OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Distribució secant hiperbòlica

En teoria i estadística de probabilitats, la distribució secant hiperbòlica és una distribució de probabilitat contínua la funció de densitat de probabilitat i funció característica de la qual, són proporcionals a la funció secant hiperbòlica. La funció secant hiperbòlica és equivalent al cosinus hiperbòlic recíproc i, per tant, aquesta distribució també s'anomena distribució de cosh inversa.
La generalització de la distribució dona lloc a la distribució de Meixner, també coneguda com a secant hiperbòlica generalitzada de la família exponencial natural o distribució NEF-GHS.
Una variable aleatòria segueix una distribució secant hiperbòlica si la seva funció de densitat de probabilitat (pdf) es pot relacionar amb la següent forma estàndard de funció de densitat mitjançant una transformació de localització i desplaçament:
$f(x)={\frac {1}{2}}\;\operatorname {sech} \!\left({\frac {\pi }{2}}\,x\right)\!,$
on "sech" denota la funció secant hiperbòlica. La funció de distribució acumulada (cdf) de la distribució estàndard és una versió escalada i desplaçada de la funció Gudermanniana,
    $F(x)={\frac {1}{2}}+{\frac {1}{\pi }}\arctan \!\left[\operatorname {sinh} \!\left({\frac {\pi }{2}}\,x\right)\right]\!,$
    $={\frac {2}{\pi }}\arctan \!\left[\exp \left({\frac {\pi }{2}}\,x\right)\right]\!.$
on "arctan" és la funció tangent inversa (circular).
La distribució secant hiperbòlica comparteix moltes propietats amb la distribució normal estàndard: és simètrica amb variància unitària i mitjana zero, mediana i moda, i el seu pdf és proporcional a la seva funció característica. Tanmateix, la distribució secant hiperbòlica és leptocúrtica; és a dir, té un pic més agut prop de la seva mitjana, i cues més pesades, en comparació amb la distribució normal estàndard.

## Referències

* ↑ «5.31: The Hyperbolic Secant Distribution» (en anglès). https://stats.libretexts.org,+05-05-2020.+[Consulta: 19 març 2023].
* ↑ Weisstein, Eric W. «Hyperbolic Secant» (en anglès). https://mathworld.wolfram.com.+[Consulta: 19 març 2023].
* ↑ «Hyperbolic secant: Introduction to the Hyperbolic Secant Function» (en anglès). https://functions.wolfram.com.+[Consulta: 19 març 2023].
* ↑ «Hyperbolic-secant distribution (» (en anglès). http://www.math.wm.edu.+[Consulta: 19 març 2023].
# Barbus chiumbeensis

Barbus chiumbeensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Angola i a la República Democràtica del Congo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Peteli Libó

La família Peteli Libó (en llatí: Poetelius Libo) va ser una família romana d'origen plebeu, molts dels membres de la qual van portar el cognomen de Visol (Visolus).
Els personatges principals van ser:
* Quint Peteli Libó Visol, decemvir el 450 aC.
* Gai Peteli Libó Visol, cònsol el 360 aC.
* Gai Peteli Libó Visol, cònsol el 346 aC i 326 aC i potser el 333 aC.
* Marc Peteli Libó Visol, cònsol el 314 aC

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 779.
# Plana del Roquero

La Plana del Roquero, és una plana de muntanya del terme municipal de Castell de Mur, a l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà. Es troba en territori del poble de Vilamolat de Mur.
És situat a llevant de Vilamolat de Mur i de los Seixos, al nord de les Planes i al capdamunt -sud-oest- de les Costes del Barranc del Ruc. És una plana situada a la carena que separa les valls dels barrancs del Ruc i de Salze.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Director provincial d'Educació i Ciència de les Illes Balears

El Director provincial d'Educació de les Illes Balears era la màxima autoritat educativa a les Illes Balears abans de la transferència de les competències en educació que es produí l'1 de gener de 1998.
Han estat directors provincials del Ministeri d'Educació i Ciència a les Illes Balears:
* Andreu Crespí Plaza (des del 1983)
* Bartomeu Llinàs Ferrà (1995-1997)

## Referències

* ↑ Real Decreto 1876/1997, de 12 de diciembre, sobre traspaso de funciones y servicios de la Administración del Estado a la Comunidad Autónoma de las Islas Baleares en materia de enseñanza no universitaria Arxivat 2019-03-18 a Wayback Machine. PDF (castellà)
* ↑ Orden de 11 de febrero de 1983 por la que se dispone el nombramiento de don Andrés Crespí Plaza como Director provincial del Ministerio de Educación y Ciencia en Baleares PDF (castellà)
* ↑ «L’Escola Oficial d’Idiomes de Palma ja és l’EOI Andreu Crespí Plaza». [Consulta: 2 gener 2023].
* ↑ Orden de 25 de abril de 1995 por la que se nombra a don Bartolomé Llinas Ferra Director provincial de Educación y Ciencia de Baleares PDF (castellà)
# Ian Paisley

El reverend Ian Richard Kyle Paisley (Armagh, 6 d'abril de 1924 - Belfast, 12 de setembre de 2014) fou un polític i un home d'Església britànic, actiu a Irlanda del Nord.

## Biografia

Als anys cinquanta, va ser un dels fundadors de la Free Presbyterian Church, a Irlanda del Nord, de la qual es feu el mediador. Fundà el seu propi diari, el Protestant Telegraph i llavors, a finals dels anys seixanta, el Partit Democràtic Unionista (DUP), del qual n'esdevevingué el líder incontestat i que convertí en el principal partit nord-irlandès, violentament oposat a qualsevol acord amb els catòlics i a la posada en marxa de l'Acord del Divendres Sant. El 1986, fundà, amb Peter Robinson, el grup paramilitar lleialista Ulster Resistance.
Escollit al Parlament Europeu, sense interrupcions, de 1979 a 1999, renuncià a presentar-se el 2004, basant-se en la seva edat i el seu estat de salut, però es presentà i fou fàcilment escollit a les eleccions britàniques de maig de 2005 (25.156 vots, 54,8% +4,9). Després de la victòria del DUP i del Sinn Féin a les Eleccions generals d'Irlanda del Nord de 2007, acceptà, sota la pressió britànica, reunir-se amb el cap del partit nacionalista, Gerry Adams, i negocià la formació d'un govern d'unitat amb els seus antics enemics mortals.
Segons els termes de l'acord, el 8 de maig, va ser nomenat Primer Ministre d'Irlanda del Nord, amb el membre del Sinn Féin Martin McGuinness de viceprimer ministre. El 4 d'abril, es va reunir amb el Primer Ministre d'Irlanda, Bertie Ahern i va discutir futures relacions entre els seus governs respectius.
Ian Paisley fou conegut amb el pseudònim de Doctor No, en referència a la seva negativa a parlamentar amb els partits catòlics. El dimarts 4 març del 2008, Ian Paisley dimití del càrrec de president del DUP, així com del càrrec de primer ministre d'Irlanda del Nord.

## Referències

* ↑ «Ian Paisley has died».
* ↑ CAIN. «Abstracts on Organisations - 'U'». Arxivat de l'original el 2011-02-22. [Consulta: 14 agost 2010].

## Bibliografia

* Steve Bruce, God save Ulster! The religion and politics of Paisleyism. Oxford: Clarendon Press. 1986.
* Dennis Cooke, Persecuting Zeal: a portrait of Ian Paisley, Brandon Books, 1996.
* Martha Abele Mac Iver, "Ian Paisley and the Reformed Tradition," Political Studies, setembre 1987.
* Ed Moloney & Andy Pollak, Paisley, Poolbeg Press, 1986.
* Clifford Smyth, Ian Paisley: Voice of Protestant Ulster. Edinburgh: Scottish Academic, 1987.

## Enllaços externs

* Guardian Politics Ask Aristotle - Ian Paisley
* TheyWorkForYou.com - Ian Paisley MP
* DUP - Ian Paisley
* Ian Paisley's European Institute of Protestant Studies
* Free Presbyterian Church
# Hylomyscus aeta

Hylomyscus aeta és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Són rosegadors de petites dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 77 a 97 mm, una cua de 131 a 140 mm, peus de 17,5 a 20,4 mm i orelles de 15 a 16 mm. Aquesta espècie es troba a Burundi, al Camerun, a la República Centreafricana, a la República del Congo, a la República Democràtica del Congo, a Guinea Equatorial, al Gabon i a Uganda. Habita boscos humits de terres baixes tropicals o subtropicals, i boscos montans humits tropicals o subtropicals.

## Referències

* ↑ Kingdon, Jonathan. East African Mammals: An Atlas of Evolution in Africa, Volume 2, Part B. University of Chicago Press, 1974. ISBN 9780226437200.
* ↑ «Hylomyscus aeta» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN).
# Hylomys maxi

Hylomys maxi és una espècie de mamífer eulipotifle de la família dels erinacèids. Viu a l'illa de Sumatra (Indonèsia) i la Malàisia peninsular, on viu a altituds d'entre 100 i 2.000 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos montans. És un representant gros del gènere Hylomys, amb una llargada de cap a gropa de 139 mm i un pes de 64 g (valors mitjans). Descrit originalment com una subespècie del gimnur petit (H. suillus), el 2023 fou elevat a la categoria d'espècie.

## Referències

* ↑ Hinckley et al., 2023, p. 14.

## Bibliografia

* Hinckley, A.; Camacho-Sanchez, M.; Chua, M. A. H.; Ruedi, M.; Lunde, M.; Maldonado, J. E.; Omar, H.; Leonard, J. A.; Hawkins, M. T. R. «An integrative taxonomic revision of lesser gymnures (Eulipotyphla: Hylomys) reveals five new species and emerging patterns of local endemism in Tropical East Asia» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, zlad177, 2023. DOI: 10.1093/zoolinnean/zlad177.
# Imanol Murga Sáez de Ormijana

Imanol Murga Sáez de Ormijana (Vitòria, 1 de gener de 1958) va ser un ciclista basc, que va ser professional entre 1980 i 1990. Del seu palmarès destaca la victòria d'etapa a la Volta a Espanya de 1981

## Palmarès

* 1980
** Vencedor d'una etapa a la Volta de les Tres Províncies
* 1981
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Aragó
* 1985
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Cantàbria
* 1987
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Astúries

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1980. Abandona
* 1981. Abandona. Vencedor d'una etapa
* 1984. 47è de la classificació general
* 1986. 50è de la classificació general
* 1987. Abandona
* 1988. 70è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1981. 104è de la classificació general
* 1985. 94è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Imanol Estévez Salas

Imanol Estévez Salas (Vitòria, 11 de gener de 1993) és un exciclista basc, professional del 2015 al 2017, quan decidí retirar-se per dedicar-se a l'aviació.

## Palmarès

* 2013
** 1r a Laudio Saria
* 2014
** 1r a la Volta a Cantàbria i vencedor d'una etapa
** 1r al Circuit de Pascuas
** 1r a la San Isidro Sari Nagusia
** 1r a la Pentekostes Saria
** 1r a la Pujada a Altzo
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Lleó
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Palència
* 2016
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Alentejo

## Referències

* ↑ «Imanol Estévez deja el ciclismo». mundodeportivo.com, 04-04-2017 [Consulta: 12 octubre 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Hèlix (desambiguació)

«Hèlix, Helix o Hèlice» té aquests significats:
* Hèlix (geometria), corba que forma una recta traçada en un pla en enrotllar el pla sobre una superfície cilíndrica
* Hèlice (tecnologia), giny mecànic de propulsió que s'utilitza en vaixells, aeronaus
* Helix (gènere), gènere comú de cargols (vegeu-ne les espècies a la Categoria:Helícids)
* Hèlix, voluta del capitell corinti o jònic vegeu voluta (art)
** Hèlice (ciutat), ciutat d'Acaia, una de les dotze ciutats aquees, a la costa entre els rius Selinos i Cerinites i prop d'Aegion
** Hèlix o Helixos, militar al servei d'Esparta
* Hèlice (filla de Selí), esposa d'Ió
** Hèlice, una de les nimfes que va nodrir Zeus durant la seva estada a Creta
** Hèlice (satèl·lit), satèl·lit de Júpiter
# Impost inflació

El concepte impost inflació enuncia que la inflació és un impost des del govern cap als ciutadans, ja que augmentaria la liquiditat del primer en detriment dels estalvis del segon La inflació monetària redistribueix valor econòmic dels tenidors d'actius monetaris als primers a rebre els nous actius recentment creats, de la mateixa manera que la devaluació d'una moneda metàl·lica (barrejant el metall amb altres més barats) permet a l'emissor de la moneda apropiar-se de part del valor.
Quan l'emissor és un banc central, la impressió de nous bitllets (o, més recentment, el seu equivalent electrònic) permet als primers receptors (generalment els governs a través d'instruments de deute públic) utilitzar aquest nou diners abans que els efectes d'una major base monetària es distribueixin per l'economia, és a dir abans que pugin els preus. Aquest efecte pot utilitzar com una via més de finançament de la despesa pública, amb l'avantatge que és un impost encobert els efectes es noten amb un retard de mesos o fins i tot anys (depenent de la velocitat de flux monetari).
Fins al segle xx, la inflació com a impost s'utilitzava principalment en temps de guerra, per evitar els efectes negatius de les pujades d'impostos directes sobre l'opinió pública. Els últims emperadors romans famosament van pagar a les legions en denaris devaluats, provocant motins, desercions i fins i tot cops d'estat. Amb la difusió del paper moneda es va facilitar encara més aquesta possibilitat i es va ampliar la seva utilització. El 1923 la República de Weimar va utilitzar quantitats creixents de reichsmarks per pagar als obrers del Ruhr durant la seva vaga contra l'ocupació francesa. Roosevelt va devaluar el dòlar el 1935 (i va confiscar l'or en mans privades) per finançar els plans de despesa pública del New Deal. El 1971 Richard Nixon, per finançar la guerra a Vietnam, va suspendre definitivament la convertibilitat del dòlar amb l'or.
* Dioclecià (devaluació del denari de plata)
* República de Weimar (hiperinflació) 1923
* Zimbabwe 2007
* Imperi Austrohongarès 1922
* Veneçuela
* Argentina 1990
* Sèrbia (Iugoslàvia) 1991
* USA (dòlar continental, greenbacks, dòlar confederat, 1935, 1971)
* Espanya 1992-1994

## Referències

* ↑ senyoriu
* ↑ Un altre impost, la inflació

## Enllaços externs

* Les motivacions i regs per a l'emissió de diners (castellà)
* Com arribem a això: versió novel·lada de la història del dòlar Arxivat 2010-01-22 a Wayback Machine. (castellà)
# Iber (Einbeck)

Iber és un nucli de la ciutat d'Einbeck al districte de Northeim. El 2010 tenia 323 habitants. És un dels nuclis més antics de la ciutat d'Einbeck. Fins a la seva incorporació a la ciutat d'Einbeck l'1 de març del 1974 va ser un municipi independent.

## Referències

* ↑ Ernst, Georg. «Iber». Ajuntament d'Einbeck. Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 15 gener 2017].
* ↑ Statistisches Bundesamt. Historisches Gemeindeverzeichnis für die Bundesrepublik Deutschland. Namens-, Grenz- und Schlüsselnummernänderungen bei Gemeinden, Kreisen und Regierungsbezirken vom 27. 5. 1970 bis 31. 12. 1982. Stuttgart i Magúncia: W. Kohlhammer GmbH, 1983, p. 207. ISBN 3-17-003263-1.
# Isabel Saint Malo

Isabel Saint Malo de Alvarado (Ciutat de Panamà, Panamà, 27 de juny de 1968) és una diplomàtica i política que després de les eleccions presidencials del 4 de maig de 2014 va ser escollida com a vicepresidenta dins de la fórmula de Juan Carlos Varela, amb el suport pels partits Panameñista i Popular. Des de l'1 de juliol de 2014 és vicepresidenta de Panamà i Ministra de Relacions Exteriors del país.

## Vida professional

En 1989 es va graduar de Relacions Internacionals a la Universitat de Saint Joseph's a Pennsilvània, Estats Units i, el 1995, va obtenir un mestratge en administració de negocis en la Nova Southeastern University.
En 1988 va treballar com passant en l'Ambaixada de Panamà a Washington DC i en 1989 va treballar al Centre per a la Democràcia a la mateixa ciutat. Des de 1990 fins a 1992 va treballar a la Missió Permanent de Panamà en les Nacions Unides i, entre 1992 i 1994 en el Ministeri de Relacions Exteriors com a assistent del viceministre i després com a assistent del ministre.
Va treballar com a part del Programa de les Nacions Unides per al Desenvolupament, capítol de Panamà, entre 1994 i 2008 i, en 2006, va ser nomenada directora del Consens Nacional. Des de 2008 s'ha desenvolupat com a consultora independent.
Per la seva labor va ser reconeguda per l'Associació Panamenya d'Executius d'Empresa (APEDE) com dona destacada del 2012.

## Vida política

Va ingressar a la vida política al gener de 2014 quan el candidat per l'aliança panamenyista Juan Carlos Varela la va nominar com la seva companya de fórmula a pesar que no tenia experiència política i era considerada independent. Després de la victòria en les eleccions presidencials del maig de 2014, va acceptar la vicepresidència de la República sent la primera dona a assumir el càrrec.

## Notes

* ↑ Mujer Destacada del año 2012 Arxivat 2014-05-21 a Wayback Machine..
* ↑ Día a Día. «¿Conoces a Isabel Saint Malo?», 26-01-2014. Arxivat de l'original el 2014-05-05. [Consulta: 2014].
* ↑ BBC Mundo. «Juan Carlos Varela, elegido presidente de Panamá», 05-05-2014.
# Isabel Ruiz i Margalef

Isabel Ruiz i Margalef (Palamós, 13 de desembre de 1963) és una política catalana, diputada al Parlament de Catalunya en la IV Legislatura. Fou cap de l'oposició a l'ajuntament de Palamós, encapçalant la federació local Convergència i Unió.

## Biografia

Es llicencià en dret a la Universitat de Barcelona, diplomada en tècnica urbanística per la Universitat Politècnica de Catalunya i té un Mestratge en Alta Funció Directiva per l'Escola d'Administració Pública de Catalunya. Des del 1989 és funcionària del cos superior de l'Administració de la Generalitat de Catalunya. El 1991 fou nomenada secretària de la Comissió Territorial d'Equipaments Comercials i del Consell Assessor de la Generalitat de Catalunya. Alhora milità a la Unió de Joves i fou escollida diputada per Convergència i Unió a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1992. Al Parlament de Catalunya fou membre de la comissió legislativa de Dret, Justícia i Seguretat Ciutadana, de la de seguiment de l'equiparació Dona – Home i de la de seguiment de la integració de Catalunya a Europa.
De 1992 a 1996 ha estat membre del Comitè de Govern d'Unió Democràtica de Catalunya. El 1997 ha estat adjunta al Delegat Territorial d'Ensenyament a Girona i el 2001 analista de qualitat en processos selectius a l'Escola d'Administració Pública de Catalunya, posteriorment al 2004 analista d'organització al Departament de Governació i Relacions Institucionals. El 2007 va ser regidora de l'ajuntament de Palamós i portaveu del grup municipal de CiU. En 2011 fou nomenada directora dels Serveis Territorials de Justícia a Girona.Posteriorment fou dels militants d'UDC que abandonaren el partit per crear Demòcrates de Catalunya. Actualment ostenta el càrrec de secretària de l'associació Amics de les Illes Formigues.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la IV Legislatura p. 166
* ↑ Isabel Ruiz, nova directora dels Serveis Territorials de Justícia a Girona Arxivat 2015-06-23 a Wayback Machine. a gencat, 28 de juny de 2011
* ↑ E.A «Demòcrates de Catalunya fa una secció comarcal». El Punt Avui.
# Isoleucina

La isoleucina (abreujada Ile o I) és un dels aminoàcids transcripcionals que formen les proteïnes dels éssers vius.
La fórmula molecular del compost és igual que la de la leucina (la qual cosa fa que no es puguin diferenciar en un espectròmetre de masses), però no la disposició d'àtoms, la qual cosa li dona propietats pròpies.
D'un punt de vista nutritiu és un dels aminoàcids essencials.
A l'ARNm, codifica com a AUU, AUC o AUA.
* L-isoleucina (2S,3S) & D-isoleucina (2R,3R)
* L-allo-isoleucina (2S,3R) & D-allo-isoleucina (2R,3S)

## Referències

* ↑ «Nomenclature and Symbolism for Amino Acids and Peptides». IUPAC-IUB Joint Commission on Biochemical Nomenclature. Arxivat de l'original el 9 octubre 2008. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ «Isoleucine and Leucine» (en anglès americà), 07-07-2021. Arxivat de l'original el 13 gener 2022. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ «Amino acids: MedlinePlus Medical Encyclopedia» (en anglès). Medline Plus. Arxivat de l'original el 15 maig 2022. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ «Foods highest in Isoleucine». Nutrition Data. Arxivat de l'original el 7 abril 2022. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ «Amino Acid Translation Table» (en anglès). Arxivat de l'original el 29 maig 2020. [Consulta: 26 juny 2022].
# Isolueshita

L'isolueshita és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al subgrup de la perovskita. El seu nom reflecteix el seu hàbit isomètric, el seu isotropisme òptic i una composició similar a la del seu polimorf monoclínic, la lueshita.

## Característiques

L'isolueshita és un òxid de fórmula química NaNbO₃. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5. És un mineral polimorf de la lueshita, la natroniobita i la pauloabibita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'isolueshita pertany a «04.CC: Òxids amb relació Metall:Oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: cromobismita, freudenbergita, grossita, clormayenita, yafsoanita, latrappita, lueshita, natroniobita, perovskita, barioperovskita, lakargiïta, megawita, loparita-(Ce), macedonita, tausonita, crichtonita, davidita-(Ce), davidita-(La), davidita-(Y), landauïta, lindsleyita, loveringita, mathiasita, senaïta, dessauïta-(Y), cleusonita, gramaccioliïta-(Y), diaoyudaoïta, hawthorneïta, hibonita, lindqvistita, magnetoplumbita, plumboferrita, yimengita, haggertyita, nežilovita, batiferrita, barioferrita, jeppeïta, zenzenita i mengxianminita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la Mina d'apatita de Kirovskii, una mina situada al mont Kukisvumchorr, al massís de Khibini (óblast de Múrmansk, Rússia). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Isolueshite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 abril 2017].
# Iélevo

Iélevo (en rus: Елево) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que forma part del raion de Gaini. El 2010 tenia 51 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 10 setembre 2014].
# Ié-ié

El ié-ié és un estil de música pop popularitzat a França, Espanya i Llatinoamèrica a la dècada dels anys 1960. A Europa va acostumar a estar representat per noies joves amb un productor artístic a l'ombra i amb cançons influenciades pel soul, el rhythm & blues i el pop, i als EUA, pels anomenats girls groups ("grups de noies"), com ara The Ronettes, The Shirelles o The Shangri-Las.
El moviment ié-ié té l'origen en el programa de ràdio “Salut les Copains” (“Hola, companys”), creat per Lucien Morisse i presentat per Daniel Philipacci, que es va estrenar el desembre del 1959. El programa va resultar tot un èxit immediatament, i una de les seves seccions, “Le Chouchou de la Semaine” (“L'ullet dret de la setmana”), es va convertir, de fet, en el punt de partida cap a una carrera d'èxit per a molts ié-iés. Totes les cançons presentades com a "chouchous" anaven directament als primers llocs de les llistes. El fenomen “Salut les Copains” va continuar amb la publicació d'una revista del mateix títol, que va aparèixer per primer cop a França l'any 1962. Aquesta revista es va publicar més tard a Alemanya, Espanya i Itàlia, amb un èxit semblant.

## Referències

* http://www.radioyeye.com
* http://www.dansmoncafe.blogspot.com