OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bitra

«Bitra» té aquests significats:

## Geografia

* Juz' de Yiynaw-Bitra, part d'un districte islàmic de Mallorca
* Illa Bitra, illes de les Amindives
# Vernon Valley

Vernon Valley és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2000 tenia 1.737 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vernon Valley tenia 1.737 habitants, 544 habitatges, i 473 famílies. La densitat de població era de 254 habitants/km².
Dels 544 habitatges en un 50,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 79,8% hi vivien parelles casades, en un 5,1% dones solteres, i en un 12,9% no eren unitats familiars. En el 9,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,45.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,7% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 32% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 5,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 74.943 $ i la renda mediana per família de 75.468 $. Els homes tenien una renda mediana de 56.033 $ mentre que les dones 36.219 $. La renda per capita de la població era de 23.801 $. Aproximadament el 0,8% de les famílies i l'1,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vernon Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vernon Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Marcel Amont

Marcel Jean-Pierre Balthazar Miramon, més conegut com Marcel Amont (Bordeus, 1 d'abril de 1929 - Saint-Cloud, 8 de març de 2023), fou un famós cantant i compositor francès de música popular en la dècada dels 60 i dels 70. Se'l va considerar, amb Annie Cordy, Line Renaud i Hugues Aufray com un dels darrers grans representants del music-hall a França.
Marcel Amont, fidel als seus orígens bearnesos (els seus pares eren originares del poble aspalès de Borça), va gravar alguns discos en bearnès. Aquests discos contenen cançons tradicionals i textos d'autors clàssics de la literatura bearnesa i gascona, com ara Jacob de Gassion, Xavier Navarrot, Alexis Peyret o Simin Palay. El seu compromís a favor de les lletres occitanes va quedar plasmat al seu llibre Comment peut-on être gascon?

## Àlbums d'estudi
### Discografia en francès

* 1958 : A l'Olympia (en viu)
* 1959 : Bleu, blanc, blond
* 1961 : Dans le coeur de ma blonde
* 1961 : Marcel Amont
* 1962 : Récital 1962
* 1962 : Un mexicain
* 1962 : Ferme tes jolis yeux
* 1962 : Nos chansons de leurs 20 ans
* 1963 : Fantaisie sur des airs d' opérettes
* 1963 : Le barbier de seville
* 1965 : Ah c'qu'on a rigolé dimanche
* 1965 : Chansons des iles et d'ailleurs
* 1975 : Pourquoi tu chanterais pas ?
* 1979 : Un autre Amont
* 1982 : D'hier - d'aujourd'hui
* 2006 : Décalage Horaire
* 2017 : L'éternel amoureux (Compilació)
* 2018 : Intégrale 1956-1962 (Compilació)

### Discografia en occità

* 1962 : Chansons de la vallée d'Aspe, du Béarn et des Pyrénées
* 1979 : Que canta en biarnés
* 1981 : Que conta en bearnés
* 1981 : La Hesta
* 1987 : Marcèu Amont canta los poètas gascons
* 1997 : Marcèu Amont canta los poètas gascons (en CD)

## Referències

* ↑ Léna Lutaud. «Mort de Marcel Amont, l'homme qui donnait tout pour la chanson», 08-03-2023. [Consulta: 9 març 2023].
* ↑ «Plus personne ne veut assurer le chanteur Marcel Amont !» (en fr-fr). , 28-12-2016 [Consulta: 10 juliol 2018].
* ↑ admin. «Death of Marcel Amont, the man who gave everything for the song» (en anglès americà), 08-03-2023. [Consulta: 5 abril 2023].
* ↑ «Marcel Amont, de Borce et d'Aspe» (en francès). La République des Pyrénées, 25-07-2010. [Consulta: 7 gener 2020].
* ↑ «Es mort Marcèl Amont» (en occitan). [Consulta: 5 abril 2023].
* Aquesta obra conté una traducció derivada de Marcel Amont de Wikipedia en francès, publicada pels seus editors sota la Llicència de documentació lliure de GNU i la Llicència Creative Commons Atribució-CompartirIgual 3.0 Unported.

## Bibliografia

* Amont, Marcel. Comment peut-on être gascon ? (en francès). Atlantica, 2001. ISBN 978-2843944505.
# Museu Marítim

«Museu Marítim» té aquests significats:
* Museu Marítim de Barcelona
* Museu Marítim, Fluvial i Portuari de Rouen
* Museu Marítim de Dubrovnik
* Museu Marítim de Greenwich
# Cantó de Lió-II

El cantó de Lió-II era una divisió administrativa francesa del departament del Roine. Comptava amb part del municipi de Lió. Va desaparèixer el 2014.

## Municipis

* Comprèn el districte 1r de Lió.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Édouard Herriot | radical |
| 1951-1953 | André Lassagne | RPF |
| 1953-1976 | Yvonne Ruby | Divers droite |
| 1976-1982 | Charles Béraudier | Divers droite |
| 1982-1994 | Marie-Françoise Frobert | RPR |
| 1994-1996 | Gabriel Caillet | Divers droite |
| 1996-2014 | Gilles Buna | Verts |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Zhao Yuan

Zhao Yuan (xinès simplificat: 赵原; xinès tradicional: 趙原; pinyin: Zhào Yuán) fou un pintor xinès que va viure sota la dinastia Yuan i la dinastia Ming. Va néixer a Yin Cheng actualment Yingxian, província de Shandong. No es coneixen les dates exactes del seu naixement ni de la seva mort. Va residir a Suzhou. Va ser condemnat a mort per ordre de l'emperador.
El seu estil presenta similituds amb el de Wang Meng. De les obres que es conserven d'aquesta artista cal mencionar el Pavelló del sostre de palla. Obres de Zhao Yuan es troben al següents museus: Acadèmia de les Arts d'Honolulu, Museu de Xangai i el Museu Nacional del Palau de Taipei.

## Bibliografia

* Dictionnaire des peintres,sculpteurs, dessinateurs et graveurs (Dictionnaire Bénézit).1999, ISBN 2700030249

## Enllaços externs

* http://www.china-on-site.com/pages/painter/1031.php Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Vernonia (Oregon)

Vernonia és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 2.228 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vernonia tenia 2.228 habitants, 789 habitatges, i 583 famílies. La densitat de població era de 558,6 habitants per km².
Dels 789 habitatges en un 41,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,4% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 26% no eren unitats familiars. En el 20,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 18,9% de 45 a 60 i un 9,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.181$ i la renda mediana per família de 48.563$. Els homes tenien una renda mediana de 37.447$ mentre que les dones 24.219$. La renda per capita de la població era de 16.647$. Aproximadament el 8,6% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vernonia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vernonia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Marcel Achard

Marcel Augustin Ferréol, conegut com a Marcel Achard, va ser un dramaturg i escriptor francès (guionista de comèdies sentimentals), nascut el 5 de juliol de 1899 a Sainte-Foy-lès-Lyon (Rhône) i traspassat el 4 de setembre de 1974 a París. La popularitat de les seves comèdies sentimentals el va fer una persona molt reconeguda i distingida en els cercles literaris i teatrals del seu país.
Ferréol tenia una gran capacitat per aprendre coneixements amb rapidesa, per la qual cosa el 1917, enmig de la Primera Guerra Mundial i amb 17 anys, va ser mestre rural del seu poble natal. El 1919, a l'edat de 20 anys, Ferréol decideix marxar a París, on va començar treballant com a promotor d'espectacles del Théâtre du Vieux-Colombier i com a periodista del diari francès Le Figaro.
Les seves obres publicades durant la Segona Guerra Mundial van ser reeixides i aclamades pel públic, encara que després de la guerra va rebre algunes crítiques negatives, les quals l'assenyalaven despectivament com "L'especialista en l'amor", per les seves característiques exagerades d'amor imaginari en les seves publicacions.

## Obra dramàtica

* Voulez-vous jouer avec moâ (1923)
* Malbrough s'en va-t-en guerre (1924)
* Je ne vous aime pas (1926)
* La vie est belle (1928)
* Jean de la Lune (1929)
* La Belle Marinière (1929)
* Domino (1932), estrenada per Louis Jouvet
* Petrus (1933)
* Noix de coco (1936)
* Le Corsaire (1938)
* Adam (1939)
* Auprès de ma blonde (1946)
* Nous irons à Valparaiso (1947)
* Le Moulin de la Galette (1951)
* Les Compagnons de la marjolaine (1953)
* Patate (1957)
* L'Idiote (1960) estrenada al Teatre Antoine
* L'Amour ne paie pas (1963)

## Referències

* ↑ Dictionnaire de la litterature francaise du XXe siecle.. France: Encyclopædia Universalis, [2016]. ISBN 2-85229-147-9.
# Alcàmenes

Alcàmenes és el nom dels següents personatges:
* Alcàmenes d'Esparta, rei d'Esparta
* Alcàmenes de Lesbos, militar i polític de l'illa de Lesbos
* Alcàmenes d'Atenes, destacat escultor atenenc
# Plectorhinchus faetela

Plectorhinchus faetela és una espècie de peix de la família dels hemúlids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Mar Roig.

## Referències

* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W.N. (ed.), 2003. Catalog of fishes. Updated database version of March 2003. Catalog databases as made available to FishBase in March 2003.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cantó de Lió-III

El cantó de Lió-III era una divisió administrativa francesa del departament del Roine. Comptava amb part del municipi de Lió. Va desaparèixer el 2014.

## Municipis

* Comprèn el 4t districte de Lió, inclosos els barris de La Croix-Rousse i Serin.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1955-1961 | Marcel Laugier | Divers droite |
| 1961-1967 | Édouard Charret | UNR |
| 1967-1973 | Marie-Antoinette Maurice | Divers gauche, després PS |
| 1973-1979 | Pierre Faussurier | Divers droite |
| 1979-1998 | Jean-Paul Bonnet | app. RPR |
| 1998-2004 | Gabriel Caillet | RPR |
| 2004-2011 | Dominique Bolliet | PS |
| 2011-2014 | Raymonde Poncet | EELV |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Illa Killiniq

L'illa Killiniq és una de les illes deshabitades de l'Arxipèlag Àrtic Canadenc, al sud-est de Nunavut, Canadà. Situada a l'extrem nord de Labrador, entre la badia d'Ungava i el estret de Davis, destaca pel fet que conté l'única frontera terrestre entre Nunavut i Terranova i Labrador. Té una superfície de 269 km² i un perímetres de 196 km.
El punt més septentrional de Terranova i Labrador és el cap Chidley, que es troba en aquesta illa. La massa terrestre identificable més gran són les muntanyes Torngat, que formen part de la Serralada Àrtica, que van del nord al sud de l'illa.
Fins a 1978 hi va existir una comunitat inuit, coneguda pels europeus des de 1569 i ja documentada en el mapa de Mercator, una estació meteorològica, una estació de ràdio de la Guàrdia Costanera del Canadà, una base comercial, una estació pesquera, diverses missions, i una base de la Policia Muntada del Canadà, entre d'altres serveis, però aquell any tot va ser evacuat pel govern dels Territoris del Nord-oest. L'assentament, també anomenat Killiniq, es trobava al que ara és el costat de Nunavut de l'illa, que forma part de la regió de Qikiqtaaluk.

## Referències

* ↑ «The Atlas of Canada - Sea Islands», 06-10-2012. Arxivat de l'original el 2012-10-06. [Consulta: 9 novembre 2020].
* 1 2 Barret, M. Killiniq (Port Burwell), an Environmental Survey. Kuujjuaq, Quebec: Makivik Corporation, setembre 1994, p. 43–45. Arxivat 2012-02-19 a Wayback Machine.
* ↑ Heathen, Brethren's Society for the Furtherance of the Gospel Among the Periodical Accounts Relating to the Foreign Missions of the Church of the United Brethren. 5. Jun 18, 2008, 1902, p. 466–467.
* ↑ Gray, David H. «Grenfell and the Labrador Coast». The Northern Mariner. cnrs-scrn.org, XV, 1, 01-01-2005, pàg. 16.
* ↑ «Port Burwell, Labrador». pinetreeline.org, 27-01-2003. Arxivat de l'original el de juny 22, 2009. [Consulta: 19 juliol 2009].
* ↑ de Trémaudan, Auguste Henri. The Hudson Bay Road (1498–1915). Digitized: Jul 10, 2008. Dutton, 1916, p. 53. «port burwell Gordon.»
# Zhao Youqin

    En aquest nom xinès, el cognom és Zhao.
Zhao Youqin (xinès tradicional: 赵友钦) (Comtat de Poyang, 26 de juliol de 1271 $^{(Gregorià)}$ - Longyou, c. 1335) va ser un matemàtic xinès.

## Vida i obra

Zhao va néixer durant la invasió de l'imperi mogol de Khublai Khan i de ben jove es va convertir en un eremita taoista. Era versat en els clàssics, en astronomia i en endevinació. Més endavant va ser patriarca de l'Escola Quanzhen, substituint Zhang Mo. El 1329 va ordenar el seu successor, Chen Zhixu.
Està acreditat que va escriure diversos llibres de taoisme i d'alquímia, però els únics llibres seus que es conserven son el Xian fo tongyuan (Fonaments comuns de l'ensenyament dels Immortals i dels Budhas) i el Ge xiang xin shu (Nou escrit sobre la imatge de l'alteració), que va transmetre al seu deixeble Zhang Jun qui el va publicar. El primer és un llibre de doctrina taoista on explica les bases de les religions taoista i budista i també algunes experiències personals esotèriques.
En una de les seccions del segon llibre, sobre el l'ajustament del calendari astronòmic, va referència a les aproximacions del valor del nombre Pi i afirma que des de Zu Chongzhi (segle VI) no s'ha fet cap intent de millorar el seu càlcul. Aleshores, fa el seu càlcul, inscrivint un octògon en un cercle i calculant la longitud del seu costat a partir de la longitud del costat del quadrat inscrit. Fent successives iteracions, arriba a un polígon de 16.384 costats i a un valor de $\pi$ de 3,1415926. Tot i haver encertat en el seu resultat final, Zhao no explica ni registra adequadament tots els càlculs intermedis, cosa que fa molt difícil avaluar matemàticament el seu treball.

## Referències

* ↑ Volkov, 1997, p. 304.
* ↑ Volkov, 2004, p. 525.
* ↑ Volkov, 1997, p. 305.
* ↑ Volkov, 2004, p. 526.
* ↑ Berggren, Borwein i Borwein, 2014, p. 30.
* ↑ Volkov, 1997, p. 306.
* ↑ Volkov, 1997, p. 308.
* ↑ Volkov, 1997, p. 309.

## Bibliografia

* Berggren, Lennart; Borwein, Jonathan; Borwein, Peter. Pi: A Source Book (en anglès). Springer, 2014. ISBN 9781475742176.
* Schepler, Herman C. «The Chronology of PI» (en anglès). Mathematics Magazine, Vol. 23, Num. 3, 1950, pàg. 165-170. DOI: 10.2307/3029284. ISSN: 0025-570X.
* Volkov, Alexei «Zhao Youqin and his calculation of π» (en anglès). Historia Mathematica, Vol. 24, Num. 3, 1997, pàg. 301-331. DOI: 10.1006/hmat.1997.2163. ISSN: 0315-0860.
* Volkov, Alexei. «Scientific Knowledge in Taoist Context». A: John Lagerwey (ed.). Religion and Chinese Society (en anglès). Chinese University of Hong Kong, 2004, p. 519-552. ISBN 962-996-123-7.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Zhao Youqin» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Volkov, Alexei. «Zhao Youqin» (en anglès). Encyclopaedia Britannica, 2005. [Consulta: 20 maig 2024].
# Henriëtte Ronner-Knip

Henriëtte Ronner-Knip (31 de maig de Amsterdam, 1821 - Elsene, 2 de març de 1909) fou una pintora neerlandesa.
Nascuda com a Henriëtte Knip a Amsterdam, va mudar-se de ben jove a Den Bosch i fou activa fins al 1850 a Sint-Michielsgestel i Boxtel. Aquell any es va casar amb Feico Ronner i va marxar a viure a Bèlgica, primer a Brussel·les i el 1878 a Elsene. Va estudiar amb el seu pare, Joseph August Knip.
És especialment coneguda pels seus quadres de temes de la natura, especialment de gats i gossos.

## Enllaços externs

* Oakhamgalleries.com Arxivat 2012-02-06 a Wayback Machine.
# Marienthal

Marienthal (en luxemburguès: Mariendall) és una vila de la comuna de Tuntange situada al districte de Luxemburg del cantó de Mersch. Està a uns 12 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Història

El Monestir Marienthal va ser fundat en el segle xiii per monges dominiques del convent d'Estrasburg i el 1783 sota la dominació austríaca per Josep II va ser abolit.

## Vegeu també

* Codex Mariendalensis

## Referències

* ↑ «Marienthal». [Consulta: 16 octubre 2015].
# Alcàsser

«Alcàsser» té aquests significats:
* Arquitectura: Alcàsser (arquitectura), palau fortificat d'origen àrab, que normalment es trobava fora de la ciutat
* Enginyeria naval: alcàsser (part del vaixell), part de la coberta alta del vaixell
* Toponímia:
** Alcàsser (Horta Sud), municipi valencià de l'Horta Sud
** Alcàsser de Sevilla, conjunt d'edificis palatins a la ciutat de Sevilla
# Mirtha Borges

Mirtha Borges (1922―7 de desembre de 2015) va ser una actriu veneçolana especialment destacada en diverses telenovel·les de Venevisión i en algunes pel·lícules veneçolanes. Va morir el 7 de desembre de 2015 als 93 anys.

## Filmografia
### Cinema

* Macho y hembra (1984) — Mirta
* Oriana (1985) — Fidelia
* Fin de round (1992)
* Rosa de Francia (1995)
* 100 años de perdón (1998) — Consuelo
* Amaneció de golpe (1998)
* El tinte de la fama (2008) — Encarnación
* La virgen negra (2008) — Lucrecia

### Telenovel·les

* Rosa Campos, provinciana (1980) — Olimpia
* Niña bonita (1988) — Dolorita
* Paraíso (1989)
* Pasionaria (1990)
* Mundo de fieras (1991) — Chabela Soriano
* Por amarte tanto (1993)
* Morena Clara (1993) — Majuana
* Como tú ninguna (1995) — Botella
* Amor mío (1997) — Mercedes
* Cuando hay pasión (1999) — Rosaria Boromeo
* Mujercitas (1999) — Micaela
* Toda Mujer (1999)
* Hechizo de amor (2000) — Marina de Alcántara
* Mambo y canela (2002)
* El amor las vuelve locas (2005)
* Ciudad Bendita (2006) — Bertha / Jacinta
* Harina de otro costal (2010) — Natividad Chirinos
* Caramelo e' Chocolate (2008) — Daría
* Amor urbano (2009) — Doña Ana
* Amor urbano (2a temporada) (2010) — Doña Ana

## Referències

* 1 2 3 «El teatre, el cinema i la televisió nacional perden a Mirtha Borges». El Universal, 07-12-2015. [Consulta: 8 desembre 2015].
# Rinatremàtids

Els rinatremàtids (Rhinatrematidae) són una família d'amfibis gimnofions, sovint considerat com el més primitiu dins d'aquest grup, compost per nou espècies endèmiques de Sud-amèrica.

## Taxonomia

Rhinatrematidae està composta per nou espècies repartides en dos gèneres:
* Epicrionops
** Epicrionops bicolor
** Epicrionops columbianus
** Epicrionops lativittatus
** Epicrionops marmoratus
** Epicrionops parkeri
** Epicrionops peruvianus
** Epicrionops petersi
* Rhinatrema
** Rhinatrema bivittatum
** Rhinatrema nigrum
# MNH

MNH té els següents significats:
* Museu de la Naturalesa i l'Home, museu situat a Santa Cruz de Tenerife (Illes Canàries)
* Museu Nacional d'Història Natural (Estats Units) (del seu nom en anglès Museum of Natural History), museu situat a Washington DC (Estats Units)
# Zoilos

«Zoilos» té aquests significats:
Biografia:
* Zoilos I, rei indogrec
* Zoilos II, rei indogrec
* Zoilos d'Alexandria, patriarca d'Alexandria
# Platja de Portlligat

La platja de Portlligat és una platja del municipi de Cadaqués (Alt Empordà) situada al nucli de Portlligat, on hi ha la Casa-Museu Salvador Dalí, dins de la badia de Portlligat, a poc més d'un quilòmetre del centre de la població. Orientada a l'est, està molt protegida per la península de s'Oliguera i per l'illa de Portlligat. Té una longitud de 186 m i una amplada mitjana de 21 m, formada per sorra gruixuda i pedres, amb un pendent d'entrada a l'aigua poc pronunciat, i la badia poc profunda. Part de la zona de la platja, la més propera a les cases, està ocupada per barques de pescadors.
No disposa de cap servei, però hi ha dos bars i a l'estiu es lloguen caiacs. S'hi accedeix per carretera, amb aparcament proper.
Els còdols que formen la platja, anomenats passanelles en cadaquesenc, per les passes que fan sobre el mar quan s'hi llencen, són objecte de col·lecció dels turistes, malgrat la prohibició municipal d'endur-se-les. Per tal de revertir l'espoli, s'efectuen actes reivindicatius de retorn de passanelles a la platja.

## Referències

* 1 2 3 «Portlligat». Catalunya.com.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* 1 2 Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 54-55. ISBN 978-84-9034-407-1.
* ↑ «Reivindiquen les "passanelles" de Cadaqués amb el retorn d'una tona d'aquestes pedres a la platja de Port Lligat». 3cat, 03-12-2023.
# Habitatge al carrer Torres Amat, 20 (Sallent)

L'Habitatge al carrer Torres Amat, 20 és un edifici del municipi de Sallent (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici consta d'una planta baixa i dos pisos. La planta baixa té tres portals adovellats si bé un d'ells posteriorment es convertí en rectangular, i una porta d'accés als pisos superiors. La planta baixa, està coberta amb volta de canó de pedra, els pisos superiors ho són amb embigat. El segon pis fou aixecat en el segle xix. Originàriament eren dues cases totalment independents.

## Història

Fins fa pocs anys encara hi havia un taller de llançadores. Aquest edifici, juntament amb d'altres d'aquest carrer, va ser enderrocat i en el seu lloc ara hi ha un edifici de pisos modern.

## Referències

* 1 2 «Habitatge al carrer Torres Amat, 20». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 desembre 2015].