OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antonio de Reparaz

Antonio de Reparaz (en alta mar, prop de Cadis 1833 - Reus, (Tarragona), 1886) va ser un músic i compositor d'origen basc
Va ser el més gran de 21 germans. El seu pare, músic militar, d'una família arruïnada per la invasió francesa, es traslladava a Cadis amb la seva dona quan va néixer. Antonio el qual era el germà gran, mostrà des de molt aviat, verdadera vocació musical.
Director d'orquestra, als disset anys debutà a Santander el 1849. A Saragossa estrenà el 1856 la seva primera sarsuela. Marxà a Itàlia a ampliar estudis, becat per la diputació navarresa, i quan va tornar va conèixer a París casualment, un empresari que el contractà per a ser director de l'orquestra d'òpera de "Teatro de Sao Joao", de Porto, on s'hi va instal·lar amb la seva dona, Rosario Rodríguez Baez de Imaz, on va néixer el seu fill, geògraf, Gonzalo de Reparaz y Rodríguez-Báez. Va escriure algunes òperes, com ara "Gonzalo de Córdoba", i sobretot sarsueles, que dirigí al Teatro del Circo de Madrid. Destaquen, a més d'algunes sarsueles que van ser molt populars, una sèrie basada en textos del Quixot, com ara "Las Bodas de Camacho", y "La venta encantada".
El 1874, Reparaz estrenà a Porto, amb singular èxit, l'òpera La renegada, que després es va cantar en el teatre Malibran de Venècia. A Porto va compondre una altra òpera El favorito, l'afer de la qual, tant espanyol com els anteriors, està tret de la vida de Rodrigo Calderón. Contractat pel "Teatro Reggio" de Torí el 1884, no sols per a dirigir l'orquestra, sinó amb l'obligació d'estrenar aquella obra, veié malaurada la contracta per haver-se declarat el còlera, motiu que obligà l'empresari a tancar el teatre. Reparaz tornà a España, pobre i malalt, establint-se a Reus, on participà en activitats culturals i on morí el 1886.
Va escriure a més de les obres citades, dues òperes: Don Pedro el Cruel i Maleck-Adel, les partitures de les quals es perderen totalment amb l'incendi del "Teatro de Sao Joao", de Porto; unes 30 sarsueles, nombroses romances, cançons i diverses composicions religioses. La música de Reparaz és d'un caràcter personal, fresca, espontània i en ocasions solemne i majestuosa. Les seves obres no van adquirir la notorietat de què, pel seu mèrit, potser es mereixien.

## Referències

* Enciclopèdia Espasa, vol. 50, pàg. 927. (ISBN-84-239-4550-2)
* ↑ «Antonio de Reparaz». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Nel·lo, Oriol «Apunts sobre la vida i l'obra de Goncal de Reparaz i Ruiz (1901-1984) Una entrevista amb el professor G. André de Reparaz». Treballs de la Societat Catalana de Geografia, IX, 38, 01-12-1994, pàg. 138-139.
* ↑ Mancing, Howard. The Cervantes Encyclopedia. Westport: Greenwood Press, 2004, p. Vol. I, 324. ISBN 0313306958 (o.c.).
# Antioch

«Antioch» té aquests significats:
* Antioch (Califòrnia)
* Antioch (Illinois)
* Antioch (Ohio)
Viccionari
# Antiocupes

Antiocupes (títol original, Anti-Squat) és una pel·lícula dramàtica francesa dirigida per Nicolas Silhol i estrenada el 2023. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

L'Inès i el seu fill Adam, de 14 anys, estan a punt de ser desnonats de la seva casa. Desesperada, l'Inès troba feina a Anti-Squat, una empresa que allotja a persones en oficines desocupades per a protegir-les dels ocupes. El seu paper consisteix a reclutar residents i fer complir normes estrictes.

## Repartiment

* Louise Bourgoin: Inès
* Samy Belkessa: Adam
* Sâm Mirhosseini: Marko
* Kahina Lahoucine: Soraya
* Arthur Choisnet: Guillaume
* Agnès Sourdillon: Eugénie
* Ike Ortiz: Moussa
* Adèle Wismes: Claire
* Antoine Gouy: Thomas
* Violaine Fumeau: Judith Jaraud

## Context

La pel·lícula comença amb un text en què s'explica que la llei ELAN de 2018 va crear un sistema destinat a garantir la protecció i preservació dels locals buits fent-los ocupar per residents temporals. És aquest marc legal el que aprofita l'empresa fictícia Anti-Squat a la pel·lícula.
Aquesta disposició, inicialment experimental, es va perpetuar per la llei 2023-668 destinada a protegir l'habitatge contra l'ocupació il·legal, publicat un mes abans de l'estrena de la pel·lícula.
Manuel Domergue, director d'estudis de la Fundació Abat Pierre, va precisar, tanmateix, que el fet de requisar oficines per allotjar temporalment persones en situació de precarietat "no és una realitat massiva" i que això afecta "uns quants centenars o milers d'habitants a França".

## Referències

* ↑ «Anti-Squat». Goita què fan, ara!. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ Loi du 27 juillet 2023 visant à protéger les logements contre l'occupation illicite sur vie-publique.fr.
* ↑ On a regardé le film « Anti-squat » avec un expert de la Fondation Abbé Pierre sur huffingtonpost.fr.
# Apatodon mirus

Apatodon mirus és un gènere i espècie dubtosos, possiblement un sinònim de l'al·losaure.

## Referències

* Baur, G. 1890. A review of the charges against the paleontological department of the U.S. Geological Survey and of the defense made by Prof. O.C. Marsh. American Naturalist 24:288-204.
* Apatodon a la the Dinosaur Encyclopaedia Arxivat 2009-09-24 a Wayback Machine.
# Naities

Naities o Naiates (originalment nawaits que vol dir "mariners") és el nom dels musulmans d'origen àrab o persa establerts a la costa de Konkan i de Kanara a l'Índia després del segle viii. Ibn Battuta va visitar la zona al segle xiv i esmenta la comunitat naitia, que es governava per un cadi, i seguien el madhhab xafiïta; una colònia nombrosa vivia a Hinaur o Honavar, sota el govern del sultà que anomena com Djamal al-Din Muhammad. Posteriorment quan els portuguesos es van establir a l'illa de Bombai, molts naities van emigrar a la colònia lusitana. Més endavant, quan Bombai va passar als britànics, van esdevenir una comunitat amb gran influència i riquesa amb control de bona part del comerç. Encara avui dia són influents a la política de Maharashtra.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, VII, 920
# Northmavine

Northmavine o Northmaven (en norrè: Norðan Mæfeið, "la terra al nord del Mavis Grind") és una gran península que sobresurt al nord-oest de l'illa de Mainland, a les Shetland. La península ha format històricament la parròquia civil de Northmavine, i l'àrea moderna del consell comunitari de Northmavine té la mateixa extensió. L'àrea de la parròquia és de 204,1 km².

## Descripció

La península de Northmavine mesura 26 x 13 km. Es troba al nord-oest de l'illa de Mainland i les poblacions més importants són Hillswick, Ollaberry i North Roe. La parròquia civil, escrita Northmaven, comprèn també diverses illes adjacents.
Un istme, Mavis Grind (Mæfeiðs grind), d'uns cent metres d'ample, forma l'única connexió amb la resta de l'illa. La costa està esquitxada per nombroses badies i està formada en gran part per roques altes i escarpades. Té una sèrie de penya-segats alts, fissurats i cavernosos a la costa oest i està format per molts esculls, illots i roques costaneres. L'interior té una quantitat molt reduïda de terra de conreu; consisteix principalment de terrenys accidentats i elevats, que inclou Ronas Hill, el punt més alt de totes les Shetland amb els seus 450 metres.
El far d'Esha Ness, construït el 1929, està situat a la península de Northmavine. El Museu Tangwick Haa conserva la història de Northmavine. També hi són nombroses les restes d'antigues cases de guarda i restes de túmuls i forts.

## Població

En el cens de població provisional realitzat el març de 2017, la població de Northmavine era de 741 persones, la qual cosa donava una densitat de població de 3,6 per km², que és la segona més baixa de les Shetland, després de Fetlar.
| 1931 | ... | 1961 | 1971 | 1981 | 1991 | 2001 | 2011 |
| 1343 | ... | 816 | 696 | 898 | 878 | 841 | 741 |

## Referències

* ↑ «Northmavine» (en anglès). Shetland Heritage. [Consulta: 20 abril 2024].
* ↑ «Parish of Northmaven» (en anglès). scottish-places.info. [Consulta: 20 abril 2024].
* ↑ «Northmavine» (en anglès). Undiscovered Scotland. [Consulta: 20 abril 2024].
* ↑ «Visit Northmavine» (en anglès). northmavine.com. [Consulta: 20 abril 2024].
* ↑ «Esha Ness» (en anglès). Northern Lighthouse Board. [Consulta: 20 abril 2024].
* ↑ «Tangwick Haa Museum» (en anglès). undiscoveredscotland.co.uk. [Consulta: 20 abril 2024].
* ↑ «Shetland in Statistics 2017» (en anglès). Shetland Islands Council, 2017. [Consulta: 20 abril 2024].
# Comunitat de comunes del Ried de Marckolsheim

La Comunitat de comunes del Ried de Marckolsheim (oficialment: Communauté de communes du Ried de Marckolsheim) és una Comunitat de comunes dels departaments del Baix Rin i de l'Alt Rin, a la regió del Gran Est.
Creada al 2012, està formada 18 municipis, dels quals 17 estan al Baix Rin menys Grussenheim que està a l'Alt Rin. La seu es troba a Marckolsheim.

## Municipis
### Baix Rin

* Artolsheim
* Bindernheim
* Bœsenbiesen
* Bootzheim
* Elsenheim
* Heidolsheim
* Hessenheim
* Hilsenheim
* Mackenheim
* Marckolsheim
* Ohnenheim
* Richtolsheim
* Saasenheim
* Schœnau
* Schwobsheim
* Sundhouse
* Wittisheim

### Alt Rin

* Grussenheim

## Referències

* ↑ CC du Ried de Marckolsheim

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# National Westminster Bank

El National Westminster Bank Plc, més conegut com a NatWest, és un banc comercial britànic que forma part del Royal Bank of Scotland des de l'any 2000. Va néixer el 1968 de la fusió dels bancs National Provincial Bank (nascut el 1833 com National Provincial Bank of England) i Westminster Bank (fundat en 1834 com London County and Westminster Bank).
Considerat tradicionalment com un dels big four, quatre grans, NatWest el 2011 tenia una àmplia xarxa de 1.600 oficines i 3.400 caixers automàtics al Regne Unit a més d'un servei de banca en línia, Actionline. Actualment té més de 7,5 milions de clients individuals i ofereix serveis bancaris a 850.000 pimes.
Opera a Irlanda del Nord a través de la subsidiària Ulster Bank. La divisió a l'Estat Espanyol, coneguda com a Solbank, va ser adquirida pel Banc Sabadell el 1996.

## Referències

* ↑ Mosley, Charles (ed.) Burke's Peerage, Baronetage and Knightage (107th ed.) vol.1 (p.1233) Burke's Peerage and Gentry, Wilmington, 2003
* ↑ National Westminster Bank Act 1969 and National Westminster Bank Act 1969 (Appointed Day) Order 1969; registered in England and Wales under the Companies Act 1985, No. 929027

## Enllaços externs

* National Westminster Bank - Lloc web oficial
# Nasarawa

Nasarawa és una ciutat de Nigèria a l'estat de Nasarawa. La ciutat es troba just al nord d'un forquilla al riu Okwa, que és un afluent del riu Benue. Està situada en la intersecció de les carreteres locals que porten a Keffi i als ports del riu Benue de Loko i Umaisha. És capital de l'emirat tradicional de Nasarawa i d'una àrea de govern local (LGA) la qual té una població de 189.835 habitants (cens del 2006).
L'agricultura i la mineria (estany i columbita) són les principals activitats de població predominantment afo de la zona. Nasarawa és un mercat per al nyam, la melca, el mill, la soja, nous de karité i el cotó que es conrea a la zona circumdant. La ciutat disposa d'una escola secundària i un hospital.
# Naschitti

Naschitti (navaho Nahashchʼidí) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 360 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Naschitti tenia 360 habitants, 92 habitatges, i 77 famílies. La densitat de població era de 55,2 habitants per km².
Dels 92 habitatges en un 51,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,1% hi vivien parelles casades, en un 26,1% dones solteres, i en un 16,3% no eren unitats familiars. En el 13% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,91 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,4% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 6,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.750 $ i la renda mediana per família de 42.361 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.667 $ mentre que les dones 28.088 $. La renda per capita de la població era de 13.226 $. Cap de les famílies i el 5,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.
El segons el cens dels Estats Units de 2010 el 96,94% dels habitants són nadius americans i el 2,50% blancs.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Naschitti». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Naschitti». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Copa del Món de Futbol de 1962 - Grup 1

El Grup 1 de la Copa del Món de Futbol 1962, disputada a Xile, estava compost per quatre equips, que s'enfrontaren entre ells amb un total de 6 partits. Els dos millors classificats passaren a jugar la segona fase, els quarts de final.

## Integrants

El grup 1 està integrat per les seleccions següents:
| Unió Soviètica | Iugoslàvia | Uruguai | Colòmbia |

## Classificació

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | GR | Pts | Classificació |
| 1 | Unió Soviètica | 3 | 2 | 1 | 0 | 8 | 5 | 1,600 | 5 | Avança a la segona fase |
| 2 | Iugoslàvia | 3 | 2 | 0 | 1 | 8 | 3 | 2,667 | 4 | Avança a la segona fase |
| 3 | Uruguai | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 6 | 0,667 | 2 | |
| 4 | Colòmbia | 3 | 0 | 1 | 2 | 5 | 11 | 0,455 | 1 | |

## Partits
### Uruguai vs Colòmbia

| Uruguai | 2–1 | Colòmbia |
| Cubilla 56' Sasía 75' | Informe | Zuluaga 19' (p.) |

### Unió Soviètica vs Iugoslàvia

| Unió Soviètica | 2–0 | Iugoslàvia |
| Ivanov 51' Ponedelnik 83' | Informe | |

### Iugoslàvia vs Uruguai

| Iugoslàvia | 3–1 | Uruguai |
| Skoblar 25' (p.) Galić 29' Jerković 49' | Informe | Cabrera 19' |

### Unió Soviètica vs Colòmbia

| Unió Soviètica | 4–4 | Colòmbia |
| Ivanov 8', 11' Chislenko 10' Ponedelnik 56' | Informe | Aceros 21' Coll 68' (o.) Rada 72' Klinger 86' |
El gol que va marcar Marcos Coll en aquest partit (minut 68) va ser el primer gol olímpic que es va anotar en una Copa del Món.

### Unió Soviètica vs Uruguai

| Unió Soviètica | 2–1 | Uruguai |
| Mamykin 38' Ivanov 89' | Informe | Sasía 54' |

### Iugoslàvia vs Colòmbia

| Iugoslàvia | 5–0 | Colòmbia |
| Galić 20', 61' Jerković 25', 87' Melić 82' | Informe | |
# Nazario Sauro

Nazario Sauro (Capodistria, 1880 - Pula, 1916) va ser un irredemptista italià d'Istria, comdecorat amb la medalla d'or al valor militar pel Rei d'Itàlia Víctor Manuel III.
Nazario Sauro va néixer a Capodistria el 1880, quan Istria feia part de l'Imperi Austrohongarès. Va començar a navegar de molt jove i ja als vint anys era Capità d'un petit vaixell.
Els seus ideals irredemptistes -ell era un dels principals representants de l'Irredemptisme italià a Istria- ho van portar a capturar un vaixell austríac el 1914 i portar-lo a Venècia, on es va unir a molts pròfugs italians d'Istria sol·licitant l'entrada en guerra d'Itàlia en contra d'Àustria. Quan Itàlia va entrar en guerra el 1915, Sauro es va enrolar voluntari a la Marina militar italiana. Va ser assignat a una unitat de torpedineres, complint 60 missions de guerra en 14 mesos.
Al juny del 1916 va ser promogut a sotstinent al submarí Giacinto Pullino, rebent també una medalla de plata al valor militar. A l'agost d'aquest mateix any el submarí de Sauro va ser enviat a torpedinar a l'àrea de Fiume, però va quedar encallat i tota la seva tripulació va ser feta presonera pels austríacs del destructor Satellit. Sauro va ser reconegut i sentenciat a mort per un tribunal militar a Pula. Va ser penjat mentre cridava: «Visca l'Itàlia». A la seva memòria li va ser dedicada pel mateix Rei d'Itàlia la medalla d'or al valor militar.

## Reconeixement

Dos vaixells de la Regia Marina van portar el seu nom:
* El destructor "Nazario Sauro", construït el 1926 i enfonsat en combat el 1941.
* El submarí "Nazario Sauro", construït el 1980 i recentment posat fora de servei.

## Condecoracions

    Medalla d'Or al Valor Militar

## Referències

* ↑ El destructor Nazario Sauro en la segunda guerra mundial
* ↑ «Benvenuto sommergibile Nazario Sauro!» (en italià). [Consulta: 28 desembre 2014].
# Coris picta

Coris picta és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des d'Austràlia (des del sud de Queensland fins al nord de Victòria) fins a Nova Zelanda.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cordignano

Cordignano és un municipi italià, dins de la província de Treviso. L'any 2007 tenia 6.888 habitants. Limita amb els municipis de Caneva (PN), Cappella Maggiore, Colle Umberto, Fregona, Gaiarine, Godega di Sant'Urbano, Orsago, Sacile (PN) i Sarmede

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Roberto Campagna | Centredreta |
# Nom oficial

Els noms propis oficials són els reconeguts per les institucions públiques. En el cas dels noms de persona, són els que hom fa constar al Registre Civil en el moment d'inscriure-hi un nounat, i que constaran en tota la documentació d'aquella la persona a mesura que es vagi generant.
Hi ha diferents noms propis oficials: el prenom, el nom del mig, el cognom i el postnom.
# Aracnofòbia

L'aracnofòbia (del grec antic ἀράχνη, arákhnē, 'aranya' i φόβος, phóbos, 'por') és la por intensa i irracional (o fòbia) de les aranyes. És una de les fòbies més comunes i possiblement la fòbia d'animals més estesa. Els afectats procuren mantenir-se allunyats de qualsevol lloc on creuen que hi ha aranyes. Si en veuen una de lluny, potser hauran de fer un esforç per a controlar el seu pànic, que es caracteritza per sudoració, respiració ràpida, taquicàrdia i nàusea. La por de les aranyes pot arribar a determinar el lloc on el fòbic decideix viure, o anar de vacances, i limitar els esports o passatemps dels quals pot gaudir.
Com la majoria de les fòbies, l'aracnofòbia es pot guarir amb tractament psicològic. L'habitual és usar mètodes que exposen gradualment al fòbic a l'animal que el terroritza (dessensibilització sistemàtica), però també s'han proposat sistemes de xoc en els quals l'exposició és de gran intensitat i es realitza sobtadament.

## Referències

* ↑ (anglès) «A Common Phobia». Arxivat de l'original el 2009-08-02. [Consulta: 2 agost 2009]. «There are many common phobias, but surprisingly, the most common phobia is arachnophobia.»
* ↑ (anglès) Lisa Fritscher. «Spider Fears or Arachnophobia», 03-07-2009. Arxivat de l'original el 19 de juny 2009. [Consulta: 8 febrer 2009]. «Arachnophobia, or fear of spiders, is one of the most common specific phobias.»
* ↑ (anglès) «The 10 Most Common Phobias — Did You Know?». Arxivat de l'original el 2009-08-02. [Consulta: 2 agost 2009]. «Probably the most recognized of the 10 most common phobias, arachnophobia is the fear of spiders. The statistics clearly show that more than 50% of women and 10% of men show signs of this leader on the 10 most common phobias list.»
# Arachotus

Arachotus és el nom dels següents llocs:
* Nom d'un riu d'Aracòsia en el període clàssic, probablement el modern riu Argandab a l'Afganistan
* Nom d'un llac d'Aracòsia, probablement el modern Ab-i-Istada a l'Afganistan
# Aracnoide

En astrogeologia, un aracnoide és una gran estructura, probablement d'origen volcànic, que només s'ha trobat a la superfície de Venus. Tenen l'aparença d'ovals concèntrics envoltats per una complexa xarxa de fractures i poden tenir una extensió d'entre 100 i 200 km. Reben el seu nom de la seva semblança amb una teranyina (aracnoide = semblant a una teranyina).
Es localitzen majoritàriament a l'hemisferi nord del planeta en regions planes afectades per compressions regionals de l'escorça. Són semblants als coronae però no tan grans i es diferencien d'aquests per tenir una xarxa de línies blanques radials i concèntriques que els donen l'aparença de teles d'aranya. Les línies radials semblen crestes que s'alcen sobre la superfície.
Igual que els coronae, es creu que el seu origen està lligat a la sortida de magma de l'interior de Venus a la superfície. És per això que generalment es classifiquen com un tipus de volcà, encara que és possible que diferents aracnoides s'hagin format per processos diferents.
Van ser observats per primera vegada per les sondes soviètiques Venera 15 i 16 el 1983 i la seva existència va ser confirmada per la sonda Magellan el 1990. Des de llavors, 265 aracnoides han estat identificats a la superfície de Venus, 55 dels quals tenen nom. Els aracnoides s'identifiquen gairebé sempre com a Corona i, en alguns casos, com a Patera o Mons (per exemple, Maslenitsa Corona, Keller Patera i Mentha Tholus).

## Enllaços externs

* (anglès) Els noms dels 55 aracnoides batejats
# Aquilegia japonica

Aquilegia japonica és una espècie de planta fanerògama que pertany a la família de les ranunculàcies.

## Morfologia

Aquilegia japonica té les seves tiges de 15 a 40 cm d'alçada, amb escassa difusió pubescent, sense ramificació o ramificació apical. Té poques fulles basals, biternades; el pecíol fa entre 3,9 a 19 cm; el seu limbe foliar és per sota escàs pubescent o glabre, per sobre glabre; els folíols laterals obliquament flàccid a obovats; folíol central àmpliament obovat a flàccid, 0,9 a 2,4 × 1,3 a 3,3 cm, trilobulat i segments amb 2 o 3 dents obtusos. Les inflorescències són d'1 a 3 flors; les bràctees són lineals i lanceolades, de 4 a 7 mm, d'1 lòbul fins a 3 lòbuls. El diàmetre de les seves flors fan entre 3,5 a 4,2 cm i el seu pedicel entre 1 a 2,5 cm. Els estams són tan llargs com els pètals; les anteres són grogues o grisenques, àmpliament el·lipsoides, d'uns 2 mm. Els estaminodis són blancs d'uns 8 mm. Té 5 pistils glabres. L'ovari fa uns 6 mm. Els fol·licles fan entre 1,5 a 2,5 cm i els estils persistents fan uns 5 mm. Floreix al juliol.

## Distribució i hàbitat

La distribució natural d'Aquilegia japonica es troba al sud les províncies xineses de Heilongjiang i a l'est de Jilin, al Japó i a Corea.

## Taxonomia

Aquilegia japonica va ser descrita per Takenoshin (Takenosin) Nakai i Hiroshi Hara i publicat a Botanical Magazine, Tokyo 49: 7, a l'any 1935.

### Etimologia

Aquilegia: nom genèric que deriva del llatí aquila = "àguila", en referència a la forma dels pètals de la qual se'n diu que és com l'urpa d'una àguila.
japonica: epítet geogràfic que designa al Japó.

## Referències

* 1 2 «Aquilegia japonica» (en anglès). Flora of China. [Consulta: 19 maig 2020].
* ↑ «Aquilegia japonica» (en anglès). Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 19 maig 2020].
* ↑ «Aquilegia japonica» (en anglès). Ipni.org. International Plant Name Index. [Consulta: 19 maig 2020].
* ↑ A Epítets Botànics

## Enllaços externs

* Wu, Zhengyi; Raven, Peter H.; Hong, Deyuan. Science Press i Missouri Botanical Garden Press. Flora of China, Illustrations Volume 6, Caryophyllaceae through Lardizabalaceae (en anglès). 1a, 1 de juny de 2003, p. 281. ISBN 9781930723252 [Consulta: 19 maig 2020].
# Arkhànguelskoie (Pliassovatka)

Arkhànguelskoie - Архангельское (rus) - és un poble de l'óblast de Vorónej, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 125 habitants. Pertany al municipi de Pliassovatka.

## Referències

* ↑ Село Бобяково на карте
* ↑ Всероссийская перепись населения 2010 года. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Воронежской области
* ↑ Расстояние от Анны до Бобякова