OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chikan (contacte corporal)

Chikan (痴漢, チカン, o ちかん) és un terme japonès que es refereix a l'assetjament sexual o qualsevol altre acte obscè dut a terme contra la voluntat de la víctima, o bé a la persona que comet aquest acte. El terme és utilitzat de manera freqüent per descriure homes que s'aprofiten de la massificació que es dona al transport públic per grapejar a la gent amb certa impunitat. Si bé el terme no es troba definit en el sistema legal japonès, l'ús vernacle de la paraula descriu actes que violen diverses lleis. El neologisme que es refereix al femení de chikan és chijo.
En psicologia clínica, aquest desig és anomenat frotteurism. Tot i que les dones que van en els massificats vagons del metro japonès son els principals objectius dels chikan, ambdós sexes pateixen abusos d'aquest tipus. Una altra situació és la que es dona als aparcaments de bicicletes, on l'assetjador esperarà fins que una dona (o un home) s'ajupi per treure el pany de la bicicleta per grapejar-la des de darrere.
El chikan és, sovint, un element característic de la pornografia japonesa, juntament amb altres situacions sexuals no consentides. Com a mesura per combatre'l, algunes empreses de tren i metro ofereixen vagons exclusius per a dones.

## Vegeu també

* Agressió sexual
* Assetjament sexual
* Dret sexual
* Cultura de la violació

## Referències

* ↑ Diccionari Daijirin, p. Entrada per Chican.
* ↑ WuDunn, Sheryl. «On Tokyo's Packed Trains, Molesters Are Brazen». The New York Times, 17-12-1995. [Consulta: 13 octubre 2016].
* ↑ The His and Hers Subway Arxivat 26 de Desembre de 2007 a Wayback Machine.
* ↑ "Japan Tries Women-Only Train Cars to Stop Groping: Tokyo Subway Experiment Attempts to Slow Epidemic of Subway Fondling" An ABC News article.
* ↑ «"Women-Only Cars on Commuter Trains Cause Controversy in Japan"». Arxivat de l'original el 2005-11-13. [Consulta: 7 febrer 2018].
# Aquilegia nugorensis

Aquilegia nugorensis és una planta herbàcia perenne que pertany a la família de les ranunculàcies.

## Descripció

El sistema radicular està constituït per un gran rizoma. La tija i les branques on es desenvolupen les inflorescències són erectes i poder créixer fins a una llargada que oscil·la entre els 30 i els 80 cm. Les fulles, gravades i lobulades, s'organitzen en rosetes. Les flors són cerulenes, amb una corol·la de 40-50 mm de diàmetre. Els fruits són glandulars i plumbescents i són fol·licles i erectes.

## Distribució i hàbitat

La planta és un endemisme de Sardenya.

## Conservació

La planta està sota amenaça i està en perill d'extinció a la natura.

## Taxonomia

Aquilegia nugorensis va ser descrita per Pier Virgilio Arrigoni i Enio Nardi i publicat a Bollettino della Società Sarda di Scienze Naturali 17: 220. 1978.

### Etimologia

Aquilegia : nom genèric que deriva del llatí aquila = "àguila", en referència a la forma dels pètals de la qual se'n diu que és com l'urpa d'una àguila.
nugorensis: epítet.

## Referències

* ↑ «Aquilegia nugorensis» (en anglès). The Plant List. [Consulta: 10 maig 2020].
* 1 2 3 «Aquilegia nugorensis, flora di Sardegna» (en italià). [Consulta: 10 maig 2020].
* ↑ «Aquilegia nugorensis» (en anglès). Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 10 maig 2020].
* ↑ A Epítets botànics

## Bibliografia

* Pignatti, Sandro. Edagricole. Flora d'Italia, 1982, p. 332. ISBN 88-506-2310-0.

## Enllaços externs

* https://www.atlantides.it/aquilegia-nugorensis---aquilegia-di-sardegna.html
* http://www.asfodelotrekkingsardegna.it/pagine/pagina.php?pagina=104 Arxivat 2021-11-28 a Wayback Machine.
# Jadarita

La jadarita és un mineral de la classe dels silicats. Va ser descoberta l'any 2006 en un nucli de perforació de la regió del Jadar, a Sèrbia, de la qual rep el nom. Aquesta és la seva localitat tipus i l'únic lloc on ha estat trobada fins ara.

## Característiques

La jadarita és un nesosilicat de fórmula química LiNaB₃SiO₇(OH). Cristal·litza en el sistema monoclínic en cristalls d'entre 5 i 10 μm. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4 a 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la jadarita pertany a «09.AJ: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats), amb triangles de BO₃ i/o B[4], tetraèdres de Be[4], compartint vèrtex amb SiO₄» juntament amb els següents minerals: grandidierita, ominelita, dumortierita, holtita, magnesiodumortierita, garrelsita, bakerita, datolita, gadolinita-(Ce), gadolinita-(Y), hingganita-(Ce), hingganita-(Y), hingganita-(Yb), homilita, melanocerita-(Ce), minasgeraisita-(Y), calcibeborosilita-(Y), stillwellita-(Ce), cappelenita-(Y), okanoganita-(Y), vicanita-(Ce), hundholmenita-(Y) i prosxenkoïta-(Y).

## Jadarita i kriptonita

Un equip dirigit pel mineralogista britànic Chris Stanley va analitzar els fragments del material que van extreure els geòlegs del grup miner de l'empresa britànica Rio Tinto a la regió del Jadar. Després d'obtenir-ne la fórmula química, Stanley la va introduir en un cercador d'Internet per comprovar si ja s'havia descobert alguna cosa similar. Va quedar sorprès perquè el més semblant a la jadarita que va trobar va ser el mineral fictici que debilita en Superman, la kryptonita.
En la pel·lícula Superman Returns, un tros de kryptonita és exhibit en un museu amb un rètol que diu: hidròxid de silicat de sodi liti bor. Aquesta composició pràcticament la mateixa que la jadarita, exceptuant el fluor, fet pel qual Stanley va declarar: "Tindrem cura amb el mineral, no voldríem privar el món del seu superheroi més famós». Les altres diferències entre la jadarita i la kryptonita són el color (blanc, i no verd), la textura (terrosa, i no cristal·lina), la radioactivitat (nul·la, no com en el cas de la kryptonita) i l'absència de brillantor en comparació amb el mineral extraterrestre.

## Referències

* 1 2 «Jadarite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «'Kryptonite' discovered in mine» (en anglès). BBC News. [Consulta: 17 octubre 2016].
# Oosteeklo

Oosteeklo és un antic municipi de Bèlgica a la província de Flandes Oriental. L'1 de gener de 1977 va fusionar amb Assenede.
Es troba en una antiga zona de boscs i de landa humid, desguassat pel Burggravenstroom de la conca del Canal Gant-Terneuzen. El nom,antigament escrit Oost-Eecloo es compon d'arrels del neerlandès antic eek (roure) i lo (bosc), probablement una roureda a una cresta sorrenca al maresme. El prefix Oost- és un afegit del segle XIV, per a distingir el poble de la ciutat veïna d'Eeklo. El poble va desenvolupar-se a l'entorn d'una abadia de monges cistercenques fundada segons la llegenda el 1228 però ja documentada al segle anterior. L'abadia va tenir un paper important en explotar les torberes i assecar la landa. Durant la guerra dels Vuitanta Anys, durant el regne de Felip II de Castella, comte de Flandes malgrat la repressió i els esforços militars de la Corona de Castella, la majoria de la població va adherir al protestantisme i l'església i l'abadia van ser destrossades el 1577. Es van construir quatre masies amb el runam de l'abadia. De 1617 a 1619, l'historiador Antoon Sanders va ser rector d'Oosteeklo. El 1794, després de l'ocupació francesa i la reforma administrativa, Oosteeklo va esdevenir un municipi, fins que el 1977 va fusionar amb Assenede.

## Llocs d'interés

* Les restes de l'abadia dels cistercenques
* L'església Santa Creu i de la Mare de Déu. Durant la guerra dels Vuitanta Anys va ser malmesa per les tropes republicanes. L'església actual data del 1781 (arquitecte: Joan Stockmann).
* Unes antigues masies
* Petita masia, monument llistat
* Església de la Santa Creu i de la Mare de Déu
* Antiga rectoria, monument llistat

## Bibliografia

* De Potter, Frans; Broeckaert, Jan. «Oosteeklo». A: Geschiedenis van de gemeenten der provincie Oost-Vlaanderen: Arrondissement Gent (en neerlandès). 2: Arrondissement Eekloo, 3. Middelburg, Oost-Eekloo, Waterland-Oudeman, Watervliet, Zelzate. ed. 6. Annoot-Braeckman, 1872, p. 15-19. (Història dels municipis de la província Flandes Oriental)

## Referències

* ↑ «Geschiedenis». ajuntament d'Assenede. [Consulta: 5 setembre 2015].
* ↑ «Oosteeklo». Ons Meetjesland, 16-01-2014. [Consulta: 5 setembre 2015].
* ↑ Neelemans, Edouard. Geschiedenis der stad Eecloo. Van Han, 1859, p. 12.
* ↑ De Potter & Broeckaert, 1872, p. 19.
* ↑ Lissens, René Felix (ed.). «Oosteeklo». A: Winkler Prins encyclopedie van Vlaanderen. 4. Elsevier Sequoia, 1974, p. 433.
* ↑ Het Rijksarchief in de provinciën (en neerlandès). vol I: De vlaamse provinciën. Algemeen Rijksarchief, 1974.
* ↑ De Potter & Broeckaert, 1872, p. 41 ss..
* ↑ «Assenede, vier deelgemeenten met vijf parochies» (en neerlandès). [Consulta: 5 setembre 2015].
# Meniaylovita

La meniaylovita és un mineral de la classe dels halurs que pertany al grup de la chukhrovita. Està properament relacionada amb la chukhrovita-(Ca).

## Característiques

La meniaylovita és un fluorur de fórmula química Ca₄AlSi(SiO₄)F₁₃·12H₂O. Cristal·litza en el sistema isomètric.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la meniaylovita pertany a «03.CG - Halurs complexos, aluminofluorurs amb CO₃, SO₄, PO₄» juntament amb els següents minerals: stenonita, chukhrovita-(Y), chukhrovita-(Ce), chukhrovita-(Nd), creedita, bøggildita i thermessaïta.

## Jaciments

La meniaylovita va ser descoberta en dos cons d'escòria al volcà Tolbàtxik (Kamtxatka, Rússia); també ha estat trobada a Hawaii (Estats Units) i Eldfell, a Heimaey (Vestmannaeyjar, Islàndia).

## Referències

* 1 2 3 «Meniaylovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 març 2017].
# Carrer de Dalt d'Alpens

El Carrer de Dalt d'Alpens és una obra amb elements barrocs d'Alpens (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Carrer de cases amb murs de pedra, generalment de planta pis i golfes, amb els teulats a doble vessant laterals a les façanes que donen al carrer. Aquest carrer sols presenta una façana, la del pujant dret. Totes les obertures de les cases tenen llindes de pedra, algunes amb dates de construcció entre 1610 i 1708.

## Història

Algunes de les dates que apareixen a les llindes de les portes d'entrada de les cases són: 16--, 1700,1703,1708. Juntament amb el carrer Planes és un dels carrers antics d'Alpens construïts a partir del creixement de la indústria menestral de la parairia.

## Referències

* 1 2 «Carrer de Dalt d'Alpens». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 juny 2020].
# Laura De Fusco

Laura De Fusco (Castellammare di Stabia, 4 de novembre de 1948) és una pianista italiana.
Va completar els seus estudis musicals a Nàpols, al Conservatori San Pietro a Majella, sota la tutela de Vincenzo Vitale, celebrant el seu primer concert el 1960, en què va interpretar el Concerto n.2 de Camille Saint-Saëns. Després d'uns anys, el 1963, va guanyar l'"Etore Pozzoli" Concurs Internacional de Piano a Seregno, que li va donar la possibilitat de ser coneguda internacionalment.
Durant la seva activitat artística va tocar al "Teatro alla Scala" de Milà el 1966 i a l'"Accademia di Santa Cecilia" de Roma, per esmentar algunes de les associacions de concerts més importants d'Itàlia. També va actuar amb les orquestres més importants del món, com l'Orquestra Simfònica Filharmònica, l' Orquestra Simfònica de la BBC de Londres i altres conjunts orquestrals importants a Madrid, L'Haia, Amsterdam, Detroit i Buenos Aires. Va ser dirigida pels directors més importants i entre aquests Riccardo Muti, Riccardo Chailly, Zubin Mehta i Eliahu Inbal.
En la seva carrera també s'ha dedicat a la música de cambra interpretant-se en duo amb violinistes i violoncel·listes i en altres conjunts de cambra.
Va ensenyar piano al Conservatori de San Pietro a Majella de Nàpols.

## Referències

* 1 2 3 De Corriere del Web.it
* ↑ Del Corriere della Sera del 30 de gener de 2003
* ↑ De la Província de Varese, el 5 d'abril de 2008
# Cienegas Terrace

Cienegas Terrace és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 2.878 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cienegas Terrace tenia 2.878 habitants, 699 habitatges, i 652 famílies. La densitat de població era de 347,3 habitants per km².
Dels 699 habitatges en un 64,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 79,4% hi vivien parelles casades, en un 11,2% dones solteres, i en un 6,6% no eren unitats familiars. En el 6% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 41,8% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 15,8% de 45 a 60 i un 5,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.719 $ i la renda mediana per família de 22.328 $. Els homes tenien una renda mediana de 17.434 $ mentre que les dones 18.409 $. La renda per capita de la població era de 6.936 $. Aproximadament el 42,8% de les famílies i el 43,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cienegas Terrace». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cienegas Terrace». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Arkhànguelskoie (Gubkin)

* Per a altres significats, vegeu «Arkhànguelskoie».
Arkhànguelskoie - Архангельское (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 980 habitants. Pertany al districte (raion) de Gubkin.

## Referències

* ↑ «Генеральный план Губкинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kladovoye» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-10. [Consulta: 10 març 2022].
# Joan Salord Torrent

Joan Salord Torrent (Ciutadella, Menorca, 26 de desembre de 1948) és un empresari i polític menorquí, diputat al Congrés dels Diputats en la VII i VIII Legislatures.
És fill de l'advocat Joan Salord Comella i de Filomena Torrent, i net de l'empresari Juan Torrent Torres. Estudià Ciències Econòmiques a la Universitat de Barcelona i ha estat conseller delegat de les empreses de joieria i bijuteria "Juan Valera. S.A." i "Manufacturas Industriales Menorquinas, S.L.", així com president d'Agrame.
A les eleccions municipals espanyoles de 1979 fou escollit regidor de Ciutadella dins les llistes de la Unió de Centre Democràtic. Després de l'ensulsiada del partit ingressà al Partit Popular, del quan n'ha estat vocal del comitè executiu de les Illes Balears i de Menorca.
Fou elegit diputat per Menorca a les eleccions generals espanyoles de 2000 i 2004. Formà part de la comissió de seguiment dels acords del Pacte de Toledo i es va fer famós perquè es va equivocar en la votació dels pressupostos generals de l'Estat per a 2007, pitjant la tecla del SI.

## Referències

* ↑ Biografia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a El Iris Digital, 21 de gener de 2000
* ↑ Diario Crítico, octubre de 2007

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Oosterboschita

L'oosterboschita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom de Robert Oosterbosch (1908), enginyer de mines belga.

## Característiques

L'oosterboschita és un sulfur de fórmula química (Pd,Cu)₇Se₅. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es troba en forma de grans irregulars de fins a 0,4 mil·límetres, i de petits cristalls. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'oosterboschita pertany a «02.AC: Aliatges de metal·loides amb PGE» juntament amb els següents minerals: UM2004-45-Se:AgHgPd, pal·ladseïta, miassita, UM2000-47-S:CuFePdPt, chrisstanleyita, jagueïta, keithconnita, vasilita, tel·luropal·ladinita, luberoïta, oulankaïta, telargpalita, temagamita, sopcheïta, laflammeïta i tischendorfita.

## Formació i jaciments

Es troba en zones d'oxidació. Sol trobar-se associada a altres minerals com: verbeekita, trogtalita, digenita, covel·lita, or o chrisstanleyita. Va ser descoberta l'any 1970 a la mina Musonoi, a Kolwezi (Katanga, República Democràtica del Congo). Al mateix país també se n'ha trobat a la mina Mutoshi, a la mateixa regió de Katanga. Fóra de l'Àfrica, ha estat descrita a la mina New Rambler, a Albany (Wyoming, Estats Units) i a Copper Hills, al districte de Rudall River (Austràlia).

## Referències

* ↑ «Oosterboschite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Oosterboschite» (en anglès). Handbook of Minerals. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Martinet negre

El martinet negre (Egretta ardesiaca) és una espècie d'ocell de la família dels ardèids (Ardeidae) que habita aiguamolls, llacs i manglars de la zona afrotròpica, des del Senegal fins Benin, des de Mali, seguint el curs del Riu Níger, a través del sud de Níger i nord de Nigèria fins al Llac Txad, i a l'Àfrica oriental i Meridional, des del sud del Sudan i Etiòpia fins al sud d'Angola i nord de Namíbia, nord de Botswana i nord-est de Sud-àfrica. També a Madagascar.

## Referències

* ↑ El martinet negre a CERCATERM Rev. 03/12/2011 (català)
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 211. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Hartford (Ohio)

Hartford és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 412 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hartford tenia 412 habitants, 149 habitatges, i 119 famílies. La densitat de població era de 294,6 habitants per km².
Dels 149 habitatges en un 35,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,1% hi vivien parelles casades, en un 12,8% dones solteres, i en un 19,5% no eren unitats familiars. En el 16,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,77 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 13,6% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 23,5% de 45 a 60 i un 12,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.000 $ i la renda mediana per família de 39.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.028 $ mentre que les dones 22.361 $. La renda per capita de la població era de 15.699 $. Aproximadament el 3,3% de les famílies i el 6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hartford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hartford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Sheryl Crow

Sheryl Suzanne Crow (Kennett, 11 de febrer de 1962) és una cantant estatunidenca. El seu estil musical barreja diversos gèneres com ara música pop, rock, folk i country. D'ençà el 1995, any en què va començar a cantar, s'ha endut 9 Premis Grammy i ha venut més 50 milions d'àlbums. Va ser la companya del ciclista Lance Armstrong de 2003 a 2006.

## Discografia

* Tuesday Night Music Club (1993)
* Sheryl Crow (1996)
* The Globe Sessions (1999)
* Sheryl Crow & Friends Live In Central Park (1999)
* C'mon C'mon (2002)
* The Very Best Of Sheryl Crow (2003)
* Best Of Sheryl Crow: The Videos (2004)
* Wildflower (2005)
* Wildflower Tour: Live In New York (2006)
* Detours (2008)
* Home for Christmas (2008)
* Summer Day (2010)
* 100 Miles from Memphis (2010)
* Feels Like Home (2013)
* Be Myself (2017)
* Threads (2019)
* Evolution (2024)

## Guardons
### Premis

* 1995: Grammy al millor nou artista
* 1997: Grammy al millor àlbum de rock
* 1999: Grammy al millor àlbum de rock

### Nominacions

* 2003: Grammy al millor àlbum de rock

## Referències

* ↑ «Biografia al web Sing365.com». Arxivat de l'original el 2007-10-11. [Consulta: 31 juliol 2012].
* ↑ «Sheryl Crow interviewed by federal agents as part of doping investigation into Lance Armstrong's Tour de France-winning teams» (en anglès). Daily News, 31-08-2012. [Consulta: 20 gener 2013].
# Arkhànguelskoie (Xebékino)

* Per a altres significats, vegeu «Arkhànguelskoie».
Arkhànguelskoie - Архангельское (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 623 habitants. Pertany al districte (raion) de Xebékino.

## Referències

* ↑ «Znamenka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-29. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Генеральный план Шебекинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-05-27. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 29 gener 2022].
# Joan Sallarès i Pla

Joan Sallarès i Pla (Sabadell, Vallès Occidental, 13 de novembre de 1845 - 20 de novembre de 1901) fou un industrial i polític conservador. Fou l'avi matern de l'escriptor Joan Oliver i Sallarès, Pere Quart i una de les personalitats més destacades de la burgesia local, capdavanter del proteccionisme a tot l'estat.

## Biografia

La seva família tenia una fàbrica tèxtil al carrer del Jardí de Sabadell. Des de molt jove es va posar a treballar a la fàbrica del pare, va agafar molta experiència en el negoci i va fer la fàbrica més gran i més moderna. Amb 23 anys, Joan Sallarès ja s'havia convertit en un home conegut i va ser nomenat regidor de l'Ajuntament de Sabadell.
Tenia una visió molt paternalista respecte els obrers, mostres d'aquesta es poden veure a La cuestión de las ocho horas i El Trabajo de las mujeres y los niños
   “Si damos al obrero ocho horas para el sueño y ocho para el trabajo ¿En qué ocupará las restantes? ¿Descansará? ¿Después de las ocho horas de sueño, con un trabajo por lo general no muy fatigoso, el tal descanso se convertirá en fastidio o fatiga?… Con más horas libres y menos jornal ¿Qué va a hacer el obrero? ¿Quién refrenará las pasiones hijas de la ociosidad?”
   “(…) un ideal utopico, el que se propone elevar la enseñanza a un grado tal, que exigiria al obrero seguir largos cursos a la conclusión de los cuales se encontraría con escasa ventaja práctica para el desempeño de su trabajo. No debe olvidarse que a la postre, el sitio del obrero es la fábrica y el taller”
El 1947 el Gremi de Fabricants creà l'Institut Sallarès i Pla d'Estudis Tècnics, Econòmics i Socials. L'Escola Sallarès i Pla, situada al costat del Parc Central del Vallès, porta el seu nom. A la plaça del Dr. Robert, darrere l'Ajuntament, hi ha un monument a la seva memòria, obra de Josep Clarà.
L'11 d'octubre de 1945 Sabadell li dedicà un carrer.

## Referències

* 1 2 3 Nomenclàtor. «Carrer de Sallarès i Pla». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 13 novembre 2014].
* ↑ «Joan Sallarès i Pla». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Sallarès i Pla, Joan. Las ocho horas. Algo sobre la cuestión obrera (en castellà). Barcelona: Llibreria Lluís Niubó, 1890.
* ↑ Sallarès i Pla, Joan. El trabajo de las mujeres y los niños. Estudio sobre sus condiciones actuales (en castellà). Sabadell: A. Vives, 1892, p. 72.