OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maharashtra

Maharashtra és un estat al centre oest de la República de l'Índia. La seva capital és Mumbai (abans Bombai), el centre econòmic de l'Índia. La població de Maharashtra és de 96.752.247 habitants (segons els resultats provisionals del cens de 2001), la qual cosa en fa el segon estat més populós de l'Índia. Només onze països del món tenen una població major que Maharashtra. L'estat va ser creat l'1 de maig de 1960 per a satisfer les demandes del grup lingüístic Marathi, que forma el grup ètnic majoritari de l'estat. L'antic estat de Bombai (que el 1956 havia estat engrandit per a incloure-hi porcions de Marathi, Hyderabad, Madhya Pradesh i Gujarat) va ser partit en els dos estats de Maharashtra i Gujarat seguint criteris lingüístics.

## El nom

El nom de Maharashtra es va popularitzar al segle xix. Inicialment se suposava que derivava de Mahar Rashtra, País dels Mahars (els mahars són una casta degradada del Dècan)però en realitat derivaria de Maha Ratha o Gran Ratta (Ratha); els rattes o rathes foren una dinastia que va governar el sud del país maratha i una branca, els rashtrakutes, van governar el Dècan entre els segles vi i x. Una inscripció del segle II ja utilitza els termes Maharatha i Mahabhoja el que suggereix que Maha era un prefix honorífic. El peregrí budista xinès Hiuen Tsiang (vers 640) parla del país amb el nom de Mo-ho-lo-cha (equivalent a Ma-ha-ra-tha) i l'esmenta com un dels nou regnes de l'Índia del sud. Segons el seu relat i per la descripció que dona de la capital, aquesta seria o Paithan (Ptolemeu l'esmenta com Baithana i al Pweriplus com Plithana, o correctament Phaitana) o Pratishthana, al Godavari, o potser a Kalyani a la riba del Kailas (Kalyan és esmentada per Cosmes Indicòpleustes o Kosmas Indikopleustes al segle vi, com a seu d'un bisbat cristià amb el nom de Kalliana; al Periplus figura com Kalliena); el seu límit oriental era probablement a les muntanyes d'Ajanta o Ajayanti.
Al segle xix va començar a designar al país dels marathes.

## Referències

* ↑ «Maharashtra». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 3 setembre 2023].
* ↑ Kamble, B «Politics of Scheduled Castes in the Election of Maharashtra Vidhan Sabha». IJRAR- International Journal of Research and Analytical Reviews Research Paper, 2018, pàg. 364-373.
* ↑ Mohanty, Bb «‘We are Like the Living Dead’: Farmer Suicides in Maharashtra, Western India» (en anglès). Journal of Peasant Studies, 32, 2, 01-04-2005, pàg. 243–276. DOI: 10.1080/03066150500094485. ISSN: 0306-6150.
* ↑ Brancaccio, Pia (著) «The Buddhist Caves in Western Deccan, India, between the Fifth and Sixth Centuries» (en anglès). Hualin International Journal of Buddhist Studies, 1, 2, 01-10-2018, pàg. 1–13.

## Vegeu també

* Adas.
* Anjaneri.
* Arnala.
* Ambad.
* Districte de Khandesh.
* Galna.
* Govindes
* Jaigarh.
* Karanja.
* Divisió de Konkan.
* Karli (Índia).
* Raver.
* Varada.
* Naities.
# Mandrella

Mandrella fou un estat tributari protegit, una thikana feudataria de Jaipur al Shekawati.

## Llista de thakurs

* Thakur DAULAT SINGH 1751-1791, tercer fill de Thakur Zorawar Singh de Jhujhunu
* Thakur LAKSHMAN SINGH (fill) 1791-1802
* Thakur SAIVA SINGH (germà) 1791-1799
* Thakur BISHAN SINGH (fill de Lakshman) 1802-?
* Thakur MAGNI SINGH (net, per adopció) ?-1853
* Thakur JAWAHAR SINGH (fill) 1853-1908
* Thakur BAGH SINGH (adoptat, thakur de Malsisar) 1908-1934
* Interregne 1934-1942
* Thakur TAKHAT SINGH 1942-1954 (fill de Thakur Bhur Singh de Malsisar, reconegut el 1942)

## Referències

* Genealogia
# Lulu al-Yahya

Lulu al-Yaya fou un eunuc regent d'Alep (1114-1117).
Era un esclau de l'emir Ridwan sota el que va arribar a altes posicions. Mort Ridwan el 1113 el va succeir el seu fill Taj-ad-Dawla Alp Arslan (1113-1114) i Lulu fou el seu home de confiança, i l'únic que es podia acostar a l'emir que es mostrava com un tirà sagnant. Tement per la seva pròpia vida, Lulu va assassinar Alp Arslan el setembre de 1114, mentre dormia, i va proclamar a son germà Sultan-Xah, un infant, del que fou regent. Va signar una treva amb els croats. Fou assassinat pels soldats de la seva escorta l'abril de 1117 i llavors el cadi de la ciutat, Ibn al-Khaixxab, va oferir el govern a Ilghazi I.

## Referències

* René Grousset, Histoire des croisades et du royaume franc de Jérusalem, volum I, 1095-1130 L'anarchie musulmane, París, 1934 (reimpr. 2006) ISBN 978-2262025489
# Macaco japonès

El macaco japonès (Macaca fuscata) és un macaco d'una llargada entre 79 i 95 cm, amb la cua d'uns 10 cm aproximadament. Els mascles pesen entre 10 i 14 kg, les femelles, uns 5,5 kg.

## Hàbitat

Viu al sud del Japó. A l'hivern hi fa molt de fred i, per tant, han de tenir molt de pèl.

## Característiques

És un animal diürn i passa molt de temps al boscos de diferents tipus (subtropical, subalpí, caducifoli, de fullatge persistent, etc.) fins a una altitud de 1.60 m. S'alimenta de llavors, arrels, borrons, fruits invertebrats, baies, fulles, ous, bolets, escorça, cereals i rarament peix. Està recobert d'un pèl espès i llanós bru grisenc, excepte la cara, natges, palmes de mans i de peus on hi ha nombrosos vasos sanguinis que mantenen la calor, cosa que dona sobretot a la cara un color vermell. La cua és molt curta i difícil de veure (8–12 cm.).
Els macacos japonesos viuen a les zones muntanyoses de Honshū sobreviuen a temperatures per sota de –15 °C i passen molt de temps banyant-se en fonts termals naturals.

## Referències

* ↑ C.Shaw, Kanko-Keizai-Shinbun, 2010
# Mantidactylus biporus

Mantidactylus biporus és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus biporus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Manuel Pérez Molero

Manuel Pérez Molero (Espanya, segles XVII-XVIII) fou un organista barroc, veí de Segòvia.

## Trajectòria professional

Constructor d'orgues per a les esglésies segovianes de San Miguel de Turégano (1707), Santa Eulalia (1713) i San Millán (1714), els convents avilesos de Las Gordillas (1720-22) i Santa Maria de Jesús (1719), entre d'altres.
També es donà a conèixer com a organista en algunes d'aquestes esglésies i convents durant els primers decennis del segle xviii. L'Arxiu Històric Nacional d'Espanya conserva escrits de diverses esglésies segovianes de l'època on es detallen els rals que se li pagaven a l'organer per les seves tasques com a constructor i reparador (va reparar els orgues de l'església de Nuestra Señora del Manto de Riaza entre 1699 i 1700 i els de la Catedral d'Àvila entre 1720 i 1722).
Molero fou l'iniciador d'un llinatge de mestres organistes que es relacionen amb Francisco Ortega Pérez, Tadeo Ortega (organista de la Tierra de Campos) i Leandro Garcimartín de Inés. Els dos últims de l'edat d'or de l'orgue espanyol (segles xviii i xix).

## Orgue Pérez Molero

L'orgue de l'església de Santa Maria de Jesús (Àvila) està exposat a la sala gran del Museu de la Música de Barcelona.
Fou restaurat l'any 2005 per l'equip de professionals del taller Gerhard Grenzing d'El Papiol. Aquest grup de professionals dedicats a la construcció i restauració d'orgues ha col·laborat en la conservació del patrimoni d'orgues antics d'arreu d'Espanya i part de la resta del món.
L'orgue es conserva en un excel·lent estat que permet fer-hi interpretacions. Com a la major part dels orgues antics, es necessiten dues persones: una tocant les tecles mentre una altra mou les manxes a mà per a subministrar l'aire.

## Referències

* 1 2 Pérez Molero, Manuel [Manuel Pérez]. Diccionario de la música española e iberoamericana. Madrid: Sociedad General de Autores y editores, 2001. Vol 8, pàg 667 – 667.
* ↑ Louis Jambou. Evolución del órgano español: siglos XVI-XVIII. Universidad de Oviedo: Servicio de Publicaciones, 1988. Vol 1, pàg 119 – 119.
* ↑ Orgue Pérez Molero al Museu de la Música

## Enllaços externs

* Orgue Pérez Molero al Museu de la Música de Barcelona
* Construcció i restauració d'orgues Gerhard Grenzing
# Mare de Déu amb el Nen (Puentedura)

Mare de Déu amb Nen és una talla policromada obra probablement d'un taller de l'illa de França datada de la segona meitat del segle xii. Actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Frederic Marès.

## Descripció i anàlisi

Imatge de la Mare de Déu amb el Nen de proporcions elegants i fina talla. Mare i fill vesteixen túnica i mantell i porten corona, evocació de la idea de la seva reialesa. Hi domina un eix vertical al voltant del qual s'organitza l'escultura, de manera simètrica, des del vel i els cabells de Maria fins a tot el plegat del mantell. El tractament minuciós i rítmic del plegat es repeteix en la vestimenta del Nen. Al cànon esvelt i a les bones proporcions de la imatge, cal afegir-hi la humanització de les faccions i l'expressió serena dels rostres de les dues figures.

## Història

La bona qualitat de l'obra i el seu estil han portat a relacionar-la amb les peces obrades en els tallers actius a l'Illa de França a la segona meitat del segle xii. En aquest centre de producció aflorà una nova sensibilitat i una tendència vers el naturalisme. Les seves obres es distancien de les imatges més populars, fruit de la producció de tallers poc innovadors.
Fins als anys vint del segle xx, la peça es conservava a l'ermita del barri de San Millán de Puentedura (Burgos), si bé abans havia estat a l'ermita de Santa Marina, situada al camí de Covarrubias. Es desconeix amb exactitud quin va ser l'emplaçament inicial, però es creu que una escultura d'aquesta qualitat i monumentalitat devia ocupar un lloc destacat, prop de l'altar, a l'església per a la qual fou obrada.

## Referències

* 1 2 3 4 Guia. Museu Frederic Marès, 2011, pàg. 32-33. ISBN 978-84-9850-335-7
# Mare de Déu amb l'Infant adormit

La Mare de Déu amb l'Infant adormit (en italià: Madonna col Bambino dormiente) és una pintura al tremp de cola sobre llenç (43 × 32 cm) del pintor renaixentista italià Andrea Mantegna, l'obra està datada aproximadament entre el 1465 i el 1470 i conservada en la Gemäldegalerie de Berlín.

## Descripció

El tema de la «Mare Déu *amb l'Infant» va ser realitzat algunes vegades per Mantegna en el curs de la seva vida. En aquest treball, destinat a la devoció privada, dona una interpretació particularment humana i íntima, subratllada per l'absència dels atributs divins. Maria abraça suaument l'infant adormit i l'ambient íntim de recollida està subratllat per la tendra abraçada amb les seves cares fregant-se -seguint la lliçó de Donatello-, i el mantell de brocat que s'expandeix per embolcallar tots dos personatges.
Els gests i les expressions són naturals, amb un disseny espacial sobre un fons fosc, que implica una sèrie de simplificacions, com la petita mida de les espatlles de Maria, per tal d'acomodar el ritme donat per la línia circular que va des del coll de la Verge a la mà que sosté dolçament el cap del seu fill.
La combinació de colors es redueix i la llum afecta, sobretot en alguns detalls, com ara la mà dreta de Maria, amb les ranures clares tan típiques de la producció de Mantegna, o el brillant pentinat de rínxols.

## Referències

Tatjana Pauli, Mantegna , la serie Art Book , Leonardo Arte, Milán, 2001. ISBN 9788883101878 (italià)
# Maniraptoromorfs

Els maniraptoromorfs (Maniraptoromorpha) són un clade de dinosaures teròpodes que aparegueren durant el Juràssic superior i que avui en dia són representats pels ocells. Es defineixen com el clade més ampli que inclou Vultur gryphus, però no Tyrannosaurus rex. Contenen els maniraptoriformes i diversos grups més basals.
| Coelurosauria | Aratasaurus † Zuolong † Tanycolagreus † Tyrannoraptora Tyrannosauroidea † Maniraptoromorpha Ornitholestes † Bicentenaria † Neocoelurosauria Compsognathidae † Maniraptoriformes Ornithomimosauria † Maniraptora |

## Referències

* ↑ Cau, A. «The assembly of the avian body plan: a 160-million-year long process» (en anglès). Bollettino della Società Paleontologica Italiana, 57, 1, 2018, pàg. 1-25. Arxivat de l'original el 2018-12-21. DOI: 10.4435/BSPI.2018.01 [Consulta: 19 novembre 2023].
# Marc Roma Chiné

Marc Roma (Barcelona, 1974) és un periodista, guionista, director i productor executiu català.
Ha treballat a TVC durant deu anys. Ha estat autor de format i guionista per al programa Cuina per solters i sotsdirector d'En camp contrari. També a TVC, ha coordinat La setmana d'Àfrica i ha estat guionista de Les dues cares, i el 2005 ha escrit amb Oriol Cortacans el guió del programa de TV3 Passatgers.
El 2003 va guanyar amb Roger Palà el Premi de periodisme d'investigació Ramon Barnils pel reportatge Presons adolescents, sobre el procés de decadència educativa que viuen els centres d'internament de menors a Catalunya. La investigació dels dos periodistes s'inicia arran del suïcidi d'un menor marroquí sense papers el febrer de 2003 al centre educatiu Els Til·lers de Mollet del Vallès, que depèn de la Generalitat de Catalunya.
El 2020 va ser el productor de la pel·lícula La mort de Guillem, la qual va guanyar el Premi Gaudí a millor pel·lícula per a televisió.

## Referències

* ↑ «Qui som». Som Batabat. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «Passatgers - Equip». TV3. Arxivat de l'original el 20 de febrer 2022. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «Llibres de la Corbella a Pobleviu», 08-02-2012. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «Un reportatge sobre els centres d'internament de menors s'endú el premi de periodisme Ramon Barnils». Cugat Mèdia, 27-10-2003. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ Universitat de Barcelona. Privación de libertad y derechos humanos: la tortura y otras formas de violencia institucional en el Estado español. Icaria, 2008, p. 283 [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ Rodrigo, Victor. ««La mort de Guillem», la pel·lícula que explica l'assassinat de l'antifeixista Guillem Agulló». Nació Digital, 17-12-2019. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «La mort de Guillem». Acadèmia del Cinema Català. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «Guardonades - XIII Premis Gaudí». Acadèmia del Cinema Català. [Consulta: 20 febrer 2022].
# Aurora Madaula i Giménez

Aurora Madaula i Giménez (Mollet del Vallès, 12 de novembre de 1978) és una historiadora catalana. Ha estat diputada al Parlament de Catalunya en la XII legislatura, i a la XIII legislatura és secretària segona de la Mesa del Parlament. És membre d'Acció per la República i afiliada a Intersindical-CSC i a la USTEC-STEs.

## Trajectòria

Amb arrels al Berguedà per part de la seva família materna, que provinent d'Extremadura s'establí a Berga per treballar a la colònia minera de Sant Corneli de Cercs. Llicenciada en història contemporània, és membre del Grup de Recerca en Estudis Nacionals i Polítiques Culturals (GRENPOC) integrat a la Càtedra Josep Termes de la Universitat de Barcelona. L'any 2014 publicà conjuntament amb Agustí Colomines el llibre Pàtria i Progrés. La Mancomunitat de Catalunya 1914-1924 (Editorial Comanegra).
Col·labora assíduament als mitjans de comunicació, en especial a Catalunya Ràdio i Betevé. Fou una de les promotores de la "llista unitària 1 d'octubre".
A les eleccions al Parlament de Catalunya de 2017 fou escollida diputada amb la llista de Junts per Catalunya.
Formà part del grup impulsor de la Crida Nacional per la República.

## Referències

* ↑ «Borràs es carrega a Cuevillas com a secretari segon de la Mesa de Parlament i col·loca a una afí». Catalunya Press, 05-04-2021. [Consulta: 6 abril 2021].
* ↑ «Candidatura unitària 1 d'octubre: una llista cívica de l'independentisme a disposició dels partits». [Consulta: 18 novembre 2017].
* ↑ ACN. «Aurora Madaula, nova secretària segona de la Mesa del Parlament - 29 abril 2021». [Consulta: 5 juny 2021].
* ↑ «Fitxa del diputat/ada - Aurora Madaula i Giménez». Parlament de Catalunya. [Consulta: 5 juny 2021].
* ↑ Regió7 «El Berguedà pot recuperar diputada amb Aurora Madaula, vinculada a Berga». Regió7.
* ↑ «Aurora Madaula - Universitat de Barcelona» (en anglès). [Consulta: 6 abril 2021].
* ↑ «01 Sobre el GRENPoC». nacionalitats, 09-07-2011.
* ↑ «El libro 'Pàtria i progrés' reivindica la trascendencia de la Mancomunitat» (en castellà). europapress.es, 06-04-2014.
* ↑ Font Ribas, Marc «Qui són i d'on vénen els diputats del nucli dur de Puigdemont». Sentit Crític, 04-02-2018.
* ↑ «Llista Unitària 1 d'Octubre: la societat civil impulsa una candidatura per al 21-D i afegeix més pressió als partits». Ara.cat.
* ↑ «Entrevista a Aurora Madaula, una de les promotores de la "Llista unitària 1 d'octubre"». ccma.cat.
* ↑ «Composició del Parlament - Resultats provisionals - Eleccions al Parlament de Catalunya 2017». Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: 22 desembre 2017].
* ↑ «Junts per Catalunya, la llista del PDECat que liderarà Puigdemont» (en catalan). VilaWeb, 13-11-2017 [Consulta: 13 novembre 2017].
* ↑ Esculies, Joan «Opinió | La Crida Nacional, el ‘melting pot’ independentista». El País, 21-07-2018.

## Enllaços externs

* Aurora Madaula a la Universitat de Barcelona
* Aurora Madaula al CCCB
# Zhang Chenglong

Zhang Chenglong (en xinès: 张成龙, nascut el 12 de maig de 1989) és un gimnasta xinès. Ha obtingut múltiples medalles en les competicions per equips als Campionats Mundials de Gimnàstica Artística de 2010, 2011 i 2014, així com als Jocs Olímpics de Londres 2012.
En Rio de Janeiro 2016, Xina va acabar en segon lloc en la final per equips. Individualment, en el Campionat Mundial de Gimnàstica Artística de 2010, Chenglong es va convertir en campió mundial de barra fixa. No obstant això, al any següent, va perdre el títol davant el seu compatriota Zou Kai. També en Tòquio va aconseguir la plata en les barres paral·leles.

## Referències

* ↑ «London 2012: Men's Team Results». Arxivat de l'original el 2016-10-20. [Consulta: 9 agost 2016].
* ↑ «Artistic Gymnastics: Men's Team Final». Arxivat de l'original el 2016-09-19. [Consulta: 9 agost 2016].
* ↑ «Horitzontal Bar Final Men - 2010 Artistic Gymnastics World Championships». Arxivat de l'original el 2016-08-10. [Consulta: 9 agost 2016].
* ↑ «43rd Artistic Gymnastics World Championships - Men's Horitzontal Bar Results». Arxivat de l'original el 2015-04-26. [Consulta: 9 agost 2016].
* ↑ «43rd Artistic Gymnastics World Championships - Men's Parallel Bars Results». Arxivat de l'original el 2015-04-26. [Consulta: 9 agost 2016].

## Enllaços externs

* Zhang Chenglong a la Federació Internacional de Gimnàsia.
# Al-Àfdal

Al-Àfdal és el nom dels següents personatges:
* Al-Àfdal ibn Salah-ad-Din (1169 - 1225), emir aiúbida de Damasc
* Al-Àfdal ibn Badr al-Jamalí (1066 - 1121), visir del califa fatimita d'Egipte
* Al-Àfdal Kutayfat (? - 1131), visir del califa fatimita, fill d'al-Àfdal ibn Badr al-Jamalí
# Riu Reatillo

El riu Reatillo o riu Sot és un riu de l'interior del País Valencià. Es tracta d'un afluent del Túria per la dreta que naix a la serra del Negrete, prop de Benaixeve (Serrans); descendeix fins a la vall de Xera (Plana d'Utiel) i l'embassament de Buseo. En aquest primer tram és conegut amb el nom del Reatillo. Aigües avall del pantà, concretament en el paratge de Las Fuentes, a Sot de Xera (Serrans), se'l coneix com a riu Sot. Desemboca al Túria prop del balneari de Fuencaliente (Xulella).
El riu creua de sud-oest a nord-est el Parc Natural de Xera-Sot de Xera. De curs regular i emmarcat en un sistema rocós, el seu recorregut pel terme municipal de Sot de Xera, a pocs metres d'aquest, dibuixa bells paisatges com els coneguts amb els noms de La Canal, Las Toscas o el toll Gruñidor. Aquest últim és, en realitat, un recés d'aigua situat als peus de la mateixa població i és utilitzat com a zona de bany amb l'arribada del bon temps.
# Puebla (municipi)

Puebla és un municipi de l'estat de Puebla. Puebla de Zaragoza és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part sud de l'estat de Puebla. Limita al nord amb l'estat de Tlaxcala, al sud amb San Andrés Cholula, a l'oest amb l'Amozoc i a l'est amb Huejotzingo.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Puebla Arxivat 2016-04-09 a Wayback Machine.INAFED, 2015. (castellà)
# Mormia curvistylis

Mormia curvistylis és una espècie de dípter pertanyent a la família dels psicòdids present a Bulgària i el territori de l'antiga República Federal Socialista de Iugoslàvia.

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin, 1935, 248. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2014-05-25. [Consulta: 7 maig 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Q-bank Arthropods (anglès)
# Carrer Sabateria de Baix (Agramunt)

El Carrer Sabateria de Baix és una via pública del municipi d'Agramunt (Urgell) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El carrer Sabateria de Baix d'Agramunt situat al centre històric de la població és un altre exemple de l'arquitectura popular que abunda en aquestes terres urgellenques. Aquest carrer està dotat d'una part porxada en un dels seus laterals. Podem observar un dels coberts més antics i representatius de la vila. Es tracta d'un tram molt curt format per dues arcades apuntades que miren a la via principal d'aquest carrer. Aquestes dues arcades estan formades per grans carreus de pedra tallats i units amb morter.
En els dos extrems d'aquesta estructura d'arcades s'hi observa un emmarcament en forma d'enormes pedres quadrangulars disposades una al damunt de l'altra fent de tancament de l'espai porticat. El parament de pedra no es conserva en masses bones condicions, ja que està afectat per l'erosió, la humitat i un desgast considerable en cada un dels carreus. Les dues arcades apuntades tanquen a una estructura porxada deformada per un embigat de fusta que va de les façanes de les cases a les arcades. El terra és enllosat.

## Història

Aquestes arcades bellíssimes que avui conservem tingueren sort de resistir els bombardeigs de la guerra. Aquest carrer es troba esmentat en documents de primers de segle xiv. Abans tenia coberts a totes dues bandes, però en el cantó nord anaren desapareixent ocupats per les cases que hi confrontaren. Probablement, el nom del carrer fa memòria dels obradors de sabateria allí en temps antics.

## Referències

* 1 2 3 «Carrer Sabateria de Baix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 novembre 2015].
# Alberich (mitologia)

Alberich és un nan o un elf (segons les fonts) de la mitologia germànica i de la Dinastia merovíngia dotat de poders màgics. Era el guardià del tresor del rei dels Nibelungs, fins que va ser derrotat per Sigfrid, a qui deuria fidelitat a canvi de salvar la vida.

## Influència posterior

* Hauria originat la figura d'Oberon, el rei de les fades francès.
* Apareix a L'anell del nibelung de Wagner, com a guardià de l'anell.
# Marcel Guimbretière

Marcel Guimbretière (Les Sables-d'Olonne, 4 de desembre de 1909 - París, 1 d'octubre de 1970) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1930 i 1948. Es va especialitzar en les curses de sis dies.

## Palmarès

* 1930
** 1r als Sis dies de Chicago (amb Alfred Letourneur)
* 1931
** 1r als Sis dies de Nova York 1 (amb Alfred Letourneur)
** 1r als Sis dies de Nova York 2 (amb Alfred Letourneur)
* 1932
** 1r als Sis dies de Berlín (amb Paul Broccardo)
** 1r als Sis dies de Filadèlfia (amb Alfred Letourneur)
* 1933
** 1r als Sis dies de París (amb Paul Broccardo)
* 1934
** 1r als Sis dies de Nova York (amb Paul Broccardo)
** 1r als Sis dies d'Amsterdam (amb Paul Broccardo)
** 1r als Sis dies de Dortmund (amb Paul Broccardo)
* 1935
** 1r als Sis dies de París (amb Paul Broccardo)
* 1938
** 1r als Sis dies de Saint-Étienne (amb Cor Wals)
** 1r al Premi Dupré-Lapize (amb Maurice Archambaud)

## Enllaços externs

* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a sitiodeciclismo.net