàsic de construcció és la pedra i les ampliacions són de tàpia.

## Història

S'han trobat fragments d'àmfora i ceràmica en superfície que permet datar l'ocupació humana d'aquesta zona a l'entorn del segle I aC en la seva fase inicial i on s'establí posteriorment un assentament rural tardorepublicà que subsistí fins a segle ii.
El mas es troba documentat des de l'època medieval. La part vella data del 1400, tot i que és en el segle xvi quan adquireix la seva configuració més important. La resta de construccions s'han anat afegint al llarg del temps. Els hereus van tenir el cognom Domingo fins al 1662, quan la pubilla, Ángela Domingo, es casà amb Jaume Galofré, donant el cognom actual.
La font que es troba a la part de darrere de la masia és datada l'any 1869 i el celler té dues inscripcions, a la part interior i exterior, de l'any 1882. El mas té una extensió de 300 ha de vinya conreades pels masovers, ja que els propietaris no hi viuen, i només hi van els caps de setmana i a l'estiu.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Pedrafita». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 abril 2012].
* ↑ «Mas Pedrafita». Pat.mapa: jaciments. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «Mas Pedrafita». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Clivocampa

Clivocampa és un gènere de diplurs de la família Campodeidae. Hi ha almenys una espècie descrita Clivocampa solus.

## Referències

* ↑ «Clivocampa Report» (en anglès). Integrated Taxonomic Information System (ITIS).
* ↑ «Browse Clivocampa» (en anglès). Catalogue of Life. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 9 juliol 2021].
* ↑ «Clivocampa» (en anglès). GBIF.

## Bibliografia

* Allen, Robert T «A synopsis of the Diplura of North America: Keys to higher taxa, systematics, distributions and descriptions of new taxa (Arthropoda: Insecta)» (en anglès). Transactions of the American Entomological Society, 128(4), 2002, pàg. 403–466.
* Brusca, Richard C; Moore, Wendy; Shuster, Stephen M. Invertebrates (en anglès). Sinauer Associates, Oxford University Press, 2016. ISBN 978-1605353753.
* Capinera, John L. Encyclopedia of Entomology (en anglès). Springer, 2008. ISBN 978-1402062421.
# Les Quatre Vérités

Les Quatre Vérités (italià: Le quattro verità, castellà: Las cuatro verdades) és una pel·lícula d'antologia de coproducció franco-italo-espanyola del 1962 dirigida pels francesos René Clair i Hervé Bromberger, l'italià Alessandro Blasetti i l'espanyol Luis García Berlanga, i protagonitzada entre altres per Leslie Caron, Anna Karina i Monica Vitti. Fou exhibida com a part de la retrospectiva sobre la comèdia italiana a la 67a Mostra Internacional de Cinema de Venècia.

## Argument

Està format pèr quatre faules de La Fontaine :
* Le Corbeau et le Renard (El corb i la guineu), dirigida per Hervé Bromberger
* La Mort et le Bûcheron (La mort i el llenyataire), dirigida per Luis García Berlanga
* Le Lièvre et la Tortue (La llebre i la tortuga), dirigida per Alessandro Blasetti
* Les Deux Pigeons (els dos coloms) dirigida per René Clair

## Repartiment

* Manuel Alexandre
* Ángel Álvarez
* Charles Aznavour - Charles (segment "Les deux pigeons")
* Alessandro Blasetti
* Xan das Bolas
* Alain Bouvette - Un col·lega de Charles
* Rossano Brazzi - Leo
* Raymond Bussières - El lladre (segment "Les deux pigeons")
* Leslie Caron - Annie (segment "Les deux pigeons")
* Ana Casares
* Hubert Deschamps - L'advocat
* Lola Gaos
* Anna Karina - Colombe
* Sylva Koscina - Mia
* Hardy Krüger
* Albert Michel - Un col·lega de Charles
* Mario Passante - El restaurador
* Jean Poiret - Renard (segment "Le corbeau et le renard")
* Michel Serrault - Corbeau
* Gianrico Tedeschi - Valerio
* Monica Vitti - Madeleine

## Referències

* ↑ Crowther, Bosley «NY Times.com: Three Fables of Love». nytimes.com [Consulta: 24 gener 2010].
* ↑ «Italian Comedy - The State of Things». labiennale.org. Arxivat de l'original el 1 August 2010. [Consulta: 1r agost 2010].

## Enllaços externs

* Las cuatro verdades (versió en castellà) a YouTube
# Hospitalitat de la Mare de Déu de Lourdes

Hospitalitat de la Mare de Déu de Lourdes de les Diòcesis de Barcelona, Terrassa i Sant Feliu, és una entitat religiosa fundada el 1910 com a associació de fidels d'apostolat seglar i solidari que ofereix un servei, sense ànim de lucre, d'atenció a persones malaltes i/o amb diferents capacitats. És adherida a la que existeix al Santuari de Lourdes (Alts Pirineus). El 1960 va rebre la Medalla de Plata de la Ciutat de Barcelona, el 2010 amb motiu del seu Centanari la Medalla d'Or al Mèrit Civil de la Ciutat el 1985 va rebre la Creu de Sant Jordi.
En aquest de cent anys l'Hospitalitat ha organitzat 150 pelegrinatges al Santuari marià i 65 romiatges al Santuari de Montserrat, a partir del 2001 sent acompanyada de la resta d'Hospitalitats del nostre país.
L'Hospitalitat per ser present a la nostre societat l'any 2002 va fundar La Fundació Hospitalitat que actualment té en servei un centre de dia per a personas de discapacitat profunda, una llar residència per discapacitats autònoms i disposa de pisos d'acollida i grups de revisió de vida. L'Hospitalitat està presidida per a Rafael Ribalta i la seva Fundació és presidida per Josep Maria Cullell i Nadal.

## Enllaços externs

* Pàgina de la Fundació de l'Hospitalitat de la Mare de Déu de Lourdes
* Pàgina de l'Hospitalitat Arxivat 2007-10-08 a Wayback Machine.
# Estadi Internacional de Trípoli

L'Estadi Internacional de Trípoli (àrab: ملعب طرابلس, Malʿab Ṭarābulus) és un estadi esportiu de la ciutat de Trípoli, a Líbia.
Té una capacitat per a 65.000 espectadors. L'estadi fou inaugurat l'any 1970. Inicialment s'anomenà Estadi 11 de Juny. Va ser seu de la Copa d'Àfrica de Nacions 1982. És la seu dels clubs Al-Ahli, Al-Ittihad i Al-Madina.

## Referències

* ↑ Information at goalzz.com
* ↑ «The Largest Stadiums in Africa».
* ↑ «African Nations Cup 1982» (en anglès). The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 06-07-2016. [Consulta: 27 febrer 2018].