OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# John Acquaviva

John Acquaviva (Orsara di Puglia, 19 de novembre de 1963) és un discjòquei, productor i empresari musical canadenc d'origen italià. Després d'haver format part del circuit internacional de DJ des de la fundació de Plus 8 Records el 1990, Acquaviva va assolir el seu cim comercial el 2006 quan va arribar al número 22 de la llista de DJ Mag.

## Trajectòria

Acquaviva va començar la seva carrera artística a la ciutat de Detroit on va actuar amb el nom de J'acquaviva+8. Allà conèixer Richie Hawtin a la discoteca The Shelter. El 1989, Acquaviva i Hawtin van fundar el que es convertiria en un dels segells més coneguts i influents del món, Plus 8 Records, que va situar John Acquaviva i Richie Hawtin a l'avantguarda del moviment internacional de la música electrònica i la «cultura de club». El maig de 1990 van publicar els primers discos del segell, Elements of Tone i We Shall Overcome.
El 1993, Acquaviva i Hawtin també van fundar Definitive Recordings. Acquaviva va ser un dels músics que es va adonar i va abraçar la revolució digital de la música electrònica el 2000 defensant Final Scratch, un programari que permet punxar temes en format mp3 a través dels plats, com si es tractés de vinils convencionals. Després d'aquest èxit, Acquaviva va fer un pas més i va fundar Beatport, la botiga en línia de música de ball més gran del món.

## Referències

* ↑ «John Acquaviva i Marc Marzenit, dissabte a la Seu Vella». Segre, 27-09-2023. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ «John Acquaviva» (en castellà). DJ Mag, 15-05-2018. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ «John Acquaviva i Robbie Rivera seran els caps de cartell del primer festival Salou Sound Festival». El Punt Avui, 14-08-2009. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ Sicko, Dan. Techno Rebels: The Renegades of Electronic Funk. Wayne State University Press, 2010. ISBN 0814337120.
* ↑ «John Acquaviva presenta nuevo disco | Actualidad» (en espanyol europeu). Los 40, 16-11-2003. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ «¿Qué o quién hay detrás de Beatport?» (en espanyol europeu), 14-12-2014. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ Cuesta, Albert. «Sónar+D (dia 1): Músics empresaris d’ells mateixos». Ara, 15-06-2017. [Consulta: 26 maig 2024].
# Psíax

Psíax (flor. c. 525 – 510 aC) fou un pintor d'atuells ceràmics.
Va exercir un paper important en la transició de la ceràmica de figures negres a la ceràmica de figures vermelles. Antigament anomenat «el pintor de Menó», després va ser anomenat Psíax per la seva signatura en una àmfora de figures vermelles (Filadèlfia, Universitat de Pennsilvània, Museu Universitari, 5399).
Va signar dues figures vermelles en sengles alabastres i ambdues portaven la signatura del terrissaire Hílinos (Karlsruhe, Badisches Landesmuseum, 242, i Odessa, Museu Nacional d'Art Bogdan i Varvara Khanenko, 0.25).

## Obres (selecció)

* Brescia, Museu de Santa Giulia
    Àmfora de figures negres.
* Karlsruhe, Badisches Landesmuseum
    242, alabastre de figures vermelles (signat pel terrissaire Hílinos).
* Londres, Museu Britànic
    1980.10-29.1 (anteriorment al castell d'Ashby), àmfora de figures negres al coll (terrissaire: Andòcides).
       Anvers del coll: Dionís entre dos sàtirs. Revers: guerrer damunt d'un carro en perspectiva frontal, entre dos joves.
* Madrid, Museu Arqueològic Nacional d'Espanya
    11008 (L 63), àmfora (terrissaire: Andòcides).
       Anvers: Apol·lo amb una cítara entre Àrtemis, Leto i Ares. Revers: Dionís amb un càntar (kantharos) entre sàtirs i mènades.
* Malibu, Museu J. Paul Getty
    86.AE.278, copa de figures vermelles.
    90.AE.122, mast de figures negres.
* Nova York, Metropolitan Museum of Art
    63.11.6, àmfora de figures vermelles a la panxa i negres a la boca.
       Anvers: Hèracles i Apol·lo lluitant pel trípode dèlfic. Revers: Dionís amb un càntar entre mènades i sàtirs (imatges de la boca: Psíax; imatges principals: pintor d'Andòcides).
* Odessa, Museu Nacional d'Art Bogdan i Varvara Khanenko
    0.25, alabastre de figures vermelles (signada; terrissaire: Hílinos).
* Filadèlfia, Museu Universitari
    5399, àmfora de figures vermelles (terrissaire: Menó)

## Referències

* ↑ Getty Museum, biografia de Psíax
* ↑ Arxiu Beazley de la Universitat d'Oxford, àmfora del Museu de Santa Giulia de Brescia
* ↑ Museus de Brescia Arxivat 2016-11-27 a Wayback Machine., galeria d'imatges del Museu de Santa Giulia
* ↑ Arxiu Beazley de la Universitat d'Oxford, alabastre 242 del Badisches Landesmuseum de Karlsruhe
* ↑ Perseus, àmfora 1980.10-29.1 del British Museum
* ↑ Arxiu Beazley de la Universitat d'Oxford, àmfora 11008 del Museu Arqueològic Nacional de Madrid
* ↑ Museu Getty, copa àtica de figures vermelles de tipus A
* ↑ Museu Getty, mast àtic de figures negres
* ↑ Metropolitan Museum of Art, àmfora de terracota 63.11.6
* ↑ Arxiu Beazley de la Universitat d'Oxford, alabastre 0.25 del Museu Nacional d'Art d'Odessa
* ↑ Arxiu Beazley de la Universitat d'Oxford, àmfora 5399 del Museu Universitari de Filadèlfia

## Enllaços externs

* Getty Museum, biografia de Psíax (anglès)
# Paralonchurus goodei

Paralonchurus goodei és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 35 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja principalment cucs i d'altres invertebrats marins.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic oriental: des de Mèxic fins al Perú.

## Ús comercial

És comú als mercats locals.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bocourt F., 1869. Descriptions de quelques reptiles et poissons nouveaux appartenant à la faune tropicale de l'Amérique. Nouv. Arch. Mus. Hist. Nat. Paris v. 5. 19-24.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & Evermann, B. W., 1898. The fishes of North and Middle America: a descriptive catalogue of the species of fish-like vertebrates found in the waters of North America, north of the Isthmus of Panama. Part II. Bulletin of the United States National Museum Núm. 47: i-xxx + 1241-2183.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Chao, L.N., 1995. Sciaenidae. Corvinas, barbiches, bombaches, corvinatas, corvinetas, corvinillas, lambes, pescadillas, roncachos, verrugatos. p. 1427-1518. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para identificación de especies para los fines de la pesca. Pacífico Centro-oriental. 3 volums. 1813 p.
* 1 2 Chao, L.N., 1995.
* ↑ Béarez, P., 1996. Lista de los peces marinos del Ecuador continental. Rev. Biol. Trop. 44(2):731-741.
* ↑ Escobar-Fernández, R. i M. Siri, 1997. Nombres vernáculos y científicos de los peces del Pacífico mexicano. Universidad Autónoma de Baja California, Sociedad Ictiológica Mexicana, A.C. Mexico.
* ↑ Sánchez, A.C., 1997. Listado taxonómico de las especies marinas identificadas en los océanos Pacífico y Atlántico (Caribe) de Nicaragua. Ministerio de Economía y Desarrollo. MEDE PESCA. Managua. 28 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Montecarlo (Itàlia)

Montecarlo és un comune (municipi) de la província de Lucca, a la regió italiana de la Toscana, situat uns 50 km a l'oest de Florència i uns 12 km a l'est de Lucca.

## Història

El fort i el poble de Montecarlo va ser fundat el 1333 pel futur rei de Bohèmia i emperador del Sacre Imperi Romanogermànic Carles IV (Montecarlo en italià significa "muntanya de Carles"), que va alliberar la propera ciutat de Lucca de la República de Pisa. Tanmateix, un veritable assentament només va aparèixer després que la República de Florència destruís el castell de Vivinaia i les autoritats de la República de Lucca van traslladar la població al mateix turó del castell de Carles.
Montecarlo va ser una possessió de la República de Florència des de 1437.

## Llocs d'interès

* Sant'Andrea - Col·legiata construïda per primera vegada al segle xiv, però gran part de l'estructura, inclòs l'interior, va ser reformada el 1783. És l'edifici més alt del poble. La cripta conserva l'arquitectura romànica.
* San Piero in Campo - Pieve o "església parroquial rural" al peu del castell de Montecarlo. L'edifici, entre els primers esmentats en els documents medievals de Lucca, té un dels campanars més antics de tota la diòcesi de Lucca. L'església va ser completament reconstruïda al segle xii i una altra vegada després que el poble fos destruït al segle xiv.
* Rocca del Cerruglio - Castell.
* Teatro dei Rassicurati - Teatre fundat el 1795.

## Ciutats agermanades

Montecarlo està agermanat amb:
* Karlštejn, República Txeca, des de 2002
* Althen-des-Paluds, França, des de 2003
* Mylau, Alemanya, des de 2006

## Enllaços externs

* Montecarlo - Lloc web oficial (italià)
# Cirurgia abdominal

El terme cirurgia abdominal cobreix àmpliament els procediments quirúrgics que impliquen l'obertura de l'abdomen (laparotomia). La cirurgia de cada òrgan abdominal es tracta per separat en relació amb la descripció d'aquest òrgan (vegeu estómac, ronyó, fetge, etc.).

## Tipus

A continuació es descriuen les cirurgies abdominals més habituals.
* Apendicectomia: obertura quirúrgica de la cavitat abdominal i extirpació de l'apèndix. Normalment, es realitza com a tractament definitiu de l'apendicitis, encara que de vegades l'apèndix s'elimina profilàcticament incidentalment a un altre procediment abdominal.
* Cesària (també coneguda com a cesària): procediment quirúrgic en el qual es fan una o més incisions a través de l'abdomen de la mare (laparotomia) i úter (histerotomia) per donar a llum un o més nadons o, rarament, treure un fetus mort.
* Cirurgia d'hèrnia inguinal: la reparació d'una hèrnia inguinal.
* Laparotomia exploradora: obertura de la cavitat abdominal per a l'examen directe del seu contingut; per exemple, per localitzar una font d'hemorràgia o trauma. Pot o no anar seguit per la reparació o l'eliminació del problema principal.
* Laparoscòpia: una aproximació mínimament invasiva de la cirurgia abdominal on s'insereixen tubs rígids a través de petites incisions a la paret abdominal. Els tubs permeten la introducció d'una petita càmera, instruments quirúrgics i gasos a la cavitat per a la visualització directa o indirecta i el tractament de l'abdomen. L'abdomen s'infla amb diòxid de carboni per facilitar la visualització i, sovint, s'utilitza una petita càmera de vídeo per mostrar el procediment en un monitor al quiròfan. El cirurgià manipula instruments dins de la cavitat abdominal per realitzar procediments com la colecistectomia (extirpació de la vesícula biliar), el procediment laparoscòpic més comú. El mètode laparoscòpic accelera el temps de recuperació i redueix la pèrdua de sang i la infecció en comparació amb el mètode "obert" tradicional.
# Turkcell Super Lig 2007-08
## Classificació

| | Equip | Pts | J | G | E | P | GF | GC | Dif | |
| 1. | Galatasaray SK | 79 | 34 | 24 | 7 | 3 | 64 | 23 | +41 | Champions League 3a Ronda de Classificació |
| 2. | Fenerbahçe SK | 73 | 34 | 22 | 7 | 5 | 72 | 37 | +35 | Champions League 2a Ronda de Classificació |
| 3. | Beşiktaş JK | 73 | 34 | 23 | 4 | 7 | 58 | 32 | +26 | UEFA Cup 1a Ronda |
| 4. | Sivasspor | 73 | 34 | 23 | 4 | 7 | 57 | 29 | +28 | Copa Intertoto |
| 5. | Kayserispor | 55 | 34 | 15 | 10 | 9 | 50 | 31 | +19 |
| 6. | Trabzonspor | 49 | 34 | 14 | 7 | 13 | 44 | 39 | +5 |
| 7. | Denizlispor | 45 | 34 | 13 | 6 | 15 | 48 | 48 | +0 |
| 8. | Gaziantepspor | 43 | 34 | 11 | 10 | 13 | 36 | 45 | -9 |
| 9. | Ankaragücü | 43 | 34 | 11 | 10 | 13 | 36 | 44 | -8 |
| 10. | Ankaraspor | 41 | 34 | 10 | 11 | 13 | 35 | 38 | -3 |
| 11. | Gençlerbirliği OFTAS | 40 | 34 | 10 | 10 | 14 | 30 | 36 | -6 |
| 12. | İstanbul Büyükşehir | 38 | 34 | 10 | 8 | 16 | 44 | 47 | -3 |
| 13. | Bursaspor | 38 | 34 | 9 | 11 | 14 | 31 | 40 | -9 |
| 14. | Konyaspor | 36 | 34 | 10 | 6 | 18 | 37 | 64 | -27 |
| 15. | Gençlerbirliği SK | 35 | 34 | 9 | 8 | 17 | 44 | 51 | -7 |
| 16. | Vestel Manisaspor | 29 | 34 | 7 | 8 | 19 | 42 | 62 | -20 | Descens de Categoria |
| 17. | Çaykur Rizespor | 29 | 34 | 7 | 8 | 19 | 32 | 64 | -32 | Descens de Categoria |
| 18. | Kasımpaşa SK | 29 | 34 | 8 | 5 | 21 | 26 | 56 | -30 | Descens de Categoria |

## Màxims golejadors

| Jugador | Equip | Nacionalitat | Gols |
| Semih Şentürk | Fenerbahçe | Turquia | 17 |
| Filip Hološko | Manisaspor/Beşiktaş JK | Eslovàquia | 15 |
| Alex | Fenerbahçe | Brasil | 14 |
| Antonio de Nigris | Gaziantepspor/Ankaraspor | Mèxic | 14 |
| Umut Bulut | Trabzonspor | Turquia | 14 |
| Mehmet Yıldız | Sivasspor | Turquia | 14 |
# Hyalospectra

Hyalospectra és un gènere de papallones nocturnes de la subfamília Drepaninae.

## Taxonomia

* Hyalospectra altipustularia Holloway, 1998
* Hyalospectra diaphana Warren, 1922
* Hyalospectra dierli Holloway, 1998
* Hyalospectra grisea Warren, 1906
* Hyalospectra labi Holloway, 1998
* Hyalospectra pustularia (Walker, 1861)

## Espècies antigues

* Hyalospectra arizana Wileman, 1911
* Hyalospectra hyalinata Moore, 1867

## Referències

* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; et al. «Hyalospectra» (en anglès). The Global Lepidoptera Names Index [Natural History Museum], 2003.
# Virrei de València

El Virrei de València, que va substituir el Lloctinent general que havia exercit la mateixa funció al segle XV, era la més alta magistratura delegada de la Corona de la Monarquia Hispànica al regne de València, constituint una mena d'alter ego del monarca, que el nomenava entre els membres de l'alta noblesa castellana.
A l'Edat Mitjana el rei Martí l'Humà ja va crear un precedent en nomenar el 1403 virrei de València a Ferran López de Luna, amb caràcter extraordinari per fer front a la violència nobiliària entre els Centelles i els Vilaragut.
El càrrec es va institucionalitzar de forma permanent el 1520 durant el regnat de Carles I i, després del llarg Virregnat de Germana de Foix de la primera meitat del segle XVI, sempre va recaure en membres de l'alta noblesa castellana, amb subsegüent castellanització de la noblesa valenciana, sobre la qual el virrei i la seua petita cort van exercir una gran influència. Tot i ser un representant de la Corona, l'alta extracció social dels seus titulars no els convertia en buròcrates, i per això no van tenir una secretària oficial per a les seves funcions. En principi la durada del càrrec tenia un límit de tres anys, però molts virreis van sobrepassar aquest termini.
El Virrei, que en teoria gaudia d'amplis poders, entre d'altres presidia l'Audiència de València, a la pràctica, en no tenir una força armada pròpia, havia de buscar la cooperació de l'elit del regne per poder exercir les seves funcions. Les seues decisions i les dels seus oficials podien ser revocades per les Corts del Regne de València si contravenien els Furs de València. Després de la reunió de les darreres Corts el 1645, aquesta potestat va passar a la Junta d'Electes dels tres estaments que podia decidir la constitució d'una ambaixada que anava a la cort del monarca a Madrid per presentar directament al rei els possibles contrafurs dels seus oficials al Regne.

## Vegeu també

* Llista de virreis de València

## Notes

* ↑ Violacions dels furs valencians.

## Referències

* ↑ Furió Diego, Antoni. Història del País Valencià. Institució Alfons el Magnànim-Centre Valencià d'Estudis i d'Investigació, 1 octubre 1995, p. 251 (Fora de Col·lecció). ISBN 978-84-7822-159-2.
* ↑ Casey, James; Chust Calero, Manuel; Narbona Vizcaíno, Rafael; Ribes Iborra, Vicente; Cerdà Pérez, Manuel. «De Regne a Província, de la València foral a la absolutista (1609-1707)». A: Història del poble valencià (en castellà). II. [València]: Levante-EMV, 1988, p. 453-472. ISBN 8440437668.
* ↑ Furió Diego, Antoni, 1 octubre 1995.
* ↑ Casey, James, 1988.
# Joaquim Sellés i Codina

Joaquim Sellés i Codina (Barcelona, 1906 — Barcelona, 15 de maig de 1995) fou un arquitecte català.
Era fill de l'arquitecte Salvador Sellés i Baró. Estudià a l'Escola de Barcelona (1923-1930). Treballà per a l'Ajuntament de Barcelona del 1931 al 1976, on fou cap del Servei de Sanitat i Beneficència (1950-1956), del Servei d'Edificis Administratius (1956-1967) i del Servei d'Abastaments i Patrimoni Municipal (1967-1976). Com a arquitecte, va construir de l'edifici dels jutjats (amb Joaquim Porqueres i Banyeres), la Clínica Puigvert, la Clínica Corachán, l'Hospital de l'Esperança, l'Asil del Port (després Escola Bàrkeno), el Cinema Verdi i el Frontó Chiqui (Txiki-Alai). També restaurà l'església de Sant Jaume de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Joaquim Sellés i Codina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Qiryat Tivon

Qiryat Tivon (en hebreu: קריית טבעון) és un consell local del districte de Haifa d'Israel. Es troba a la regió muntanyosa entre les valls de Zabuló i Jizreel, a 15 km al sud-est de Haifa, camí de Natzaret.
El municipi fou fundat el 1958 agrupant tres nuclis urbans: Tivon (fundat el 1947), Qiryat Amal i Elroi (tots dos de finals dels anys vint). El 1979 s'hi uní la població de Qiryat Haroixet.
Qiryat Tivon és conegut per la seva proximitat al parc nacional de Bet Xearim. Al parc s'hi troben nombroses restes arqueològiques dels segles II, III i IV dC, entre les quals destaquen una necròpoli jueva.

## Ciutats agermanades

* Braunschweig (Alemanya)
* Compiègne (França)

## Vegeu també

* Oranim Academic College
* Kfar Tikvà
# Daring Daughters

Daring Daughters és una pel·lícula de melodrama estatunidenca de 1933, dirigida per Christy Cabanne. És protagonitzada per Marian Marsh, Kenneth Thomson i Joan Marsh, i es va estrenar el 25 de març de 1933.

## Argument

Terry Cummings és una dona cínica que creu que tots els homes només volen aconseguir una cosa de les dones. Quan la seva germana petita, Betty, la ve a visitar a la ciutat amb el seu xicot, Edgar Barrett, desaprova el seu compromís perquè sent que l'Edgar no guanya prou diners. Mentrestant, la Terry és perseguida per Alan Preston, que treballa a l'oficina de borsa del seu oncle, que es troba al mateix edifici que la parada de cigars on treballa la Terry. Ella és resistent a ell al principi, però finalment s'enamora, malgrat els seus recels sobre tots els homes.
La Betty és convidada a una festa per un grup d'amics a casa d'en Joby Johnson, un famós playboy. Ell l'emborratxa i diu als seus amics que la posin a la seva habitació per dormir, i després els fa sortir de casa seva, amb la intenció d'aprofitar-se d'ella. Tanmateix, els seus plans es veuen frustrats quan s'adona que una de les noies s'ha quedat enrere per protegir la jove, i l'ajuda.
Adonant-se que la seva germana estaria millor casada, li demana mil dòlars a l'Alan perquè els pugui donar a l'Edgar i pugui començar el seu propi negoci. L'Alan rep els diners de l'empresa de corretatge del seu oncle, sense dir-ho al seu oncle. Més tard substitueix els fons, però la seva relació amb la Terry es tensa i els dos es separen. Tanmateix, més tard es reconcilien.

## Repartiment

* Marian Marsh com Terry Cummings
* Kenneth Thomson com Alan Preston
* Joan Marsh com Betty Cummings
* Bert Roach com Joby Johnson
* Allen Vincent com Edgar Barrett
* Lita Chevret com Gwen Moore
* Richard Tucker com Lawton
* Arthur Hoyt com Hubbard
* Florence Roberts com àvia

## Recepció

The Film Daily va donar a la imatge una mala crítica, afirmant: "La producció feble no aconsegueix impressionar amb una història divagant sense la motivació adequada". Consideraven que era un guió confús amb una direcció feble i només un treball de càmera just. Harrison's Reports també li va donar una crítica negativa, titllant-lo de "mediocre" i de "moviment lent". Van sentir que els personatges eren antipàtics i que el so i la fotografia eren pobres. Motion Picture Herald li va fer una crítica més positiva, afirmant que era una "molt bona imatge del programa", amb una "història interessant". Consideraven que l'actuació era bona, tot i que sentien que la trama era confusa de vegades.

## Referències

* ↑ «Daring Daughters». American Film Institute. Arxivat de l'original el 9 març 2018. [Consulta: 8 març 2018].
* ↑ «Marion Marsh in "Daring Daughters"». , 25-03-1933, p. 3 [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ «"Daring Daughters" with Marion Marsh». , 22-04-1933, p. 63 [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ «What the Picture Did For Me: Tower: Daring Daughters». , 20-05-1933, p. 47 [Consulta: 22 abril 2023].
# Montecassino

«Montecassino o Monte Cassino» té aquests significats:
* Monte Cassino, puig rocallós a l'oest de la ciutat de Cassino (Itàlia central)
* Abadia de Montecassino, monestir benedictí al sud del Laci fundat per Sant Benet de Núrsia
* Abadia territorial de Montecassino, divisió administrativa eclesiàstica
* Batalla de Montecassino, sèrie de batalles de la Segona Guerra Mundial amb la intenció de travessar la Línia Gustav, i prendre Roma pels Aliats
# Estadi Apóstolos Nikolaidis

Propietat del Panathinaikos AO, l'estadi Apostolos Nikolaidis va ser inaugurat el 1922. Té una capacitat de 16.620 espectadors.

## Enllaços externs

* http://www.pao.gr/ (en grec)
* http://www.greenwebfans.com Arxivat 2008-05-18 a Wayback Machine. (en grec)
* Historia del'Estadi (eng)
# Turkey (Carolina del Nord)

Turkey és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 262 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Turkey tenia 262 habitants, 93 habitatges i 70 famílies. La densitat de població era de 252,9 habitants per km².
Dels 93 habitatges en un 31,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,5% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 24,7% no eren unitats familiars. En el 22,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,34.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,5% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.107 $ i la renda mediana per família de 23.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.313 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 10.622 $. Entorn del 25,8% de les famílies i el 35% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Turkey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Turkey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
Viccionari