OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carrer de la Reina

* No s'ha de confondre amb plaça de la Reina.
El carrer de la Reina és una via urbana de València que travessa de nord a sud el barri del Cabanyal-Canyamelar. S'inicia al seu extrem nord en l'avinguda dels Tarongers i acaba a la plaça de l'Armada Espanyola, a tocar del moll de la Duana del Port de València, amb una longitud d'1,2 quilòmetres.
Es tracta d'un carrer principal que ocupa la part central de la característica planta reticular del Cabanyal-Canyamelar, esdevenint el carrer principal dels que discorren paral·lels a la línia de mar.
La seua construcció es remunta a l'any 1840 quan l'aleshores municipi del Poble Nou de la Mar, format pels nuclis del Cabanyal, el Canyamelar i el Cap de França, comença el seu procés d'expansió i la Batlia General va autoritzar l'apertura del carrer a la part del Canyamelar, la més propera al Port. El carrer de la Reina va acollir les principals i més emblemàtiques construccions que en aquella època s'alçaren al barri seguint l'estil arquitectònic del Modernisme, tan representatiu del Cabanyal-Canyamelar. Destaquen la Casa de la Reina construïda el 1859 per l'industrial Bernabé Dombón, el desaparegut Teatre de la Marina i nombroses cases promogudes per la petita burgesia valenciana de l'època.
Aquest llarg carrer va tenir diferents denominacions al llarg de la seua història. En un primer moment, fins i tot eren distints noms segons el barri que discorria. Així, al Canyamelar va ser conegut des de l'inici amb el nom de "la Reina" en honor a la reina Isabel II, que en el moment de l'obertura del carrer comptava amb 13 anys d'edat i acabava de ser nomenada reina d'Espanya. En canvi, en el tram del Cabanyal va ser retolat amb el nom de Sant Rafel, i al Cap de França amb el d'Albereda. Amb l'annexió a la ciutat de València l'any 1909, la via passa a denominar-se de forma integral Carrer de la Llibertat.
El 4 de setembre de 1940 es va retolar amb el nom de l'Almirall Mercer. El motiu del canvi de retolació era la duplicitat de rètols ja que hi havia un altre carrer amb el mateix nom. El 8 de juny de 1973 es va acordar reposar el seu antic nom de carrer de la Reina, amb el qual tradicionalment era coneguda, atenent una proposta veïnal.

## Referències

* ↑ Cob, Julio. «VALENCIA EN BLANCO Y NEGRO: ¿POR QUÉ CALLE DE LA REINA?», martes, 15 septiembre 2020. [Consulta: 2 juny 2024].
* ↑ «El Cabanyal-Canyamelar-Cap de França: una història de cara a la mar – El Blog d'Harca», 04-04-2017. [Consulta: 2 juny 2024].
* ↑ «CALLES Y PLAZAS DE VALENCIA» (en castellà). [Consulta: 2 juny 2024].
Geografia urbana de la ciutat de València :
# Carpí

«Carpí» té aquests significats:
* Carpí (gènere), un gènere de plantes
* Carpí (espècie), una espècie d'arbre del gènere Carpinus
* Carpí (peix), una espècie de peix d'aigua dolça
Viccionari
# Cargolet de Bewick

El cargolet de Bewick (Thryomanes bewickii) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae) i única espècie del gènere Thryomanes P.L. Sclater, 1862.

## Hàbitat i distribució

Habita garrigues i zones arbustives del Canadà sud-occidental, oest i centre dels Estats Units i gran part de Mèxic.

## Referències

* ↑ «Cargolet de Bewick». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/01/2022(català)
# Cargolet d'Antioquia

El cargolet d'Antioquia (Thryophilus sernai) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els sotabosc i zones amb matolls del nord-oest de Colòmbia

## Referències

* ↑ «Cargolet d'Antioquia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Carrer Major (Sant Boi de Lluçanès)

El Carrer Major és un carrer de Sant Boi de Lluçanès (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un carrer que porta de la plaça Major a la plaça de la Mare de Déu dels Munts. Les cases són de pedra, algunes presenten parament arrebossat, i tenen majoritàriament dos pisos i golfes, tot i que en algunes s'hi obre un tercer pis. Les obertures tenen llindes de pedra i finestres amb muntants i ampits de pedra. Els teulats de la cases són a doble vessant, amb els careners laterals vers a les façanes que donen al carrer (la més propera a la plaça de la Mare de Déu té el carener perpendicular a la façana principal).

## Història

L'estructura d'aquest carrer i de la part antiga del poble és bàsicament fruit del creixement del poble al segle xviii amb l'augment de la indústria dels paraires.

## Referències

* 1 2 «Carrer Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 març 2019].
# Casa Teixidor (Girona)

La Casa Teixidor és una obra de Girona declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

La casa Teixidor és coneguda popularment com a Casa de la Punxa, en al·lusió a l'element formalment més contundent de l'edifici, que és la torre situada al xamfrà. Aquesta torre, coberta amb una teulada d'escates de ceràmica vidriada de tres colors, és la reminiscència d'un historicisme modernista superat a la resta de la construcció, que podem encabir dins el noucentisme i que es caracteritza per l'avantguardista simplificació formal en el tractament de la façana dominada per una verticalitat accentuada però lleugera. Són remarcables els treballs artesanals en ferro i vidre, tant a l'exterior com a l'interior. així com el molí esgrafiat que trobem a la torre. A l'hora de definir aquesta obra s'ha dit que el llenguatge de Masó passava per un moment de crisi correspost per la societat que l'envoltava.

## Història

La Casa Teixidor va aparèixer com un encàrrec de l'industrial Alfons Teixidor a Rafael Masó després que aquest hagués acabat les obres de la Farinera Teixidor. Originàriament era uns magatzems i una casa de pisos de lloguer. Actualment l'edifici ha estat restaurat com a seu del Col·legi d'Aparelladors i Arquitectes Tècnics.

## Referències

* 1 2 «Casa Teixidor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
* 1 2 Falgàs, Jordi. Ruta Rafael Masó Modernisme i Noucentisme (en català, castellà, anglès, francès). Girona: Ajuntament de Girona i Fundació Rafael Masó, 2009.

## Enllaços externs

* Casa Teixidor, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
* Casa Teixidor (la Punxa) a la Fundació Rafael Masó
# Casa Teresa Figueres

La Casa Teresa Figueres és una obra eclèctica de Sant Boi de Llobregat (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres d'inspiració eclèctica compost per planta baixa, planta noble i un segon pis que acusa exteriorment tres tramades. Una gran balconada remarca la primera planta i un potent ràfec remata l'edifici i oculta la balustrada amb que es protegeix la coberta a la catalana. La façana mostra baranes i reixes de ferro colat, la porta d'accés de fusteria ben tallada, sòcols, llindes i brancals de pedra de Montjuïc- i esgrafiats.

## Referències

* ↑ «Casa Teresa Figueres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 gener 2019].
# Cementiri del Vendrell

El Cementiri del Vendrell és una obra del Vendrell (Baix Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El cementiri està situat a un dels ramals de la carretera de Calafell. És de planta rectangular envoltat per murs de tancament. Destaca l'entrada decorada amb un frontó sostingut per dues pilastres i dues columnes de fust estriat. El frontó és coronat per una creu i dos pinacles. A l'interior es troben els nínxols recolzats en el mur de tancament i distribuïts en mòduls aïllats que conformen un recorregut a través de patis enjardinats.

## Referències

* ↑ «Cementiri del Vendrell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Casa al carrer Hortes, 27 (Figueres)

L'edifici situat al Carrer Hortes, 27 és una obra del municipi de Figueres (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici situat en una cantonada, molt proper a la plaça Pep Ventura. És una casa amb planta trapezoïdal, i tres façanes, amb dues plantes i coberta terrassada. La planta baixa té un encoixinat d'uns cinquanta centímetres d'amplada, i dues obertures a cadascuna de les façanes de la planta baixa decorades amb una motllura que imita el guardapols que tenen les finestres del primer pis. El primer pis té dues obertures en una balconada correguda amb una altra finestra sense balcó al costat, a dues de les façanes, mentre que a l'altra només hi ha dues obertures sense balcó. Totes les obertures del primer pis estan decorades amb un guardapols, decorat amb un voladís i volutes amb decoració vegetal.

## Referències

* ↑ «Carrer Hortes, 27». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Cas adverbial

* Casos gramaticals
* Llista de casos gramaticals
* Cas abessiu
* Cas ablatiu
* Cas absolutiu
* Cas adessiu
* Cas adverbial
* Cas al·latiu
* Cas benefactiu
* Cas causal
* Cas causal final
* Cas comitatiu
* Cas datiu
* Cas dedatiu
* Cas delatiu
* Cas disjuntiu
* Cas distributiu
* Cas distributiu temporal
* Cas elatiu
* Cas essiu
* Cas essiu formal
* Cas essiu modal
* Cas exessiu
* Cas final
* Cas formal
* Cas genitiu
* Cas il·latiu
* Cas inessiu
* Cas instructiu
* Cas instrumental
* Cas latiu
* Cas locatiu
* Cas modal
* Cas multiplicatiu
* Cas objectiu
* Cas oblic
* Cas partitiu
* Cas possessiu
* Cas postposicional
* Cas preposicional
* Cas prolatiu
* Cas prosecutiu
* Cas separatiu
* Cas sociatiu
* Cas sublatiu
* Cas superessiu
* Cas temporal
* Cas terminatiu
* Cas translatiu
* Cas vial
* Cas vocatiu
* Arranjament morfosintàctic
* Cas absolutiu
* Cas acusatiu
* Cas ergatiu
* Cas instrumental
* Cas instrumental comitatiu
* Cas intransitiu
* Cas nominatiu
* Declinació
* Declinació alemanya
* Declinació basca
* Declinació eslovaca
* Declinació eslovena
* Declinació irlandesa
* Declinació islandesa
* Declinació llatina
* Declinació polonesa
* Declinació russa
* Declinació sèrbia
* Declinació txeca
El cas adverbial és un cas gramatical que hom troba en labkhaz i el georgià, amb funció similar a la del cas translatiu i la del cas essiu que s'observen en les llengües ugrofineses. El terme és sovint emprat per referir-se al cas ablatiu en altres llengües.

## Exemples

En georgià, el cas adverbial té diverses funcions. El seu ús més comú és de derivar adverbs a partir d'adjectius:
    Pianinoze kargad ukravs ('Toca bé el piano')
El sufix del cas adverbial és -ad.
El cas adverbial també pot actuar com a cas essiu, com ara en:
    Masc'avleblad mushaobs ('Ell treballa com a professor')
Referència: THE GEORGIAN LANGUAGE - An outline grammatical summary Arxivat 2002-10-15 a Wayback Machine..
El cas adverbial és també emprat quan es diu el nom d'una llengua:
    Inglisurad lap'arakobs ('Parla anglès')
    Germanulad gadatargmna ('Ho va traduir a l'alemany')
# Casa Cauhé

La Casa Cauhé o Casa Bonaventura Raspall és un habitatge de Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una casa de dues plantes amb finestres i balcons a la part superior i portes i finestres a la inferior. L'acabament està resolt amb un joc de línies corbes que formen una sanefa que a la vegada està decorada amb fulles en el centre formant grups curvilinis ascendents. Del peu d'aquest acabament surt una petita teulada de protecció que a la vegada fa un dibuix simètric amb rajoles. La casa té elements modernistes, com sanefes de ceràmica o mènsules esglaonades als balcons.
Hi ha esgrafiats la reproducció de ambdues cares de les dues medalles dels premis guanyats a Paris, Les medalles tenen una decoració neoclàssica, especialment en les figures de les dones. A l'esquerra hi trobem el "Concurs Culinari" amb un Diploma d'Honor l'any 1907; a el cercle de la dreta veiem la inscripció del premi i al de l'esquerra una dona i una nena que formen el centre del paisatge constituït per una casa i uns arbres. També s'hi pot observar la idea de moviment. L'esgrafiat del premi "Concurso de Alimentación e Higiene" que es troba a la dreta de l'edifici, està compost també per la reproducció de la medalla; el de l'esquerra, presenta una dona amb un cistell de fruites que l'ajuda un nen. En aquest cas la idea de moviment es reflecteix en el llaç, que fa pensar en el vent. La representació del nen nu forma part del món clàssic. A la dreta, hi ha el cercle amb el Gran Premi remarcat amb fulles de llorer. L'esgrafiat de les finestres harmonitza el conjunt. També hi ha esgrafiada la madalla del premi de Barcelona..
A la façana del carrer Vidal i Ribes, hi ha esgrafiat la data de la construcció de la casa i les inicials de Bonaventura Raspall, que és qui la va fer construir i va guanyar les medalles en el seu negocí d'exportador de fruïtes i verdures.

## Història

La història, tant de la casa com del negoci la podeu trobar a: http://casaraspall.blogspot.com.es/
És pràcticament l'únic esgrafiat de la població que manté una relació del tema amb la dedicació del resident.

## Referències

* ↑ «Casa Bonaventura Raspall». Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat. [Consulta: 30 desembre 2015].
* 1 2 3 «Casa Cahué». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].
Història casa i Negoci (pels hereus): http://casaraspall.blogspot.com.es/
Ruta Modernista Ajuntament Sant Feliu de Llobregat. https://www.santfeliu.cat/go.faces?xmid=9736
# Casa Cautiño

Casa Cautiño és un museu localitzat a Guayama, Puerto Rico, administrat per l'Institut de Cultura Porto-Riquenya. Inclou col·leccions d'art, tallas de fusta, escultures i el mobiliari construïts per ebenistes porto-riquenys per la familia Cautiño. Forma part del Registre Nacional de Llocs Historics.
La casa va ser propietat de Genaro Cautiño Vázquez, un ric propietari de Guayama i coronel de l'Institut de Voluntaris de Puerto Rico. Durant la Guerra hispano-estatunidenca, la casa fou la seu de les forces americanes. Després de la guerra, Genaro Cautiño va retornar per ocupar la casa.
L'estructura en forma de U és d'un pis amb un pati interior, que l'arquitecte local Manuel Texidor va construir el 1887 després de graduar-se a l'Acadèmia de Belles Arts de París..
Presenta alguns dels elements d'estil neoclàssic, com cornises, pilastres, canelobres, arcs Romans, motius de relleu i ornamentació clàssica. Aquests elements van ser mesclats amb alguns dels detalls de l'arquitectura popular de l'àrea del sud de Puerto Rico que va prevaler quan l'estructura va ser construïda.

## Referències

* ↑ Institute of Puerto Rican Culture. «Museo Casa Cautiño, Guayama», 2003. [Consulta: 20 abril 2010].
* ↑ Morales Parés, Armando. «National Register of Historic Places Inventory - Nomination Form: Casa Cautiño», 23-04-1984. [Consulta: 11 maig 2017].
* ↑ «Casa Cautino--Historic Places in Puerto Rico and the Virgin Islands; A National Register of Historic Places Travel Itinerary». [Consulta: 29 març 2019].

## Enllaços externs

* Article sobre Casa Cautiño
* Museo Casa Cautiño Arxivat 2015-02-17 a Wayback Machine.
# Casa Pairal Fundació Privada

Casa Pairal Fundació Privada és una residència de gent gran a Vilassar de Mar, en funcionament des dels primers anys del segle xx i constituïda com a Fundació el 1950. El 2015 aquesta entitat va rebre la Creu de Sant Jordi "per la continuïtat i l'eficàcia de la seva dedicació a les persones amb unes instal·lacions de qualitat, amb prestacions àmplies i amb la professionalitat d'un equip d'atenció integral des del punt de vista mèdic, social i psicològic.".

## Referències

* 1 2 «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 27 personalitats i 15 entitats». Gencat, 14-04-2015 [Consulta: 15 abril 2015]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-04-14. [Consulta: 16 abril 2015].
# Casa Palau-Fàbregas

La casa Palau-Fàbregas és una casa de pisos d'Amposta inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un bloc d'habitatges de planta rectangular irregular, de planta baixa i dos pisos i coberta plana. L'element destacable és la façana principal. Els dos pisos superiors presenten els mateixos elements, amb petites diferències, com les mènsules dels balcons del segon pis, o l'emmarcament superior del balcó central del primer pis, ordenats simètricament, flanquejats a les cantonades per uns pseudo-relleus en forma de pilastra, i és de destacar el magnífic esgrafiat al llarg de tota la superfície d'aquests dos pisos, amb motius barrejats de caràcter vegetal i garlandes. Tot coronat per una petita cornisa amb modillons i amb una barana que intercala parts d'obra, on encara queden restes dels primitius esgrafiats i baranes de ferro de formes corbes.
Aquesta casa és paral·lela cronològicament a la casa Fàbregas, ambdues construïdes per membres de la mateixa família.

## Història

Sembla que l'edificació fou realitzada en diferents etapes: primer existia la planta baixa, on hi havia a una botiga i l'estatge dels propietaris. Posteriorment es van construir els dos pisos superiors i l'escala.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Palau-Fàbregas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# Carrer Sant Antoni (Alella)

El Carrer Sant Antoni és una obra d'Alella (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Està situat al nord del nucli urbà i a ponent del torrent de Vallbona, es tracta d'un carreró d'uns 4 m d'amplada i de poca longitud que inicialment no tenia sortida. En urbanitzar-se el sector situat a ponent, entre el torrent i les Quatre Torres, s'obriren unes escales que connecten el carrer Sant Antoni amb el carrer dels Avellaners, situat a una cota superior. Es caracteritza fonamentalment per l'edificació original que conserva el costat nord. És una successió de cinc cases de cos amb una cornisa comuna que les uneix, amb una alçada de planta baixa i pis. Tenen uns 4 m de crugia de mitjana, tret de la casa de la cantonada que arriba als 9.50 m. Conformen un conjunt molt homogeni caracteritzat per la planor de les façanes, dos eixos verticals de composició -tret del cos de la cantonada, que en té tres-, obertures petites i de proporcions verticals, balcons de ferro a les plantes pis i acabades amb arrebossats pintats. El paviment és de llambordins, amb una franja de peces més grans al costat sud per conduir les aigües de la pluja. La il·luminació es realitza mitjançant fanals adossats a les façanes de la banda nord del carrer. Creixement del nucli urbà del segle xix, a l'esquerra del Torrent Vallbona, al nord del nucli antic d'Alella.

## Història

És un carrer obert del segle xix des del Torrent Vallbona. En urbanitzar-se el carrer Avellaners i el sector comprès entre el torrent i les Quatre Torres, se li donà una sortida pel costat de ponent mitjançant unes escales que salven el desnivell existent entre ambdós carrers.

## Referències

* 1 2 «Carrer Sant Antoni». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2019].
# Carrer Sabater (Cervera)

Carrer Sabater és una via pública de Cervera (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Carrer de traçat medieval, estret i llarg, que comunica el carrer de l'estudi Vell amb el carrer Major mitjançant dos portals. Al llarg del carrer hi ha una sèrie d'arcades a manera de portals que posen en comunicació les cases d'un costat de carrer amb les de l'altre. Les cases són de pedra i paredat, algunes han estat recentment renovades i arrebossades sense respectar l'estil del carrer. Hi ha algunes llindes inscrites.
Hi ha un portal molt malmès amb la data de 1554 acompanyada d'un escut del llinatge Altamira. El portal correspon a la part posterior d'un antic casal del carrer Major.

## Història

Deu el seu nom a un llinatge, en el qual destacà Miquel de Sabater, que feu construir un gran casal a l'angle del carrer, marcat amb l'escut que porta els senyals de Sabater i l'Oluja. La construcció d'aquesta casa comportà la desviació del carrer, obstruí l'antic ingrés des del carrer del Portalet i li obrí un pas directe al carrer Major, encarat al gran portal dovellat que conservà el casal fins ben entrat el segle xx.
D'aquest llinatge fou Marià de Sabater, Marquès de Capmany, catedràtic de Dret a la Universitat de Cervera, al qual fou deguda la reforma de la casa decorada amb pintures murals de tema heroic. És autor d'una Miscel·lània Històrica de Cervera, d'una "Història de la Fundació Argelich-Rabassa", obres inèdites, i de molts memorials i informacions municipals.

## Referències

* 1 2 3 4 «Carrer Sabater». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Cavitat abdominal

La cavitat abdominal, en llatí: cavitas abdominis, és la cavitat més gran del cos humà, i en molts animals, i sosté la major part de les vísceres. Es troba a continuació per sota de la cavitat toràcica, i per sobre de la cavitat pelviana. El seu "sostre" en forma de volta és el diafragma toràcic (un full prim de múscul sota dels pulmons), i el seu sòl obliqu és l'entrada pelviana (l'obertura superior de la pelvis). Forma part de la cavitat abdominopelviana. Està molt ben comunicada amb la cavitat pleural (toràcica).

## Estructura
### Òrgans

Els òrgans de la cavitat abdominal inclouen l'estòmac, fetge, vesícula biliar, melsa, pàncrees, intestí prim, ronyons, intestí gros, i glàndula suprarenal.

### Peritoneu

La cavitat abdominal està folrada amb una membrana protectora que s'anomena peritoneu. La paret interior està coberta pel peritoneu parietal. Els ronyons es troben a la cavitat abdominal darrere del peritoneu, al retroperitoneu. Les vísceres també estan cobertes per peritoneu visceral.

## Significació clínica
### Ascites

Quan el fluid s'acumula a la cavitat abdominal es diu ascites. Això en general no es nota fins que s'ha recollit suficient fluid per a distendre l'abdomen. L'acumulació de líquid farà pressió sobre les vísceres, les venes i la cavitat toràcica. El tractament està dirigit a la causa de l'acumulació de líquid.

### Inflamació

La peritonitis és un altre trastorn que normalment acompanya els processos inflamatoris. Pot ser causat per dany en un òrgan.

## Vegeu també

* Celoma

## Referències

* 1 2 3 «Abdominal cavity». A: Encyclopedia Britannica. I: A-Ak – Bayes. 15a ed.. Chicago, IL: Encyclopedia Britannica, Inc., 2010, p. 19–20. ISBN 978-1-59339-837-8.
* ↑ Wingerd, Bruce. The Human Body: Concepts of Anatomy and Physiology. Fort Worth: Saunders College Publishing, 1994, p. 11–12. ISBN 0-03-055507-8.
Viccionari
# Casa Lluís Plandiura

Casa Lluís Plandiura és una obra del municipi de la Garriga (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil com a habitatge unifamiliar entre parets mitgeres. Consta de planta baixa i dos pisos. Les obertures estan encerclades amb aplacats de terracotta. A les llindes hi ha esgrafiats motius florals. Els vessants d'aigua els balcons són angulars, en forma de frontó.

## Història

Es tracta de la reforma d'una antiga casa de planta baixa i dos pisos.
És la primera obra de l'arquitecte Duran i Reynals a La Garriga. Destaquen els elements florals del renaixement italià a manera de plaques de terracota.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Lluís Plandiura». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].