OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Programa Mariner

El Programa Mariner fou un programa de llançament de vehicles espacials de la NASA realitzat entre 1962 i finals de 1973. El JPL (Jet Propulsion Laboratory) de la NASA va dissenyar i va construir 10 naus espacials denominades Mariner, la missió de les quals era explorar els planetes Venus, Mart i Mercuri per primera vegada, i posteriorment tornar a Venus i Mart per a una exploració més detallada. L'última de les naus, la Mariner 10, va realitzar un sobrevol (flyby) de Venus, per a després realitzar un total de tres aproximacions a Mercuri. La penúltima nau, la Mariner 9, va ser la primera a deixar en òrbita una sonda al voltant d'un planeta, en aquest cas Mart, i romangué un any en òrbita per procedir a cartografiar la seva superfície i realitzar mesuraments específics.
Les sondes Mariner eren de mida relativament reduïda, i el seu llançament es va realitzar mitjançant un coet model Atlas, i el sistema propulsor de l'última fase un coet model Agena o Centaur. El seu pes rondava la mitja tona (sense el combustible del propulsor de bord de la sonda). Cada una de les seves missions es va completar en un període d'entre uns quants mesos i un o dos anys, i fins i tot una de les naus va sobrepassar aquesta limitació i es va mantenir operativa durant tres anys. Les sondes Mariner 1, Mariner 3 i Mariner 8 no van superar la fase de llançament. De la resta de sondes, cap no es va perdre en vol cap a les seves destinacions, i totes elles van completar amb èxit els seus objectius. Cada una de les naus portava incorporats uns plafons solars per poder rebre energia del Sol i un reflector parabòlic capaç d'apuntar sempre a la Terra. Així mateix, la seva càrrega incloïa una sèrie d'instruments científics. Alguns, tals com les càmeres, haurien de ser autoenfocades al cos celeste que estigués sent estudiat. Altres instruments no serien autoenfocables, i el seu objectiu seria el d'estudiar fenòmens tals com els camps magnètics i les partícules carregades. Així mateix, els enginyers responsables van proposar un sistema d'estabilització de la sonda a tres eixos, la qual cosa significa que, a diferència d'altres sondes espacials, aquestes no rotarien sobre si mateixes.
Les sondes previstes Mariner 11 i Mariner 12 es convertiren finalment en les Voyager 1 i Voyager 2 del programa Voyager.
El cost total del programa Mariner va ser d'aproximadament 554 milions de dòlars.

## Referències

* ↑ «Mariner Program». JPL Mission and Spacecraft Library. Arxivat de l'original el de novembre 15, 2017. [Consulta: December 28, 2011].
* 1 2 «Mariner to Mercury, Venus and Mars». NASA. Arxivat de l'original el 25 de maig 2018. [Consulta: 19 octubre 2020]. Aquest article incorpora text d'aquesta font, la qual és de domini públic.
* ↑ Chapter 11 "Voyager: The Grand Tour of Big Science" (sec. 268.), by Andrew,J. Butrica, found in From Engineering Science To Big Science ISBN 978-0-16-049640-0 edited by Pamela E. Mack, NASA, 1998
* ↑ Mariner 4, NSSDC Master Catalog
# Kevin Systrom

Kevin Systrom (Holliston, 30 de desembre de 1983) és un empresari i programador, va ser el creador d'Instagram.

## Referències

* ↑ Kiss, Jemima. «Instagram CEO Kevin Systrom: 'We're working on time travel'» (en anglès). The Guardian, 02-10-2015. [Consulta: 17 octubre 2018].
# Rubió de l'Alzina

Rubió de l'Alzina és una masia del terme de Calders, al Moianès. Pertanyia a la sufragània de Sant Andreu de Calders.
Està situada a la dreta del Calders, a llevant de Sant Pere de Viladecavalls i de la masia del Llucià, al nord-est del Vintró.
El nom antic era, simplement, Rubió. El 1553, però, ja hi consta una família cognominada Alzina.

## Bibliografia

* Fitxa del Rubió de l'Alzina Catàleg de masies i cases rurals de Calders
# Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix

Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix (italià Senale-San Felice) és un municipi italià, dins de la província autònoma de Tirol del Sud. És un dels municipis del districte de Burggrafenamt. L'any 2007 tenia 819 habitants. Limita amb els municipis d'Eppan, Nals, St. Pankraz, Tisens, Castelfondo, i Fondo (Trento).

## Situació lingüística

| Pertinença lingüística (cens 2001) | 97,78% alemany |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 2,22% italià |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 0,00% ladí |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Waltraud Kofler | SVP |
# Escultura per a Europa

Escultura per a Europa, d'Andreu Alfaro (1929-2012), és una escultura pública de Girona que s'hi troba des del 2012 a la plaça Europa. L'obra està inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una escultura d'alumini formada per llargues barres de secció quadrada unides consecutivament per la part central de manera que es despleguen descrivint un cercle complert.
L'obra fou muntada el 26 de gener de 1984 per encàrrec de l'Ajuntament. La inauguració tingué lloc el 28 d'octubre del mateix any.

## Referències

* ↑ Vilà, Dani «La nova plaça Europa de Girona». El Punt Avui (ed. Girona), 08-12-2012, pàg. 2.
* ↑ «Escultura per a Europa». Escultures al carrer - presentació. Ajuntament de Girona, s.d. [Consulta: 2 desembre 2021].
* 1 2 «Escultura a Europa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# La candidata perfecta

La candidata perfecta (àrab: المرشحة المثالية, Al-muraxxaḥa al-miṯāliyya) és una pel·lícula dramàtica de l'Aràbia Saudita del 2019 dirigida per Haifaa al-Mansour. Va ser seleccionada per competir pel Lleó d'Or al 76è Festival Internacional de Cinema de Venècia. També va ser seleccionada com a entrada de l'Aràbia Saudita a la millor pel·lícula internacional als 92è Premis de l'Acadèmia, però no va ser nominada.

## Trama

La candidatura d'una jove metgessa saudita a les eleccions locals obliga la seva família i la seva comunitat a acceptar la primera dona candidata de la seva ciutat.

## Repartiment

* Mila Al Zahrani com a Maryam
* Nora Al Awadh com a Sara
* Dhay com a Selma

## Crítica

A l'agregador de ressenyes Rotten Tomatoes, la pel·lícula té una puntuació d'aprovació del 93% basada en 81 crítiques, amb una valoració mitjana de 7.3/10. El consens dels crítics del lloc web diu: "Una pel·lícula de missatges admirable per la seva subtilesa i la seva execució, The Perfect Candidate s'enfronta a l'opressió i defensa poderosament el canvi". A Metacritic, la pel·lícula té una puntuació mitjana ponderada de 70 sobre 100, basada en 14 crítics, la qual cosa indica "crítiques generalment favorables".
Escrivint per a The Hollywood Reporter, Deborah Young va qualificar la pel·lícula de "conte feminista simplista amb una heroïna irresistible" i va dir: "La candidata perfecta ofereix una visió sincera de la societat saudita que despertarà la curiositat del públic occidental".

## Premis

* Premi Brian al 76è Festival Internacional de Cinema de Venècia

## Referències

* ↑ Vivarelli, Nick. «Joker, Ad Astra, The Laundromat, Marriage Story to Compete in Venice». Variety, 25-07-2019. [Consulta: 25 juliol 2019].
* ↑ «Venezia 76 Competition». labiennale.org, 25-07-2019. [Consulta: 25 juliol 2019].
* ↑ Vivarelli, Nick. «Haifaa Al Mansour's The Perfect Candidate Is Saudi Arabia's Oscar Contender». Variety, 04-10-2019. [Consulta: 4 octubre 2019].
* ↑ «The Perfect Candidate (2019)». Rotten Tomatoes. Fandango.
* ↑ «The Perfect Candidate Reviews». Metacritic. CBS Interactive. [Consulta: 13 maig 2021].
* ↑ Young, Deborah. «'The Perfect Candidate': Film Review | Venice 2019». The Hollywood Reporter, 29-08-2019. [Consulta: 29 juliol 2020].
* ↑ «Mostra del Cinema di Venezia: il premio Brian a “The perfect candidate”». A ragion veduta. UAAR. [Consulta: 10 setembre 2022].
# Millencolin

Millencolin és un grup de punk rock suec, format a Örebro a l'octubre de 1992.
Els seus membres fundadors són Nikola Sarcevic, nascut a l'ex-Iugoslàvia (baix i veu principal), i els suecs Erik Ohlsson (guitarra) i Mathias Färm (guitarra). El bateria Fredrik Larzon s'uniria al grup a començaments de 1993.
Els àlbums de la banda són distribuïts als Estats Units pel segell Epitaph Records, mentre que en la resta del món qui s'encarrega de fer-lo és la discogràfica sueca Burning Heart Records.
Després del seu primer àlbum, Same Old Tunes, amb la majoria de components sense haver traspassat la barrera dels 20 anys, es van confirmar com un dels grups punters del punk rock i el hardcore melòdic, posició que van reforçar després de la publicació de l'àlbum Life On A Plate.
Després de la publicació del seu quart disc, Pennybridge Pioneers, i la inclusió del single "No Cigar" en el conegut videojoc de skate Tony Hawk's Pro Skater 2, es van convertir en un grup de masses.
Més tard van publicar el controvertit Home From Home, amb un clar canvi de tendència cap al Rock. El nom del grup deriva de la paraula melancholy, que és el nom d'un truc de skate.

## Discografia
### Àlbums complets

* Tiny Tunes (1994, reeditat com Same Old Tunes el 1998)
* Life on a Plate (1995)
* For Monkeys (1997)
* The Melancholy Collection (1999)
* Pennybridge Pioneers (2000)
* Home from Home (2002)
* Kingwood (2005)
* Machine 15 (2008)
* True Brew (2015)
* SOS (2019)

## Referències

* ↑ «“True Brew” de Millencolin». MondoSonoro, 26-08-2015. [Consulta: 6 juliol 2019].
* ↑ «Crítica de "SOS" de la banda de punk rock melódico Millencolin (2019)». MondoSonoro, 25-02-2019. [Consulta: 6 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Millencolin... And The Hi-8 Adventures (VHS, 1999)
# Roblox

Roblox és una plataforma de videojocs multijugador en línia en la qual els usuaris poden crear els seus propis mons virtuals. Els jugadors poden crear els seus propis mons utilitzant una plataforma anomenada Roblox Studio, la qual és només disponible en ordinadors personals, és una versió Sandbox i el llenguatge de programació que utilitza és Roblox Lua, que ve a ser una modificació al llenguatge de programació Lua feta únicament per a aquesta plataforma.
Des d'octubre de 2019, compta amb més de 5 000 000 creadors de jocs, i més de 100 milions de jugadors actius mensuals, que han registrat més de 450 milions d'hores de joc. Roblox Corporation emplea a més de 200 persones a la seva seu situada en el 970 Park Place a San Mateo (Califòrnia). L'edat requerida per jugar és de 8 anys endavant. Si tens un compte menor de 13 anys, en el menú apareixerà un símbol de menys al costat del 13, si ets major apareixerà un «+13»; d'ésser menor d'edat, Roblox activarà el protocol de protecció infantil (manera segura) la qual estableix un protocol de censura per a menors.

## Referències

* ↑ «How This User-Generated Video Game Is Leading The Way With Innovation and VR» (en anglès). , Fri Jul 15 17:22:39 2016 [Consulta: 8 juny 2017].
* ↑ 20Minutos. «Roblox consigue a 100 millones de casi como Minecraft con minecraft 112 millones» (en castellà). 20minutos.es - Últimas Noticias, 05-08-2019. [Consulta: 7 agost 2019].
* ↑ «Roblox: Is virtual gaming company the next Minecraft?» (en anglès). [Consulta: 8 juny 2017].
* ↑ «At 10, Roblox surpasses 30 million monthly users and 300 million hours of engagement» (en anglès). VentureBeat, 20-12-2016. [Consulta: 8 juny 2017].
# Cantó de Troyes-6

El cantó de Troyes-6 és un antic cantó francès del departament de l'Aube, situat al districte de Troyes. Té 3 municipis i part del de Troyes. Va existir de 1973 a 2015.

## Municipis

* Laines-aux-Bois
* Saint-André-les-Vergers
* Saint-Germain
* Troyes (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1973-2001 | Georges Royer | UDF | |
| 2001-2015 | Alain Balland | RPR, després UMP | |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | - | - | 12.194 | 13.508 | 13.738 | 19.647 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Sohland an der Spree

Sohland an der Spree (alt sòrab: Załom) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Es troba a 15 kilòmetres al sud de Bautzen i limita amb Schirgiswalde i Crostau al nord, Oppach a l'oest, Šluknov, Velký Šenov i Lipová al sud i Steinigtwolmsdorf a l'oest.

## Districtes

* Wendisch-Sohland mit Frühlingsberg
* Ellersdorf
* Alt-Scheidenbach
* Neu-Scheidenbach
* Nieder-Sohland
* Neusorge
* Carlsruhe
* Pachterhof
* Sohland Mitteldorf
* Hinterm Hohberg (Äußerst-Mittel-Sohland)
* Pilzdörfel (Neu-Mittel-Sohland)
* Oberdorf mit "Wiese"
* Neudorf
* Tännicht (Neu-Ober-Sohland)
* Gütchen (Schafhirtsches G.)

## Agermanaments

* Rocca Priora

## Enllaços externs

* Portal de la vila
# Leuciscus cephaloides

Leuciscus cephaloides és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Turquia.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.
* Bogutskaya, N.G. i A.M. Naseka 2004: Catalogue of agnathans and fishes of fresh and brackish waters of Russia with comments on nomenclature and taxonomy. Russian Academy of Sciences, Moscou, Rússia. 1-389. [en rus].
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Franca Basquetebol Clube

El Franca Basquetebol Clube és un club brasiler de basquetbol de la ciutat de Franca.

## Història

Va ser fundat el 10 de maig de 1959. Fou dos cops subcampió intercontinental: el 1975 (com a Esporte Clube Amazonas Franca) i el 1980 (com a Associação Atlética Francana).
Evolució del nom:
* 1959-1971 Clube dos Bagres
* 1972-1974 Emmanuel Franca Esporte Clube
* 1975-1977 Esporte Clube Amazonas Franca
* 1977-1984 Associação Atlética Francana
* 1984-1988 Associação Francana de Basquetebol
* 1988-1991 Ravelli Franca Basquetebol
El 1992 es fundà el Franca Basquetebol Clube. El nom de l'equip canvià en funció dels diferents patrocinadors.
* 1992 All Star/Franca
* 1993 Satierf/Sabesp/Franca
* 1994 Cosesp/Franca
* 1996 Cougar/Franca
* 1997-2000 Marathon/Franca
* 2000-2001 Unimed/Franca
* 2001-2004 Franca Basquetebol Clube
* 2004-2005 Franca/Petrocrystal/Ferracini
* 2005-2006 Franca/Mariner/Unimed
* 2006-2008 Unimed/Franca
* 2008-2015 Vivo/Franca
* 2015 Franca Basquetebol Clube

## Palmarès

* Campionat brasiler de bàsquet:
** 1971, 1974, 1975, 1980, 1981, 1990, 1991, 1993, 1997, 1998, 1999
* Campionat sud-americà de clubs de bàsquet:
** 1974, 1975, 1977, 1980, 1990, 1991
* Campionat pan-americà de bàsquet:
** 1993, 1994, 1997, 1999
* Campionat de São Paulo:
** 1973, 1975, 1976, 1977, 1988, 1990, 1992, 1997, 2000, 2006, 2007
* Supercopa de Basquete:
** 2008

## Referències

* ↑ «Perfil». lnb.com.br. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Agonia de campeão: Franca pode ficar fora dos playoffs e Paulista» (en portuguès). Gazeta Esportiva.Net. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2006. [Consulta: 27 novembre 2008].
* ↑ «A história do basquetebol masculino francano» (en portuguès). EFDeportes.com. [Consulta: 27 novembre 2008].

## Enllaços externs

* (portuguès) Web oficial
# Kleinita

La kleinita és un mineral de la classe dels halurs. Anomenada en honor de Carl Klein, professor de mineralogia alemany de la Universitat de Berlín.

## Característiques

La kleinita és un halur de fórmula química (Hg₂N)(Cl,SO₄)·nH₂O. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5. Forma cristalls prismàtics a vegades equidimensionals. Els cristalls són anòmalament birefringents; la seva simetria pot ser monoclínica o triclínica a conseqüència de la disposició del clor, el sulfat o l'aigua. Els cristalls pseudohexagonals solen presentar macles. Les seves propietats òptiques varien segons la temperatura. És soluble en HCl calent i HNO₃.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la terlinguacreekita pertany a «03.DD: Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Hg» juntament amb els següents minerals: eglestonita, kadyrelita, poiarkovita, hanawaltita, terlinguaïta, pinchita, gianel·laïta, mosesita, vasilyevita, tedhadleyita, terlinguacreekita, kelyanita, aurivilliusita i comancheïta.

## Formació i jaciments

Aquest mineral ha estat descrit als Estats Units i a Alemanya. Sol trobar-se en les zones d'oxidació dels dipòsits de mercuri.

## Galeria

* Cristalls de kleinita de la mina McDermitt (Nevada, EUA)
* Cristalls de kleinita amb quars de la mina McDermitt (Nevada, EUA)

## Referències

* ↑ «Kleinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].

## Bibliografia

* Moses (1903) American Journal of Science: 16: 253 (as "yellow mercury mineral No. 5).
* Hillebrand (1905) Science: 22: 844 (as mercurammonite).
* Sachs (1905) Ak. Wiss. Berlin, Sitzber.: 1091.
* Hillebrand (1906) American Journal of Science: 21: 85.
* Hillebrand (1906) Journal of the American Chem. Society 28: 122.
* Sachs (1905) Akademie der Wissenschaften, Berlin, der Sitzungsberichte: 1091.
* Sachs (1906) Centralblatt für Mineralogie, Geologie und Paleontologie, Stuttgart: 200.
* Hilleband and Schaller (1909) USGS Bulletin 405: 18.
* Scaller (1912) USGS Bulletin 509: 108.
* Doelter, C. (1930) Handbuch der Mineral-chemie (in 4 volumes divided into parts): 4 [3]: 405.
* Palache, C., Berman, H., & Frondel, C. (1951), The System of Mineralogy of James Dwight Dana and Edward Salisbury Dana, Yale University 1837-1892, Volume II: Halides, Nitrates, Borates, Carbonates, Sulfates, Phosphates, Arsenates, Tungstates, Molybdates, Etc. John Wiley and Sons, Inc., New York, 7th edition, revised and enlarged: 87-89.
* Giester, G., Mikenda, W. and Pertlik, F. (1996) Kleinite from Terlingua, Brewster County, Texas: investigations by single crystal X-ray diffraction and vibrational spectroscopy. Neues Jahrbuch für Mineralogie, Monatshefte, 1996, 49-56.
# Pandharpur

Pandharpur és una ciutat, municipi i centre de pelegrinatge a la vora del riu Bhima al districte de Solapur a Maharashtra, amb el temple de Vithoba que atreu cada any mig milió de pelegrins al juny-juliol. Consta al cens del 2001 amb una població de 91.381 habitants. El 1901 tenia 32.405 habitants.
El 1659 el general de Bijapur, Afzal Khan, va acampar a Pandharpur en el seu camí de Bijapur (ciutat) a Wai prop de Satara (ciutat). El 1774 fou escenari d'una batalla entre el peshwa Raghunath Rao i Trimbak Rao Mama (enviat pels ministres de Poona per oposar-se a l'anterior). El 1817 es va lliurar una batalla de resultat indeterminat entre el peshwa i els britànics del general Smith acompanyat d'Elphinstone. El 1847 el dacoit (bandit) Raghuji Bhangrya fou atrapat a Pandharpur pel tinent (més tard general) Gell. El 1857 les oficines i el tresor local foren atacats pels rebels però la policia els va poder rebutjar, El 1879 Vasudeo Balwant Phadke, un cap de bandits, fou capturat quan anava cap a Pandharpur.
Els darrers any s'està estudiant la proposta que la subdivisió de Pandhapur del districte de Sholapur, esdevingui un districte separat. El districte de Sholapur és el més gran de Maharashtra.

## Bibliografia

* G.A.Deleury, The cult of Vithoba (Poona : Deccan College, 1960)
* M.S.Mate, Temples and legends of Maharashtra (Bombay: Bharatiya Vidya Bhavan, 1988), pp188-220
* D.B.Mokashi, Palkhi: a pilgrimage to Pandharpur (traduít del marathi) (Albany, NY: State University of New York Press; Hyderabad: Orient Longman, 1990)
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* PANDHARPUR per Gazetteer's Dept
# Vell bolxevic

Vell bolxevic (rus: ста́рый большеви́к; transliterat: stari bolxevik), i també anomenat Vella Guàrdia Bolxevic o Vella Guàrdia del Partit, era una designació no-oficial per a aquells membres del Partit anteriors a la Revolució de 1917, molts dels quals van ser jutjats i executats per l'NKVD durant les purgues de Stalin o van morir en circumstàncies sospitoses.
El 1922 hi havia 44.148 Vells Bolxevics. Vladímir Lenin va escriure sobre l'"enorme i indivisa autoritat d'aquesta finíssima capa, que es pot anomenar la Vella Guàrdia del Partit".
Ióssif Stalin eliminà a diversos dels Vells Bolxevics del poder durant les Grans Purgues de finals de la dècada de 1930. Els supervivents més preeminents al Partit van ser Viatxeslav Mólotov, Kliment Voroixílov i Anastàs Mikoian. La majoria van ser executats per traïció després dels judicis espectacle; alguns van ser enviats als camps de treball, i alguns van ser enviats lluny, com Aleksandra Kol·lontai, que va ser nomenada ambaixadora, evitant així que pogués participar en el govern central. Diversos oponents comunistes de Stalin, principalment els trotskistes, citaven aquest fet en suport al seu argument que Stalin havia traït els ideals de la revolució en benefici propi.
Es donà el nom "Vell bolxevic" a tota mena de coses a la Unió Soviètica, com vaixells de vapor, una editorial, llanxes, kolkozs i ciutats.
Entre els Vells Bolxevics més significatius trobem:
* Vladímir Lenin
* Ióssif Stalin
* Lev Trotsky
* Grigori Zinóviev
* Lev Kàmenev
* Nikolai Bukharin
* Iakov Sverdlov
* Felix Dzerjinski
* Aleksei Rikov
* Viatxeslav Mólotov
* Mikhaïl Kalinin
* Gueorgui Piatakov
* Ielena Stàssova

## Referències

* ↑ "Shameless Classic", Mark Deutsch, Moskovsky Komsomolets, 2003, citing Д.А.Чугаев, "Коммунистическая партия - организатор СССР".
* ↑ «Если не закрывать себе глаза на действительность, то надо признать, что в настоящее время пролетарская политика партии определяется не ее составом, а громадным, безраздельным авторитетом того тончайшего слоя, который можно назвать старой партийной гвардией. Достаточно небольшой внутренней борьбы в этом слое, и авторитет его будет если не подорван, то во всяком случае ослаблен настолько, что решение будет уже зависеть не от него», V.Lenin, March 26, 1922
* ↑ Подвиг экипажа парохода “Старый Большевик” Victory of crew of "Stari Bolshevik" (in russian) (Article about one of 5 steamship called "Old Bolshevik" or "Stari Bolshevik)
* ↑ Печать в Москве в 1917 году : отражение борьбы партий в печати Arxivat 2013-07-29 a Wayback Machine. (in russian). Example of book edited by "Stari Bolshevik" or "Old Bolshevik"
* ↑ Robert C. Tucker. "Letter of an Old Bolshevik". Slavic Review, Vol. 51, No. 4 (Winter, 1992), pp. 782-785 (in english)
# Cantó de Trun

El cantó de Trun és un cantó francès del departament de l'Orne, situat al districte d'Argentan. Té 22 municipis i el cap es Trun.

## Municipis

* Aubry-en-Exmes
* Bailleul
* Brieux
* Chambois
* Coudehard
* Coulonces
* Écorches
* Fontaine-les-Bassets
* Guêprei
* Louvières-en-Auge
* Merri
* Montabard
* Mont-Ormel
* Montreuil-la-Cambe
* Neauphe-sur-Dive
* Nécy
* Ommoy
* Saint-Gervais-des-Sablons
* Saint-Lambert-sur-Dive
* Tournai-sur-Dive
* Trun
* Villedieu-lès-Bailleul

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-19.. | M. Houel | RPF, després RI |
| 19..-1994 | François Oriot | UDR, després RPR |
| 1994-2008 | Pierre Wadier | UDF, després UMP |
| 2008- | Christophe Gérard | Divers droite, després NC |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 6.052 | 5.872 | 5.514 | 5.328 | 5.313 | 5.428 | 5.585 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||