OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pol Figueras López

Pol Figueras López (La Selva del Camp, 21 de març de 1998) és un jugador de bàsquet català, que actualment milita a les files del Monbus Obradoiro de la Lliga ACB.

## Categories inferiors

Amb dotze anys, ingressa a les categories inferiors del Futbol Club Barcelona procedent del Club Bàsquet La Selva (2010), en ser descobert pel club blaugrana la fase final del Campionat de Catalunya preinfantil a Solsona. Com a capità de l’equip Júnior, la temporada 2015-16 guanya els campionats de Catalunya, Espanya i l’Eurolliga, la final de la qual es disputa al Mercedez-Benz Arena de Berlín.

## LEB Or

Figueras disputa la LEB Or les temporades 2016-17, 2017-18 i 2018-19 com a integrant del filial del F.C.Barcelona. El 28 de setembre del 2016 debuta amb el primer equip, en la semifinal de la Lliga Catalana que el club blaugrana juga a Andorra contra el Morabanc Andorra. Cinc dies més tard (2 d’octubre), debuta a la Lliga ACB en el partit disputat al Nou Congost de Manresa.
Figueras continua competint a la LEB Or vestint les samarretes del Club Ourense Baloncesto (temporada 2019-20) i el Club de Bàsquet Bahía Sant Agustí (temporades 2020-21 i 2021-22), de Palma.

## Lliga ACB

El 17 de juliol del 2022 s’oficialitza el fixatge de Figueras pel Club Bàsquet Girona, amb qui disputa la primera temporada íntegra a la Lliga ACB (2022-23) a les ordres del tècnic Aíto Garcia-Reneses. Un any més tard, el 12 de juliol del 2023, s’anuncia el fitxatge de Figueras pel Monbus Obradoiro.

## Retorn a la LEB Or

El juliol de 2024 es va anunciar el fitxatge de Figueras per l'Hestia Menorca.

## Referències

* ↑ Vergés,, Marc «Entrevista a Pol Figueras». Revista La Segarra, 01-11-2016, pàg. 34-35.
* ↑ «Pol Figueras, el base de oro del Barça» (en castellà). Diari de Tarragona, 03-10-2016. [Consulta: 6 desembre 2023].
* ↑ «Pol Figueras, nou fitxatge del Bàsquet Girona». Diari de Girona, 17-07-2022. [Consulta: 6 desembre 2023].
* ↑ «L'Obradoiro fitxa Pol Figueras». L'Esportiu, 12-07-2023. [Consulta: 6 desembre 2023].
* ↑ «Pol Figueras: “La voluntat de l’Hestia Menorca és intentar pujar a l’ACB a mig termini”». IB3, 13-07-2024. [Consulta: 7 octubre 2024].
# Peucestes

Peucestes és el nom dels següents personatges:
* Peucestes de Macedònia, militar macedoni
* Peucestes de Mieza, militar macedoni i sàtrapa de Persis
# Peucedanum oreoselinum

Peucedanum oreoselinum o julivert de muntanya (el nom científic significa selinum "julivert" i oreo = de muntanya), és una espècie de planta apiàcia.

## Descripció

Planta perenne amb rizoma llenyós, de 6-16 mm de diàmetre, vertical o oblic. Tija de 30-130 cm d'alt, cilíndrica, de 3-10 mm de diàmetre, sòlida, estriada, glabre o pubèrula cap a la base, sovint vermellosa. Fulles basals, que recorden les del julivert, de fins 50 cm, limbe de fins 30 - 20 cm, més ample que llarg. Les inflorescències en umbel·la amb 18-30 radis, de 15-30(65) mm, poc desiguals.

## Distribució i hàbitat

Es troba en llocs herbosos, orles i clarianes del bosc. A una altitud de 70-1900 msnm a Europa central i Europa meridional, incloent Catalunya i el País Valencià.

## Sinònims

* Angelica oreoselinum (L.) M.Hiroe
* Athamanta diffusa Gilib.
* Athamanta divaricata Gilib.
* Athamanta divaricifolia Stokes
* Athamanta oreoselinum L.
* Cervaria oreoselinum Gaudin
* Oreoselinum legitimum M.Bieb.
* Oreoselinum majus Garsault
* Oreoselinum nigrum Delarbre
* Peucedanum bourgaei Lange
* Peucedanum orbiculare Dulac
* Selinum oreoselinum Crantz

## Usos

Es fa servir en homeopatia, però no és comestible.

## Referències

* ↑ Peucedanum oreoselinum en Flora Vascular
* ↑ «Peucedanum oreoselinum». Real Jardín Botánico: Proyecto Anthos. [Consulta: 5 octubre 2012].
# Physalaemus crombiei

Physalaemus crombiei és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Peixoto, O.L. & Pimenta, B. 2004. Physalaemus crombiei. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Pomacentrus albimaculus

Pomacentrus albimaculus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Piano Track

Piano Track és una instal·lació artística feta per Jordi Benito el 1990 i insal·lada a la Universitat Autònoma de Barcelona el 1994. Forma part de la col·lecció permanent del MACBA, procedent del Fons d'Art de la Generalitat de Catalunya.

## Descripció

Objecte habitual en la iconografia de Jordi Benito, el piano es converteix aquesta vegada en un objecte d'art públic. Produït l'any 1990, el 1994 va ser instal·lat al campus de la Universitat Autònoma de Barcelona, a la pineda del Rectorat. Benito situa un piano de cua de ferro sota els pins i al damunt hi diposita dues grans pedres amb forma d'escaire i amb unes incisions geomètriques horitzontals. La lleugeresa del so i la intangibilitat de la música contrasten amb el pes i la contundència matèrica de la pedra.
Tant en el seu vessant de body art i de performance com en les seves instal·lacions i escultures, Jordi Benito ha incorporat el piano en nombroses obres i múltiples formats. De fet, ha estat una icona central en el seu univers creatiu. Ha penjat pianos al sostre, els ha cobert de branques d'arbre, ha realitzat accions en col·laboració amb Carles Santos i ha aplicat fórmules matemàtiques. Si bé en les seves impactants performances i accions de body art dels anys setanta i vuitanta ja havia incorporat la música –i en especial l'òpera de Wagner–, en el seu treball posterior d'instal·lacions la figura del piano evoca el seu interès per la música.

## Referències

* ↑ «Patrimoni: obres per visitar». Universitat Autònoma de Barcelona. [Consulta: 27 gener 2016].
* ↑ «Piano Track». web. MACBA (CCBYSA). [Consulta: 26 gener 2016].
# Polla (Itàlia)

Polla és una localitat i comune de la província de Salern, regió de Campània, amb 5273 habitants el 2018. Està molt a prop del límit amb la regió de Basilicata. Limita amb Atena Lucana, Auletta, Brienza (PZ), Caggiano, Corleto Monforte, Pertosa, Sant'Angelo Le Fratte (PZ) i Sant'Arsenio. Va ser coneguda com el Fòrum Popilà durant l'època romana.

## Referències

* ↑ Dato istat. (en italià). Dato istat.
* ↑ Dato istat. Popolazione residente al 31 dicembre 2010 (en italià). Dato istat.
* ↑ Statistiche I.Stat. Istituto Nazionale di Statistica (en italià). Statistiche I.Stat.
# Porali

Porali és un riu del Balutxistan al Pakistan, que rega el sud de Jhalawan i la regió de Las Bela. Neix prop de Wad i travessa la serra de Pab; després d'un curs de 280 km desaigua a la mar d'Aràbia a Miani Hor. Els afluents principals són el Kud, que irrega la vall d'Ornach, el Tibbi, i el Lohendav. A uns 8 km al nord de Sheh es bifurca i part de les seves aigües formen el Titian que desaigua al llac Siranda. Ha estat identificat amb l'antic Arabis o Arabius.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Potanichthys xingyiensis

Potanichthys xingyiensis és una espècie fòssil d'un gènere monotípic de peixos voladors que va viure en el Ladinià durant el Triàsic Mitjà (fa entre 237 i 228 milions d'anys). Tanmateix i malgrat la semblança, l'espècie no està relacionada amb els peixos voladors moderns que van evolucionar independentment fa uns 65 milions d'anys.

## Referències

* ↑ doi:10.1098/rspb.2012.2261
* ↑ doi:10.1038/nature.2012.11707

## Enllaços externs

* New flying fish fossils discovered in China Arxivat 2012-10-31 at Archive-It BBC, 31 d'octubre 2012. (anglès)
* The world's oldest flying fish took to the air 80 million years before birds appeared in the skies Daily Mail, 31 d'octuber 2012. (anglès)
# Poiseul-lès-Saulx

Poiseul-lès-Saulx és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 59 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Poiseul-lès-Saulx era de 59 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 33 habitatges, 24 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 33 habitatges eren cases. Dels 24 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 2 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Poiseul-lès-Saulx el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 36 persones, 25 eren actives i 11 eren inactives. De les 25 persones actives 24 estaven ocupades (11 homes i 13 dones) i 1 aturada (1 home). De les 11 persones inactives 7 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials i 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Poiseul-lès-Saulx a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Poiseul-lès-Saulx a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Premis de la Crítica

* Aquest article tracta sobre els premis literaris. Si cerqueu els premis de les arts escèniques, vegeu «Premis de la Crítica de les Arts Escèniques».
Els Premis de la Crítica són uns guardons literaris anuals que, des de 1956, concedeix cada any l'Associació Espanyola de Crítics Literaris a les millors obres literàries, en les categories de narrativa i poesia, publicades a Espanya durant l'any anterior, en les quatre llengües oficials de l'estat: castellà, català, gallec i basc.
Els premis, que no tenen dotació econòmica, són concedits durant el mes d'abril de cada any, després de la deliberació d'un jurat integrat per 22 membres de l'Associació Espanyola de Crítics Literaris; els premis, malgrat no tenir dotació econòmica, són considerats un dels guardons més prestigiosos d'Espanya. L'Associació espanyola concedeix aquests premis en llengua castellana i delega la selecció dels premis en altres llengües a les Associacions de Crítics Literaris equivalents a cada llengua oficial. D'aquesta manera, la secció de crítica de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana escull els guanyadors de les categories en català.
El palmarès d'aquest premi reuneix bona part dels principals noms de la narrativa i poesia actuals en llengua catalana: Lluís Solà i Sebastià Perelló el 2017, Martí Domínguez i Gemma Gorga el 2016, Toni Sala i Màrius Sampere el 2015, Pep Coll i Carles Duarte el 2014, Jordi Coca i Jordi Llavina el 2013, Jaume Cabré i Perejaume el 2012, Jordi Puntí i Anna Montero el 2011, Francesc Serés i Carles Miralles el 2010, Joan Francesc Mira i Teresa Pascual el 2009, Manuel Baixauli i Joan Margarit el 2008, Eduard Márquez i Ponç Pons el 2007, entre més.

## Categories

* Premi de la Crítica de narrativa castellana, creat l'any 1956.
* Premi de la Crítica de poesia castellana, creat l'any 1956.
* Premi de la Crítica de narrativa catalana, creat l'any 1962, i per segona vegada l'any 1976, va adquirir caràcter anual en 1978.
* Premi de la Crítica de poesia catalana, creat l'any 1962, i per segona vegada en 1976, va adquirir caràcter anual l'any 1978.
* Premi de la Crítica de narrativa gallega, creat l'any 1976.
* Premi de la Crítica de poesia gallega, creat l'any 1976.
* Premi de la Crítica de narrativa basca, creat l'any 1976.
* Premi de la Crítica de poesia basca, creat l'any 1976.
* Premi Andalusia de la Crítica, creat l'any 1994. Concedeix tres modalitats: novel·la, poesia i relats.
* Premi Andalusia de la Crítica de teatre, creat l'any 2013.
* Premi de la Crítica Valenciana, creat l'any 1979. Concedeix tres modalitats: poesia, narrativa i altres gèneres.

## Referències

* ↑ «Andrés Ibáñez y Lorenzo Oliván, premios de la Crítica». El mundo [Consulta: 5 desembre 2015].
* ↑ «Premios de la Crítica». El poder de la palabra. [Consulta: 6 desembre 2015].
* ↑ «Toni Sala guanya el premi de la Crítica Catalana de narrativa per l'obra "Els nois"». Universitat Pompeu Fabra: Departament d'Humanitats. Arxivat de l'original el 8 de desembre 2015. [Consulta: 5 desembre 2015].

## Enllaços externs

* El premio de la crítica, a El Cultural, 6/5/2016 (castellà)
# Premis de Cinema Mainichi

Els Premis de Cinema Mainichi (毎日映画コンクール, Mainichi Eiga Konkūru) són un conjunt de premis atorgats pel diari Mainichi Shimbun, en col·laboració amb Sports Nippon. Aquest és el primer festival de cinema del Japó.
Els orígens de la competició es remunten al 1935, quan el Mainichi Shinbun va organitzar un festival anomenat Zen Nihon eiga konkūru (全日本映画コンクール). Interromput durant la guerra, la forma actual dels Premis de Cinema Mainichi va néixer oficialment el 1946.

## Premis

Com que la cerimònia és a principis d'any, al febrer, el premi és per a obres de l'any anterior. A part del premi de l'elecció dels lectors, tots els premis són atorgats per la crítica.
El "Premi Noburō Ōfuji", establert el 1961, se centra en els treballs dels animadors que busquen reconeixement. Se suposa que premia un mèrit tècnic i artístic. Porta el nom de Noburō Ōfuji, un pioner de l'animació, premiat a la dècada de 1950 per a l'adjudicació de curtmetratges o mitjans, així com obres de pressupost moderat.
El "Gran premi d'animació" s'ha centrat en obres de gran pressupost des de l'any 1989. Aquesta distinció va sorgir davant l'augment de pressupostos, per no prescindir de l'animació independent, que és sovint més atrevit.
El "Premi Kinuyo Tanaka", que porta el nom de l'actriu japonesa i primera directora Kinuyo Tanaka, ha estat atorgat a la carrera d'una actriu cada any des de 1985.
El "premi de l'elecció dels lectors" ha estat atorgat pels lectors del "Mainichi Shimbun" des de 1976, a una pel·lícula japonesa i una pel·lícula estrangera.
El "Gran Premi Sponichi per al nou talent" s'atorga des de 1983.
"Premi especial" és una recompensa no categoritzada.
Hi ha molts altres premis més convencionals: Premi de Cinema Mainichi a la millor pel·lícula, millor director, millor fotografia, millor direcció artística, millor actor, millor actor secundari, millor actriu, millor actriu secundària, millor pel·lícula estrangera, millor guió, millor música i millor so.

## Notes i referències

* 1 2 (japonès) «毎日映画コンクールとは presentació al web oficial».

## Enllaços externs

* Premis de Cinema Mainichi - Lloc web oficial (japonès)
* Premis Mainichi a Mubi
# Premi Gysbert Japicx

El Premi Gysbert Japicx (frisó Gysbert Japicxpriis) és un premi literari establert el 1947 pels Estats Generals de Frísia el 1947 en honor de Gysbert Japicx. El guanyador el decideix l'Executiu Provincial, que està assessorat per un jurat. El premi consisteix en un certificat i una suma de 5.000 €. El preu es concedeix des de 1947 cada tres anys (fins a 1953 cada any, fins al 1983 a dos anys), alternativament a la prosa i la poesia.

## Guanyadors

* 1947 - Obe Postma: It sil bistean (poesia).
* 1948 - Nyckle Haisma: Simmer (novel·la).
* 1949 - Fedde Schurer: Simson (drama bíblic) i syn berimings yn It boek fan 'e psalmen.
* 1950 - Ype Poortinga: Elbrich, part II (conte).
* 1951 - Sjoerd Spanninga: Spegelskrift i Núnders (poesia).
* 1952 - Anne Wadman: Kritysk konfoai (assaig).
* 1953 - Rixt: De gouden rider (poesia).
* 1955 - Ulbe van Houten: De hillige histoarje (històries bíbliques); De sûnde fan Haitze Holwerda (narració).
* 1957 - Douwe Tamminga: Balladen (poesia).
* 1959 - Eeltsje Boates Folkertsma: Eachweiding (assaig).
* 1961 - Marten Sikkema: Hiele dichterlik oeuvre.
* 1963 - Jo Smit: Bisten en boargers (contes).
* 1965 - Jan Wybenga: Barakkekamp (poesia).
* 1967 - Trinus Riemersma: Fabryk (narració).
* 1969 - Obres col·lectiva Operaesje Fers, se li va retirar
* 1971 - Paulus Akkerman: It roer út hannen (narració); Foar de lins i Dat sadwaende (assaigs).
* 1973 - Daniël Daen: De âlde en de leave hear: as lead om âld izer, Op libben en dea i Mosken en goaden (poesia).
* 1975 - Rink van der Velde: Hiele oeuvre.
* 1977 - Jan Wybenga: Lyts Frysk deadeboek (poesia).
* 1979 - Ypk fan der Fear: har histoaryske romans.
* 1981 - Reinder Rienk van der Leest: Kunst en fleanwurk (poesia).
* 1983 - Sjoerd van der Schaaf: De bijekening (narració).
* 1986 - Tiny Mulder: Hiele oeuvre; Oh in stêd, ah in lân (poesia).
* 1989 - Anne Wadman: In bolle yn 'e reak i De frou yn 'e flesse (narracions).
* 1992 - Steven de Jong: Syn literêr wurk i De Wuttelhaven del (narracions).
* 1995 - Trinus Riemersma: De reade bwarre (narració).
* 1998 - Piter Boersma: It libben sels' (narració).
* 2001 - Tsjebbe Hettinga: Fan oer see en fierder (poesia).
* 2003 - Willem Tjerkstra: Ridder fan Snits (novel·la).
* 2005 - Abe de Vries: In waarm wek altyd. (2004) (poesia)
* 2007 - Josse de Haan: Piksjitten op Snyp, Kastanjes poffe (assaig)
* 2009 - Anne Feddema: Reidhintjse op’e Styx (poesia)
* 2011 - Durk van der Ploeg: escriptor i poeta, guanyà el premi d'aquell any per la totalitat de la seua obra
* 2013 - Jacobus Q. Smink: Sondelfal. (2009) (poesia)
* 2015 - Koos Tiemersma: Einum. (2012) (novel·la)
* 2017 - Eppie Dam: Fallend ljocht. (2015) (poesia)
* 2019 - Aggie van der Meer: escriptora i poetessa, guanyà el premi d'aquell any per la totalitat de la seua obra
* 2021 - Eeltsje Hettinga: escriptora i poetessa, guanyà el premi d'aquell any pels poemes que escrigué entre el 2017 i el 2019 com a Poeta Nacional Frisó.

## Enllaços externs

* Web del Premi Literari Arxivat 2010-11-29 a Wayback Machine.
# Predmier

Predmier és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país. El 2023 tenia 1.359 habitants.

## Referències

* ↑ «Žilinský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 12 abril 2024. [Consulta: 22 juny 2024].
# Principis de Kerckhoffs

En criptografia, els sis principis de Kerckhoffs relatius a les propietats desitjables d'un sistema criptogràfic són:
* Si el sistema no és teòricament irrompible, almenys ha de ser-ho en la pràctica.
* L'efectivitat del sistema no ha de dependre que el seu disseny romangui en secret.
* La clau ha de ser fàcilment memoritzable de manera que no calgui recórrer a notes escrites.
* Els criptogrames hauran de donar resultats alfanumèrics.
* El sistema ha de ser operable per una única persona.
* El sistema ha de ser fàcil d'utilitzar.
Van ser enunciats per Auguste Kerckhoffs el 1883.
Per antonomàsia, el segon d'ells rep el nom de principi de Kerckhoffs. Segons aquest principi, la seguretat del sistema ha de recaure en la seguretat de la clau, havent-se de suposar coneguts la resta dels paràmetres del sistema criptogràfic. El principi va ser reformulat, possiblement de manera independent, per Claude Shannon: l'adversari coneix el sistema. Aquesta formulació es coneix com la màxima de Shannon i és el principi més comunament adoptat pels criptòlegs en oposició a l'anomenada seguretat a través de la foscor.

## Exemple del principi de Kerckhoffs

En el següent text xifrat, no comprensible a primera vista,
| « | OD FULSWRJUDILD SUHVHUYD OD FRQILGHQFLDOLGDG | » |
el criptosistema conté la clau secreta k=3, sent el mètode, el codi ASCII de la lletra que es desitja encriptar més tres; ja resolt amb aquestes dades la frase desxifrada és:
| « | LA CRIPTOGRAFIA PRESERVA LA CONFIDENCIALITAT | » |

## Referències

* ↑ Auguste Kerckhoffs, "La cryptographie militaire", Journal des sciences militaires, vol. IX, pp. 5–83, Jan. 1883, pp. 161–191, Feb. 1883. Disponible en internet
# Proasellus cretensis

Proasellus cretensis és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

Viu a l'aigua dolça.

## Distribució geogràfica

Es troba a un pou de l'illa de Creta (Grècia).

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Roberto Argano, Giuseppe Lucio Pesce, 1980. Nouvelles données sur les asellides de la Grèce continentale et insulaire (Crustacea, Isopoda). Volum 7, Edició 5 de Bulletin Zoölogisch Museum. Universiteit van Amsterdam. Het Museum. 59 pàgines.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ SeaLifeBase (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Proasellus dianae

Proasellus dianae és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

Viu a l'aigua dolça d'un pou.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Úmbria (Itàlia).

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Pesce, G. L. i Argano, R., 1985. Un nuovo Proasellus stigobionte dell'Umbria (Crustacea: Isopoda: Asellota). Bolletino Museo del Civico Storia Naturale di Verona 12: 79-84.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* 1 2 World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ SeaLifeBase (anglès)
* ↑ Fauna Europaea (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)