OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ferrirockbridgeïta

La ferrirockbridgeïta és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la rockbridgeïta.

## Característiques

La ferrirockbridgeïta és un fosfat de fórmula química (Fe$^{3+}$$_{0.67}$◻$_{0.33}$)₂(Fe$^{3+}$)₃(PO₄)₃(OH)₄(H₂O). Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 2019. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del museu mineralògic i geològic de la Universitat Harvard, a Cambridge (EUA) amb el número de catàleg: 95086.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Palermo No. 1, a la localitat de Groton, al comtat de Grafton (Nou Hampshire, Estats Units), on es troba en pegmatites granítiques. També ha estat trobada a les pegmatites de Hagendorf Sud, a l'Alt Palatinat (Baviera, Alemanya). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ferrirockbridgeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 juliol 2021].
# Kružno

Kružno és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1922.
# Selecció turca de corfbol

La selecció turca de corfbol és l'equip de corfbol que representa a Turquia a les competicions internacionals. Va ser establerta l'any 2009. El 2019 va guanyar el dret de participar en els finals europeus de 2020, en els eliminatoris d'Ucraina guanyant als anfitrions Ucraina 17-3, Belarús 31-5, Suècia 25-8, Grecia 18-6, i Suïssa 18-8. El jugador turc İnanç Demirel, amb 20 punts (gols) va ser el MVP del torneig.

## Història

Campionat d'Europa :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 2010 | 4a Campionat d'Europa | Països Baixos | 16a plaça |
European Bowl :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 2009 | 3a European Bowl | Eslovàquia | 3a plaça (Est) |

## Equip al European Bowl 2009

Jugadores i jugadors de la selecció nacional a l'European Bowl 2009
| Asena Durmuş Cevriye Sel Didem Kahya Nalan Ayas Selin Tutar Tuğçe Nehir Nefize Sayıldı | Deniz Aktaş Emrah Aksümer Muhammed Emin Can Vahit Berk Polat Eren Haşhaş Enis Bayraktar Oktay Göksel |
* Seleccionador: Daniel De Rudder

## Equip actual

* Koray Çınar
* İnanç Demirel

## Referències

* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/korfbol-milli-takimi-kuruluyor-12703805
* ↑ https://www.ntv.com.tr/spor/korfbol-milli-takimi-2020-avrupa-sampiyonasina-bir-adim-uzaklikta,wk8vv7diF0q6w3qyfcM1Fg
* ↑ http://www.korfbol.com/index.php/haberler/127-sampiyon-tuerkiye
* ↑ «Història del Campionat d'Europa de Korfbal» (en anglès). IKF.

## Enllaços externs

* Turkish Korfball Committee
# Supercopa d'Europa de futbol 1998

La Supercopa d'Europa 1998 es va disputar el 28 d'agost de 1998 i va enfrontar el Chelsea FC i el Reial Madrid a l'Estadi Louis II de Mònaco.
El Chelsea FC va disputar el partit com a campió de la Recopa d'Europa de futbol 1997-98 després de vèncer en la final el VfB Stuttgart. El Reial Madrid ho va fer com a campió de la Lliga de Campions de la UEFA 1997-98 després d'haver guanyat a la final la Juventus FC.

## El partit
### Detalls

| Reial Madrid | 0–1 | Chelsea FC |
| | Acta | Poyet 82' |
| Reial Madrid | Chelsea |
| GK | 1 | Bodo Illgner |
| RB | 2 | Christian Panucci |
| CB | 4 | Fernando Hierro |
| CB | 5 | Manuel Sanchís (c) |
| LB | 3 | Roberto Carlos |
| RM | 22 | Christian Karembeu | 52' | 58' |
| DM | 6 | Fernando Redondo |
| CM | 10 | Clarence Seedorf |
| LM | 11 | Sávio |
| SS | 7 | Raúl |
| CF | 8 | Predrag Mijatović | | 73' |
| Suplents: ||
| GK | 13 | Pedro Contreras |
| DF | 12 | Iván Campo |
| DF | 19 | Fernando Sanz |
| MF | 14 | Guti |
| MF | 16 | Jaime |
| MF | 17 | Robert Jarni | | 73' |
| FW | 15 | Fernando Morientes | 85' | 58' |
| Entrenador: ||
| Guus Hiddink ||
| GK | 1 | Ed de Goey |
| RB | 17 | Albert Ferrer | 7' |
| CB | 12 | Michael Duberry |
| CB | 5 | Frank Leboeuf |
| LB | 14 | Graeme Le Saux |
| RM | 11 | Dennis Wise (c) |
| DM | 6 | Marcel Desailly |
| CM | 16 | Roberto Di Matteo | | 63' |
| LM | 3 | Celestine Babayaro | 32' |
| SS | 25 | Gianfranco Zola | | 83' |
| CF | 10 | Pierluigi Casiraghi | | 89' |
| Suplents: ||
| GK | 13 | Kevin Hitchcock |
| DF | 21 | Bernard Lambourde |
| MF | 7 | Brian Laudrup | | 83' |
| MF | 8 | Gus Poyet | | 63' |
| MF | 24 | Eddie Newton |
| MF | 28 | Jody Morris |
| FW | 19 | Tore André Flo | | 89' |
| Entrenador: ||
| Gianluca Vialli ||
| Millor jugador del partit: Gus Poyet (Chelsea) Àrbitres assistents: Jacques Mas (França) Pierre Ufrasi (França) | Regles del partit 90 minuts. 30 minuts de temps afegit en cas necessari. Tanda de penals en cas d'empat després del temps afegit. Set suplents disponibles. Tres canvis permesos com a màxim. |
* Supercopa d'Europa 1998
* Chelsea FC Primer títol

## Vegeu també

* Copa de la UEFA 1998-1999
* Lliga de Campions de la UEFA 1998-99
Plantilla:Temporada futbol clubs 1998-1999
# Passabant (Sora)

Passabant és una masia de Sora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció de planta rectangular amb el teulat de teules a doble vessant. Els murs han estat construïts amb pedres allargades tallades de manera irregular i unides amb molt morter. Totes les finestres de la casa tenen ampit i la porta ha estat reforçada amb una biga de ferro que fa de llinda. En aquesta construcció central s'hi afegiren diferents cossos que s'usaren com a pallisses.

## Referències

* ↑ «Passabant». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Diòcesi titular

Una seu titular a l'Església Catòlica Romana és una diòcesi o arxidiòcesi que avui només existeix en el títol. Està a càrrec d'un bisbe o arquebisbe titular, que no és un bisbe diocesà ordinari; en contrari és un oficial de la Santa Seu, o un bisbe auxiliar d'una diòcesi territorial, o el cap d'una jurisdicció que és equivalent a una diòcesi sota el dret canònic.
Les seus titulars corresponen a antics bisbats que al llarg dels segles van desaparèixer per qualsevol causa. Abans del Concili Vaticà II algunes d'aquestes diòcesis eren anomenades in partibus infidelium (en llocs d'infidels), epítet que va ser suprimit per a no ofendre ningú.
Atès que segons l'esmentat dret canònic tots els cardenals han de ser bisbes, quan és elevat a la porpra qualsevol eclesiàstic que només és sacerdot immediatament se'l consagra i se li atorga una diòcesi titular.

## Seus titulars als Països Catalans

* Besalú
* Dénia
* Ègara
* Empúries
* Illici (Elx)
* Rotdon (Roses)
* Saetabis (Xàtiva)

## Referències

* ↑ Castillón, Xavier. «Els altres bisbes», 01-01-2024. [Consulta: 1r gener 2024].
* Catholic Hierarchy, llista de diòcesis titulars
# Marc Manli Capitolí

Marc Manli Capitolí és el nom dels següents personatges:
Nom d'un tribú consolar i un cònsol romà:
* Marc Manli Capitolí I, tribú amb potestat consolar el 434 aC
* Marc Manli Capitolí II, cònsol el 392 aC, líder demagog dels plebeus
# Combs

Comps d'Artubi (en francès Comps-sur-Artuby) és un municipi francès, situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | - | 739 | - | - | 740 | - | - | 875 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | - | 775 | - | - | - | - | 724 | - |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 616 | - | 650 | - | - | - | - | - | - |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 202 | 242 | 206 | 271 | 272 | 280 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | André Gaymard | |

## Referències

* ↑ Forma adoptada per la viquipèdia occitana
* ↑ Comps-sur-Artuby sur le site de l'Insee
Viccionari
# Kružná

Kružná és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1327.
# Selecció sud-africana de corfbol

La selecció sud-africana de corfbol és dirigida per la South African Korfball Federation (SAKF) i representa Sud-àfrica a les competicions internacionals de corfbol. La federació va ser fundada l'any 1993 i té la seu a Pretòria.
L'any 2010 va guanyar la primera edició del Campionat d'Àfrica, disputat a Zimbàbue.

## Història

Campionat del Món :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 1995 | 5è Campionat del Món | Nova Delhi (Índia) | 11a plaça |
| 1999 | 6è Campionat del Món | Adelaida (Austràlia) | 10a plaça |
| 2003 | 7è Campionat del Món | Rotterdam (Països Baixos) | 11a plaça |
| 2007 | 8è Campionat del Món | Brno (República Txeca) | 15a plaça |
| 2011 | 9è Campionat del Món | Shaoxing (Xina) | 16a plaça |
Campionat d'Àfrica :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 2010 | 1r Campionat d'Àfrica | Zimbàbue | Campions |

## Referències

* ↑ «Federació Sud-africana de Korfbal a l'IKF» (en anglès). IKF.
* ↑ «South Africa wins first official African title» (en anglès). IKF, 30-08-2010.
* ↑ «Història del Campionat del Món de Korfbal» (en anglès). IKF. Arxivat de l'original el 2013-09-20. [Consulta: 4 novembre 2011].
# Fandogamia Editorial

Fandogamia Editorial és una editorial valenciana especialitzada en la publicació d'historietes i manga. Va ser fundada el 2013 i té la seu a Quart de Poblet.

## Història

L'editorial es va crear el 2013 mitjançant la fusió de tres col·lectius fanzines: Studio Kat (València), Studio Wargh (Múrcia) i Ruleta Russa (Barcelona), amb l'objectiu de publicar autors emergents i llicències de còmic que no tenien cabuda en altres segells. El primer responsable de la nova empresa va ser Pedro F. Medina, vinculat a Studio Kat.
En un primer moment es va centrar en autors espanyols, i al cap de poc va expandir la col·lecció amb noves llicències estatunidenques, europees i japoneses. Algunes de les seues sèries amb més repercussió han estat Giant Days (guanyadora del Premi Eisner 2019), i La meva experiència lesbiana amb la solitud (premi del Saló del Manga de Barcelona 2018).
Al Saló del Manga de Barcelona de 2022, l'editorial va anunciar per al 2023 la seva primera llicència en català: La meva experiència lesbiana amb la solitud.

## Col·leccions

L'empresa divideix les seves col·leccions en línies editorials:
* Línia Infinite — col·leccions d'historieta nacional i internacional.
* Línia Yamanote — col·lecció de manga.
* Línia ADSL — webcòmics editats en paper.
* Fanternet — lloc web dedicat al webcòmic.

## Referències

* 1 2 3 «Pedro F. Medina, editor de Fandogamia: “El futuro del cómic español pasa por generar universos.”» (en castellà). Canino, 23-01-2019. [Consulta: 13 setembre 2019].
* ↑ «Presentación de ‘Fandogamia Editorial’ en el 31 Salón del Cómic de Barcelona» (en castellà). Deculture.es. Arxivat de l'original el 2020-11-23. [Consulta: 13 setembre 2019].
* ↑ «“Giant Days” to End With Issue #55» (en anglès). Multiversity Comics, 30-04-2019. [Consulta: 4 juny 2019].
* ↑ «La española Julia Madrigal triunfa en los Premios Eisner con dos galardones» (en castellà). Diario de Valladolid, 20-07-2019. Arxivat de l'original el 30 de juliol 2019. [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ «Hitori Koukan Nikki, secuela de Mi Experiencia Lesbiana con la Soledad, licenciada por Fandogamia» (en castellà). koi-nya.net, 14-04-2018. Arxivat de l'original el 16 de maig 2020. [Consulta: 13 setembre 2019].
* ↑ Llauradó Serra, Josep Maria. «El manga en auge: més publicacions, més català i rècord d'assistents al Saló | NacióDigital». NacióDigital, 12-12-2022. Arxivat de l'original el 2022-12-12. [Consulta: 13 desembre 2022].
* ↑ Segarrenc, Llop. «Crònica del 28 Manga Barcelona». ComiCat. [Consulta: 13 desembre 2022].
* ↑ «Presentación de proyectos». Fandogamia. [Consulta: 13 setembre 2019].

## Vegeu també

* Llista de mangues publicats en català

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Fandogamia
* Lloc web de Fanternet
# Pass'Aran

Pass'Aran és una travessa circular de muntanya que enllaça cinc refugis i transcorre íntegrament per terres occitanes, més concretament per la Vall d'Aran i la vall de Coserans. L'itinerari consta de 64 km de distància i salva un desnivell positiu de 5.155 m i un desnivell acumulat de 10.205 m, bo i travessant quatre ports de muntanya que sobrepassen els 2.400 m d'altitud.

## Refugis

* Refugi Amics de Montgarri, (1.657m, 50 places)
* Refugi des Estagnous, (2.246m, 70 places)
* Gîte d'Étape Masion du Valier, (933m, 40 places)
* Gîte d'Étape d'Eylie, (1.000m, 20 places)
* Refugi d'Ariang, (1.965m, 52 places)

## Referències

* ↑ «Pass'Aran: 5 días de trekking en el corazón de los Pirineos entre el Vall d'Aran y el Ariège» (en castellà), 27-03-2020. [Consulta: 17 juliol 2020].
* ↑ «Aventures transfrontereres amb la travessa Pass’Aran». Descobrir.cat. [Consulta: 20 desembre 2021].
* ↑ https://ccbe.feec.cat/docs/cec/Hemeroteca/Muntanya/2013/MUNT_2013_06_0904.pdf

## Vegeu també

* Carros de foc
* La porta del cel
# Marc Manili

Marc Manili segons Ciceró, o potser Mani Manili (en llatí Marcus Manilius o Manius Manilius) va ser un jurista i magistrat romà.
Ciceró el fa un dels oradors al seu llibre De re publica, i, en conseqüència, era contemporani de Publi Corneli Escipió Emilià, Espuri Mummi i Quint Muci Escevola, i se'l considera, juntament amb Publi Muci Escevola un dels tres fundadors del Ius civile.
Aquest Marc (o Mani) Manili sembla que era el mateix que va ser cònsol l'any 149 aC junt amb Luci Marci Censorí, l'any en què es va iniciar la Tercera guerra púnica. En el seu mandat ell i el seu col·lega van dirigir les operacions contra Cartago i van incendiar la flota cartaginesa a la vista de la ciutat. La campanya de Manili la descriu amb molt de detall Apià. Durant el seu consolat, Manili va escriure als aqueus demanant que li enviessin a Polibi a Lilibèon, perquè el necessitava. Però quan aquest va arribar a Còrcira, va rebre una carta dels cònsols, que l'informaven de que els cartaginesos havien lliurat hostatges, i que estaven disposats a obeir els romans. Com que consideraven que la guerra havia acabat, ja no necessitaven els seus serveis. Polibi va tornar a Grècia.
Sext Pomponi diu que va escriure tres tractats jurídics. Ciceró diu d'ell que era un bon orador. Es coneix un tractat que se li atribueix, sobre les vendes (venalium vendendorum leges), que probablement era un llibre de formularis. Ciceró diu també que passejava pel Fòrum donant opinions i consells a tothom que li demanava. Les seves dates són incertes per va néixer sobre l'any 200 aC i va morir després del 129 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 917-918.
# Mostassa borda

La mostassa borda, mostalla borda, ravenissa groga o mostassa de camp (Sinapis arvensis) és una planta amb flor de la família Brassicaceae.

## Particularitats

És una planta anual que creix fins a una alçada de 100 cm. Les fulles i la tija són aspres (híspides). Les fulles inferiors són amples amb divisions molt profundes fins al nervi central (pinnatipartides). Les flors tenen quatre pètals grocs i quatre sèpals més petits; els sèpals es disposen molt oberts, perpendicularment al peduncle. El fruit és una síliqua. Les llavors són llises i fan d'1 a 1.5 mm de diàmetre.
Originària d'Europa, actualment s'ha estès a l'Amèrica del Nord on se la considera una espècie invasora.
A Catalunya se la troba al voltant del Pirineu i a les comarques del Sistema Mediterrani; al País Valencià apareix al nord i a la zona muntanyosa del sud;a les Balears és general. En aquests territoris se la troba del nivell del mar fins als 1.600 m d'altitud, en sembrats i runams, però és poc freqüent.

## Usos

Les fulles es menjaven a l'antiga Grècia i bullides són un dels ingredients de l'amanida grega horta. Són l'aliment preferit de les erugues d'algunes papallones, com la blanqueta de la ravenissa (Pieris rapae).
Tot i això, la planta conté glucosinolats, com la sinalbina i en grans quantitats les fulles poden ser perjudicials per al ramat.

## Vegeu també

* Llista de plantes de fulla comestible

## Referències

* 1 2 3 «Sinapis arvensis». Herbari virtual del Mediterrani Occidental. Universitat de les Illes Balears.
* 1 2 3 4 5 de Bolòs, Oriol [et al.].. Flora manual dels Països Catalans. 2a edició. Barcelona: Pòrtic, 1993. ISBN 84-7306-400-3.
* GRIN Arxivat 2012-10-14 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Environmental Library of the US Army Corps Engineers Arxivat 2006-05-16 a Wayback Machine.
# Jacques Vernier

Jacques Vernier (Baiona, 22 de novembre de 1946 - Quetigny, 3 de març de 2018) fou un comerciant i pilot de motociclisme francès que va guanyar un Campionat de França de motocròs (1969) i un d'enduro (1976). A banda, el 1975 va guanyar la primera edició de l'Enduro de Le Touquet amb una OSSA. Casat amb Lysiane Seurat, filla de l'empresari i promotor Marcel Seurat, el 1971 es va associar amb el seu sogre per a formar la SMVS (Société de mécanique Vernier-Seurat), una societat que esdevingué la importadora d'OSSA a França.

## Biografia

Conegut familiarment com a Jacky, Vernier es va formar com a torner. De jove, el seu pare li va regalar una Jawa de carretera de 350 cc, però a Vernier l'atreia el motocròs i el practicava amb una antiga Ariel de 500 cc. El 1966 va debutar en competició i va obtenir la seva primera victòria en una gimcana parroquial. El 1967 va acabar segon al Campionat de França Police-Armée de motocròs i va guanyar el trofeu d'iniciació d'aquesta modalitat. El 1969 va ser Campió de França de 500cc amb una ČZ.
Més tard, va decidir passar a competir en enduro i el 1975 en fou subcampió de França, un títol que va guanyar l'any següent. També el 1975 va guanyar l'Enduro de Le Touquet inaugural per davant de Joël Queyrel. Vernier es va imposar als 286 participants amb una OSSA Desert de 250 cc de l'equip de Marcel Seurat, el seu soci. Habitual d'aquesta cursa, Vernier hi va participar vuit vegades seguides entre el 1975 i el 1982. Força anys després, el 2009, a 62 anys d'edat, hi va tornar a prendre la sortida com a aficionat, però, esgotat i paralitzat, va haver d'abandonar després de dues hores de cursa.
Un cop retirat de les competicions, Vernier va fundar la botiga "Brigitte Moto" al número 108 de l'avinguda Roland Carraz de Chenôve, a la Costa d'Or de la Borgonya-Franc Comtat. Mort a Quetigny el 3 de març del 2018, a 71 anys, el funeral tingué lloc el 8 de març a Dijon i fou enterrat al cementiri de Saint-Claude de Besançon.

## Referències

* ↑ «Le premier vainqueur du Touquet a rempilé !» (en francès). moto-station.com, 25-02-2009. [Consulta: 14 setembre 2019].
* ↑ «Jacques Vernier 22/11/1946» (en francès). deces.matchid.io. Ministère de l'Intérieur. [Consulta: 4 gener 2020].
* ↑ «Un nouveau sujet sur le grand Champion Jacky Vernier» (en francès). leguidevert.com, 11-07-2012. [Consulta: 14 setembre 2019].
# Kružlov

Kružlov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1460.
# Platja de la Paloma

La platja de la Paloma també anomenada Platja de la Paloma o Esteiro està situada en el concejo asturià de Tàpia de Casariego. Forma part de la Costa Occidental d'Astúries i presenta protecció mediambiental per estar catalogada com ZEPA i LIC.

## Descripció

Presenta forma triangular. Els seus arenals estan formats per sorra fina, daurada i rodada de manera que és bastant còmode caminar per ella. És una platja d'assistència massiva i en aquest cas cal considerar-la com d'«alt risc». Els accessos rodats són fàcils i es pot deixar al vehicle a menys de 500 metres. Es tracta d'una platja de 200 metres de longitud amb sorra blanca i una amplària mitjana de 50 metres. Està envoltada de diverses cales les quals s'uneixen amb la platja principal en període de baixamar.
És la segona platja en importància del Tàpia de Casariego i els nuclis urbans més propers són El Calambre, Retela i el propi Tàpia ja indicat. El seu accés més normal és per la carretera N 634 en direcció a Galícia i una vegada passat l'encreuament de Rapalcuarto es pren l'encreuament següent cap a la dreta. La platja de la Paloma és bastant tranquil·la els dies laborables i la travessa el riu Esteiro. Per passar a l'altre costat de la platja, o bé es mulla un una mica en travessar el riu o es remunten unes llomes de sorra on hi ha un petit pont.
Quan hi ha grans baixamars s'uneix a la Platja de la Reburdia la qual està a l'oest de la «punta Anguileira».
Té un càmping proper, equip de vigilància, neteja i aparcament. Per a l'activitat de surf té la categoria 3.

## Referències

* ↑ http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=521 Arxivat 2015-04-18 a Wayback Machine.
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 12. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Svanbergita

La svanbergita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la beudantita. Rep el nom en honor de Lars Fredrik Svanberg (Estocolm, Suècia, 13 de maig de 1805 - Uppsala, Suècia, 16 de juliol de 1878), químic, mineralogista i professor de mineralogia de la Universitat d'Uppsala, a Suècia.

## Característiques

La svanbergita és un fosfat de fórmula química SrAl₃(PO₄)(SO₄)(OH)₆. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la svanbergita pertany a «08.BL: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 3:1» juntament amb els següents minerals: beudantita, corkita, hidalgoïta, hinsdalita, kemmlitzita, woodhouseïta, gal·lobeudantita, arsenogoyazita, arsenogorceixita, arsenocrandal·lita, benauita, crandal·lita, dussertita, eylettersita, gorceixita, goyazita, kintoreïta, philipsbornita, plumbogummita, segnitita, springcreekita, arsenoflorencita-(La), arsenoflorencita-(Nd), arsenoflorencita-(Ce), florencita-(Ce), florencita-(La), florencita-(Nd), waylandita, zaïrita, arsenowaylandita, graulichita-(Ce), florencita-(Sm), viitaniemiïta i pattersonita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la localitat d'Hålsjöberg, a Torsby, al comtat de Värmland, a Suècia. Tot i no tractar-se d'una espècie gens habitual ha estat descrita a tots els continents del planeta a excepció de l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Svanbergite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 maig 2019].
# Bandera de Panamà

La bandera de Panamà fou adoptada oficialment per llei del 4 de novembre de 1925, commemorant la independència del país de Colòmbia, i és una d'una sèrie de festes celebrades al novembre conegudes com a Fiestas Patrias.
Es compon d'un rectangle dividit en quatre sectors: el primer quarter superior és blanc amb una estrella blava de cinc puntes, el segon superior és de color vermell, el primer de la part inferior és de color blau, i és el segon blanc amb una estrella vermella. Es diu que els colors representen la rivalitat dels dos grans partits polítics (conservador en blau, liberal en vermell) i el blanc la pau que regna al país.
El disseny original de la bandera de Panamà data de 1903 i mostra set franges vermelles i grogues amb una cantonada blava amb dos sols units per una franja representant el Canal de Panamà. Es diu que el disseny fou vetat pel primer President del Panamà i artífex de la independència, Manuel Amador Guerrero.

## Vegeu també

* Escut de Panamà

## Referències

* ↑ Chatlani, Manoj. «Fiestas Patrias: Panama celebrates its history all through November» (en anglès). POLS – Attorneys, 07-11-2014. [Consulta: 2 novembre 2018].
* ↑ Flags of the World (en anglès). DK Publishing, 1997.