OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Iván Massagué i Horta

Iván Massagué i Horta (Barcelona, 4 de setembre de 1976) és un actor de cinema, teatre i televisió català.

## Carrera professional

Entre 1996 i 1999 va estudiar a l'escola de teatre Nancy Tuñón de Barcelona. Malgrat portar diversos anys com a actor, la seva carrera no va començar a destacar a la pantalla petita fins a la seva interpretació de Johnny al tram final de la sèrie 7 vidas. Més endavant, va ser Marcos a La familia Mata i posteriorment va interpretar a Burbuja a la reeixida sèrie El barco.
També va ser protagonista en la pel·lícula espanyola Pancho, el gos milionari, una comèdia familiar protagonitzada pel famós caní milionari de raça terrier de Jack Russell que va aparèixer en diversos dels anuncis de la Primitiva. Va ser estrenada el 6 de juny de 2014.
Després del final de El barco, retornà a la televisió com a protagonista en una nova sitcom de Cuatro anomenada Gym Tony, al costat d'Antonia San Juan i Usun Yoon, entre d'altres.
El 2018 interpretà a Nando a Benvinguts a la família, una sèrie de televisió de TV3 de comèdia negra creada per Pau Freixas i Ivan Mercadé.

## Filmografia

| Cinema Només per tu (2001) de Jordi Cadena Mi casa es tu casa (2002) de Miguel Álvarez Peor imposible, ¿qué puede fallar? (2002) de David Blanco i José Semprún Nudos (2003) de Lluís María Güell Soldats de Salamina (2003) de David Trueba Les maletes de Tulse Luper: la història de Moab (2003) de Peter Greenaway XXL (2004) de Julio Sánchez Valdés Entre viure i somiar (2004) d'Alfonso Albacete i David Menkes El laberinto del fauno (2006) de Guillermo del Toro La teva vida en 65' (2006) de Maria Ripoll Presumptes implicats (2007) d'Enric Folch Déjate caer (2007) de Jesús Ponce Els últims dies (2013) de David Pastor i Álex Pastor Kamikaze (2014) d'Álex Pina Pancho, el gos milionari (2014) de Tom Fernández Al costat de casa (2016) d'Eduard Cortés El hoyo (2019) de Galder Gaztelu-Urrutia | Televisió Estudio 1 (2000) El grupo (2000) El comisario (2001) Policías, en el corazón de la calle (2001) Hospital Central (2002) Periodistas (2002) Viento del pueblo: Miguel Hernández (2002) El cor de la ciutat (2002–2005) 7 vidas (2005–2006) La Via Augusta (2007) La familia Mata (2007–2009) La isla de los nominados (2010) Raphael: una historia de superación personal (2010) Impares (2010) Impares Premium (2010–2011) Los misterios de Laura (2011) El barco (2011–2013) Entre líneas (2012) Gym Tony (2014–2016) Benvinguts a la família (2018) Parot (2021) | Teatre El médico a palos (1997) El aniversario (1998) Ay Caray (1999) Després de la pluja (1999) La chilena (2000) Bus 59 (2000) Algo (2005) True West (2007) Hamlet (2009) La mujer de negro (2014) Aquella nit (2020) |

## Referències

* ↑ «Iván Massagué | Ruth Fanco Management» (en castellà). Ruth Franco.
* ↑ «Pancho, el perro millonario» (en castellà). SensaCine. [Consulta: 13 febrer 2018].
* ↑ «El hoyo (2019)» (en castellà). [Consulta: 29 març 2020].
* ↑ «Massagué: "Hay que ser feliz si una serie se mantiene y no muere enseguida"», 28-10-2015.
* ↑ «La música acompanya l'enrenou d'una edat», 20-01-2020.
# Encantament de serps

L'encantament de serps (i cobres) és una professió que consisteix en demostrar que uns talismans fan immunes contra les picadures de les serps i/o cobres a la persona portadora per a vendre'ls mitjançant fer que una cobra: o es moga de manera que isca d'un sac o cistella al, suposadament, tocar una melodia amb el pungi o fent-les lliscar entre els braços de l'encantador. És una professió tradicional de l'Índia (concretament de la comunitat Nath i la casta dels sapera), i a Paquistan.
Tant les serps com les cobres són sordes, així que el moviment entrenat d'eixir del sac o cistella és causat per l'acte de balancejar el cos de l'encantador més els cops que li pega al recipient de manera discreta.
Les cobres presentades al públic pels encantadors estan entrenades a base de pors i estan mutilades a causa de l'entrenament a les quals són sotmeses. L'entrenament de les cobres consisteix en arrancar-les els ullals verinosos posant-los un drap davant els ulls, el qual el mosseguen i aleshores els entrenadors tiren del drap arrancant-los els ullals (el qual és l'objectiu) i col·lateralment altres dents.

## Història

Amb el comerç a la Ruta de la Seda els encantadors de serps tenien demanda pel seu exotisme als països occidentals. L'encantament de serps passà de l'Índia a Turquia, Pèrsia, Sri Lanka i Nepal.
Encara que a l'Índia s'establí una llei el 1972 que prohibia tindre serps, l'aplicació als encantadors de serps és laxa. En el temps la professió s'ha reconvertit convertint-se en rescatadors d'animals com en el cas dels encantadors que col·laboren amb l'organització Wildlife SOS.

## Referències

* ↑ Bradley, Ryan «FYI: Can snakes really be charmed by music?». Popular science, 11-09-2013 [Consulta: 18 gener 2017].
* 1 2 3 Román González, Benigno. Mi vida entre las cobras. Madrid: Paulinas, 1991, p. 90. ISBN 84-285-1403-8.
* 1 2 Flintoff, Corey «In India, Snake Charmers Are Losing Their Sway». NPR, 08-08-2011 [Consulta: 18 gener 2017].
* ↑ Panghal, Manju; Arya, Vedpriya; Yadav, Sanjay; Kumar, Sunil; Yadav, Jaya Parkash «Indigenous knowledge of medicinal plants used by Saperas community of Khetawas». Journal of Ethnobiology and Ethnomedicine, 6, 1, 2010. DOI: 10.1186/1746-4269-6-4.
* 1 2 Jamil, Amtul «Snakes and charmers». The Friday Times, XXIV, 45, 2012.
# Navegació en conserva

Dos o més vaixells naveguen en conserva quan es desplacen acompanyant-se mútuament. Les expressions “navegar en conserva”, “anar en conserva”, “guardar conserva” (i similars) són equivalents. Els vaixells d'un comboi naval naveguen en conserva.

## Documents

* c1250. El Llibre del Consolat de Mar tracta de la navegació en conserva i de les seves obligacions.
* 1258. Ordinacions de Barcelona per a vaixells mercants confirmades per Jaume el Conqueridor (vegeu "conservaticum").
* 1268. A l'obra Glossaire nautique d' Auguste Jal hi ha referències a la navegació en conserva.
* 1315. "... e estant axí en la dita conserva preseren una nau...".
* 1732. En castellà : Capítulo XCII. De conserva.
* 1831. "Conserva" en castellà.

## Referències

* ↑ DCVB:Conserva.
* ↑ Antonio de Capmany y de Montpalau. Codigo de las costumbres maritimas de Barcelona. hasta aqui vulgarmente llamado libro del consulado. Nuevamente trad. - ... por Antonio de Capmany y de Monpalau. Antonio de Sancha, 1791, p. 235–.
* ↑ Memorias historicas sobre la marina comercio y artes de la antigua ciudad de Barcelona publicadas por disposicion y a expensas de la Real Junta y Consulado de Comercio de la misma ciudad. Y dispuestas por D. Antonio de Capmany y de Montpalau.., 1779, p. 25–.
* ↑ Auguste Jal. Glossaire nautique répertoire polyglotte de termes de marine anciens et modernes par A. Jal. Didot, 1848, p. 504–.
* ↑ Antonio de Capmany y de Montpalau. Memorias historicas sobre la marina comercio y artes de la Antiqua Ciudad de Barcelona .... A. de Sancha, 1779, p. 75–.
* ↑ Consulado del mar de Barcelona, nuevamente traducido de cathalan [i.e. from the “Consolat de mar”] en castellano por Don Cayetano de Pallejà, etc, 1732, p. 33–.
* ↑ Martín Fernández de Navarrete. Diccionario marítimo español. Imprenta real, 1831, p. 170–.
# Gafarró gorjablanc

El gafarró gorjablanc (Crithagra albogularis) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones àrides amb matolls del sud-oest d'Angola, Namíbia, sud-oest de Botswana i Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Gafarró gorjablanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Mainà de l'Índia

El mainà de l'Índia (Gracula indica) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae) que habita al sud-oest de l'Índia i Sri Lanka. El seus hàbitats són els manglars, les plantacions i els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes, bé com els de l'estatge montà. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «mainà de l'Índia». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 677. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Southern Hill Myna. Gracula indica» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# George Tyrrell

George Tyrrell (6 de febrer de 1861, Dublín, Irlanda - † 15 de juliol de 1909, Sussex, Anglaterra), fou un teòleg jesuïta, un dels més coneguts i radicals dels modernistes, considerat per l'Església Catòlica un heretge i gnòstic.

## Biografia

Es convertí al catolicisme des del calvinisme el 1879. Després entrà a la Companyia de Jesús, on estudià amb profunditat la teologia de Tomàs d'Aquino. Fou ordenat sacerdot el 1891. Després defensà la llibertat de consciència en el camp de la investigació teològica i s'adherí al modernisme teològic. Convincent apologeta fins que l'humanista catòlic i enciclopèdic Friedrich von Hügel va introduir-lo en la crítica bíblica i el neokantisme.

## Modernisme

La contribució de Tyrrell al modernisme se centra en els camps de la teologia fonamental i de la filosofia de la religió. Per a aquest jesuïta irlandès, el modernisme és un Cristianisme que creu en la possibilitat de la síntesi entre veritats religioses i veritats de la ciència moderna. L'historiador Ricardo de la Cierva considera legítim el seu punt de partida, així com en el cas de Loisy, si bé Tyrrell no arribà a advertir que la seva ciència moderna deixava ja de ser la ciència absoluta newtoniana. Per això, des de la mateixa Companyia de Jesús, fou advertit i després castigat per les seves idees contràries a la doctrina de l'Església Catòlica.
Els seus primers llibres modernistes es publicaren el 1902 i el 1903. El 3 de desembre del 1905 envia una carta al Corriere della Sera: Lettera confidenziale a un professore di antropologia on explicava la seva posició sobre els dogmes. Segons Tyrrell, diversos dogmes s'havien demostrat falsos amb el temps i amb la crítica històrica. En aquells temps la Companyia de Jesús no podia tolerar les seves crítiques a l'autoritat despòtica de Roma, per la qual cosa en fou expulsat el 1906. Com que no pogué trobar un bisbe que l'encardinés en la seva diòcesi, quedà suspès a divinis. Tyrrell no se sotmeté i tant la seva violenta reacció a l'encíclica Pascendi el 1907 com la seva intenció de crear una associació d'excomunicats li valgué la impossibilitat d'accedir als sagraments fins a la mort.

## Obres

* Nova et Vetera (1897)
* Hard Sayings (1898)
* On external religion (1899)
* Oil and wine (1900)
* The faith of the millions (1901)
* Religion as a factor of life (1902)
* The Church and the future (1903)
* Lex orandi (1903)
* A much abused letter (1906)
* Through Scylla and Carybdis (1907)
* Medievalism (1908)
I dues obres publicades pòstumament:
* Christianity and the cross-roads (1909)
* Essays on faith and inmortality (1914)
# Ribeira Afonso

Ribeira Afonso és una vila de São Tomé i Príncipe. Es troba al districte de Cantagalo, a l'est de l'illa de São Tomé. La seva població és de 1.621 (2008 est.).
L'assentament rep el nom d'un rierol proper que desemboca a la ciutat. Desemboca en el golf entre Praia da Colónia Açoriana and Praia do Morrão. La zona de Colónia Açoriana rep el nom perquè els seus primers habitants van venir de les Illes Açores.

## Referències

* ↑ INE Arxivat 2017-02-09 a Wayback Machine., Evolução da população São-Tomense por localidades, 2001/2007-08

## Vegeu també

* Llista de ciutats i viles de São Tomé i Príncipe
# Neuroeconomia

La neuroeconomia és la combinació de la neurociència, l'economia i la psicologia per a estudiar el procés d'elecció dels individus. Analitza el paper del cervell quan els individus avaluen decisions, categoritzen els riscos i les recompenses i com interaccionen els uns amb els altres.

## Referències

* ↑ «Neuroeconomía | ZonaEconomica» (en anglès). [Consulta: 3 octubre 2018].
# Errol Daniels

Errol Daniels (Guácimo Canton, 17 de maig de 1944) fou un futbolista costa-riqueny de la dècada de 1960.
Fou 18 cops internacional amb la selecció de Costa Rica.
Pel que fa a clubs, destacà a Alajuelense i Puntarenas.

## Referències

* ↑ Este es Errol Daniels Arxivat 2017-01-09 a Wayback Machine. - UNAFUT (castellà)
* ↑ Errol Daniels Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Errol, con el mejor promedio de goleo - Nación (castellà)
* ↑ Errol Daniels le gana todos los récords a Víctor ‘Mambo’ Núñez - Nación (castellà)
* ↑ «ml Errol Daniels Hibbert» (en castellà). Salón de la Fama del Deporte Costarricense. [Consulta: 12 gener 2013].
* ↑ Errol Daniels a National-Football-Teams.com (anglès)
# Factor VII

El factor VII (FVII) és una proteïna dependent de la vitamina K, codificada pel gen F7 (localitzat a la regió 13q34). És un enzim, del tipus serina proteasa.
Presenta dues cadenes, una de pesada i una de lleugera de 50 kDaltons i 406 aminoàcids, que es proteolitza a la forma activa (FVIIa). El FVIIa està implicat en l'activació de la coagulació a través de la via extrínseca de la coagulació.
* ↑ «Malalties que s'associen genèticament amb factor VII, vegeu/editeu les referències a wikidata».
* 1 2 3 GRCh38: Ensembl release 89: ENSG00000057593 - Ensembl, May 2017
* 1 2 3 GRCm38: Ensembl release 89: ENSMUSG00000031443 – Ensembl, May 2017
* ↑ «Human PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ «Mouse PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
# Gafarró frontvermell

El gafarró frontvermell o gafarró de front vermell (Serinus pusillus) és una espècie d'ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae) que habita boscos i matolls a les muntanyes i vessants rocosos d'Àsia, des de Turquia, i l'Iran, cap a l'est fins al nord-oest de l'Índia, sud-oest del Tibet i oest de la Xina.

## Referències

* ↑ «Gafarró frontvermell». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
* ↑ Fitxa del gafarró de front vermell a Birdguides Arxivat 2012-11-08 a Wayback Machine. Rev. 02/12/2012
# Anastasio Somoza

Anastasio Somoza és el nom dels següents personatges:
* Anastasio Somoza García (1896-1956), polític nicaragüenc, president de Nicaragua (1933-1947, 1950-1956).
* Anastasio Somoza Debayle (1925-1980), polític nicaragüenc, president de Nicaragua (1967-1979).
* Anastasio Somoza Portocarrero (1951-), polític nicaragüenc.
# Mainà gros

El mainà gros (Acridotheres grandis) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae) que habita praderies i terres de conreu des de Bangladesh cap a l'est, per les zones limítrofes de l'est de l'Índia i Myanmar, fins a Indoxina i el sud de la Xina. El seus hàbitats són els herbassars, els ambients aquàtics, les pastures i els jardins rurals. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «mainà gros». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 674. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Great Myna. Acridotheres grandis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# Edos (divinitat)

Edos (en grec Αἰδώς Aidṓs; literalment 'vergonya', 'pudor') en la mitologia grega era la deessa de la vergonya, la modèstia i la humilitat, essent alhora la deïtat que representava el sentiment de la dignitat humana, com una qualitat de reverència o vergonya que reprimeix els homes de fer el que és inapropiat. També abasta l'emoció que una persona rica podria sentir en la presència dels pobres, que la riquesa és més una qüestió de sort que de mèrit. El concepte d'aidós és complex i, en la filosofia clàssica, prou controvertit.
Segons Píndar era filla de Prometeu i al Diàleg de Protàgoras de Plató s'hi diu que fou enviada per Zeus juntament amb Dice (el sentiment de justícia) perquè es va compadir del caos autodestructiu en què vivia l'home després d'haver rebut el foc de Prometeu. Hesíode, per la seva part, narra que serà, juntament amb Nèmesis (amb qui sembla haver estat estretament vinculada i de qui era companya), l'última deessa a abandonar la terra i tornar a l'Olimp quan l'edat del ferro acabi en un bany de sang i immoralitat.
També hi ha referències en diverses obres gregues primerenques, com Prometeu encadenat d'Èsquil, Ifigenia a Àulida d'Eurípides i Èdip Rei de Sòfocles. Hom la considerava una deïtat física, i com a tal, tenia un altar a prop de l'antic temple d'Atena a l'acròpoli d'Atenes i a Esparta hi havia una ofrena que es deia que era feta per Icari, amb la seva imatge sagrada. Pausànias explica que quan Icari va donar Penèlope com a esposa a Odisseu, va intentar que aquest visqués a Lacedemònia però no ho va aconseguir. Va suplicar a la seva filla que restés amb ell, i Odisseu va preguntar a Penèlope què volia fer. Ella no va dir res, però es va cobrir amb un vel. Icari va comprendre que volia marxar amb Odisseu, va deixar que ho fes i va oferir-li una imatge d'Edos al lloc on la noia es va cobrir amb el vel. A Roma tenia dos santuaris.

## Referències

* ↑ Píndar. Olímpiques, VII, 44 ff
* ↑ Plató. Protàgoras, 322, c
* ↑ Hesíode. Els treballs i els dies, 170
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia III, 20, 10-11
# Cal·lícritos

Cal·lícritos（en llatí Callicritus, en grec antic Καλλίκριτος) fou un tebà que va ser enviat com a ambaixador dels beocis al senat romà l'any 187 aC per protestar per la sol·licitud feta pel senat de fer tornar a Zeuxip de l'exili. La sentència del desterrament es va dictar contra ell per sacrilegi i per l'assassinat de Braquil·les i Cal·lícritos va defensar davant dels romans que era una sentència que no es podia anul·lar i que era absolutament legal. Finalment el senat romà va retirar la seva demanda.
Segurament era el mateix Cal·lícritos que més tard es va oposar a la reunió de l'assemblea beòcia a la política del rei Perseu de Macedònia. Va tornar a Roma per alertar a la República contra els plans del rei macedoni i quan tornava a Tebes va morir assassinat per ordre del rei macedoni, segons diu Titus Livi.

## Referències

* ↑ Callicritus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 570
# Niall O'Gallagher

Niall O'Gallagher (en irlandès Niall Ó Gallchoir) és un escriptor irlandès i corresponsal polític que col·labora amb la cadena britànica BBC. Juntament amb el periodista Michael MacNeill, realitzen el programa de notícies An Là de la BBC en irlandès. O'Gallagher també va treballar a la ràdio del canal BBC Radio nan Gàidheal amb el programa Aithris na Maidne and Aithris an Fheasgair, amb temàtica política. O'Gallagher és originari d'Edimburg i va aprendre el gaèlic escocès a la Universitat de Glasgow, on s'hi va graduar amb un grau de literatura anglesa i escocesa. També va aconseguir un doctorat en literatura anglesa sobre l'obra de l'escriptor Alasdair Gray. Actualment realitza recerques amb el departament cèltic de la Universitat de Glasgow.
O'Gallagher és autor de poesia en gaèlic, on hi va debutar amb l'obra Beatha Ùr (una nova vida).

## Referències

* ↑ «BBC Radio Scotland - Good Morning Scotland, 05/10/2019, Long Interview: Niall O'Gallagher» (en anglès). https://www.bbc.co.uk,+06-11-2019.+[Consulta: 6 novembre 2019].
* ↑ LLC, Revolvy. «"Niall O'Gallagher" on Revolvy.com» (en anglès). https://www.revolvy.com,+06-11-2019.+[Consulta: 6 novembre 2019].
* ↑ «Niall O'Gallagher | University of Glasgow - Academia.edu» (en anglès). http://glasgow.academia.edu,+06-11-2019.+[Consulta: 6 novembre 2019].
* ↑ «Niall O’Gallagher | Poet» (en anglès). https://www.scottishpoetrylibrary.org.uk,+06-11-2019.+[Consulta: 6 novembre 2019].
# Eotirídids

Els eotirídids (Eothyrididae) són una família extinta de sinàpsids que visqueren durant el Permià inferior en allò que avui en dia és Nord-amèrica. Eren caseasaures petits i de dieta carnívora. Tenien la morfologia del crani força plesiomorfa en comparació amb altres sinàpsids. La presència de dos parells de dents caniniformes a la mandíbula és un exemple molt primerenc d'heterodòncia en els sinàpsids. Són els sinàpsids primitius menys coneguts amb diferència.

## Referències

* ↑ Angielczyk i Kammerer, 2018, p. 125.
* ↑ Reisz, 2014, p. 4.

## Bibliografia

* Angielczyk, K. D.; Kammerer, C. F. «Non-Mammalian synapsids: the deep roots of the mammalian family tree». A: Zachos, F. E.; Asher, R. J. Mammalian Evolution, Diversity and Systematics (en anglès). De Gruyter, 2018, p. 117-198. ISBN 978-3-11-027590-2.
* Reisz, R. R. «"Pelycosaur"-Grade Synapsids: Introduction». A: Kammerer, C.; Angielczyk, K. D.; Fröbisch, J. Early Evolutionary History of the Synapsida. Vertebrate Paleobiology and Paleoanthropology (en anglès). Springer, 2014, p. 3-5. DOI 10.1007/978-94-007-6841-3_1. ISBN 978-94-007-6841-3.
# Fase de Classificació de la Copa del Món de Rugbi 1999-Oceania

La zona oceànica tenia per a la Copa del Món de Rugbi de 1999 tres places disponibles a sumar a la de Nova Zelanda ja classificada.

## Fase 1

| Equip | Jugats | Guanyats | Empatats | Perduts | +/- | Punts |
| Illes Cook | 2 | 2 | 0 | 0 | 62–19 | 6 |
| Papua Nova Guinea | 2 | 1 | 0 | 1 | 111–28 | 4 |
| Tahití | 2 | 0 | 0 | 2 | 6–132 | 2 |
| Data | Equip #1 | Resultat | Equip #2 | Seu |
| 22 de novembre de 1996 | Illes Cook | 22–19 | Papua Nova Guinea | Rarotonga, Illes Cook |
| 8 de febrer de 1997 | Papua Nova Guinea | 92–6 | Tahití | Port Moresby, Papua Nova Guinea |
| 20 de febrer de 1997 | Tahití | 0–40 | Illes Cook | Papeete, Polinèsia francesa |
* Les Illes Cook accedeixen a la següent fase.

## Fase 2

| Equip | Jugats | Guanyats | Empatats | Perduts | +/- | Punts |
| Fiji | 2 | 2 | 0 | 0 | 73–17 | 6 |
| Tonga | 2 | 1 | 0 | 1 | 78–32 | 4 |
| Illes Cook | 2 | 0 | 0 | 2 | 19–121 | 2 |
| Data | Equip 1 | Resultat | Equip #2 | Seu |
| 21 de juny de 1997 | Fiji | 20–10 | Tonga | Suva, Fiji |
| 27 de juny de 1997 | Illes Cook | 7–53 | Fiji | Rarotonga, Illes Cook |
| 5 de juliol de 1997 | Tonga | 68–12 | Illes Cook | Nukuʻalofa, Tonga |
* Tonga accedeix a la següent fase.

## Fase 3

| Equip | Jugats | Guanyats | Empatats | Perduts | +/- | Punts |
| Austràlia | 3 | 3 | 0 | 0 | 165–33 | 9 |
| Fiji | 3 | 2 | 0 | 1 | 78–99 | 7 |
| Samoa | 3 | 1 | 0 | 2 | 59–71 | 5 |
| Tonga | 3 | 0 | 0 | 3 | 35–134 | 3 |
| Data | Equip #1 | Resultat | Equip #2 | Seu |
| 18 de setembre de 1998 | Samoa Occidental | 28–20 | Tonga | Sydney, Austràlia |
| 18 de setembre de 1998 | Austràlia | 66–20 | Fiji | Sydney, Austràlia |
| 22 de setembre de 1998 | Fiji | 26–18 | Samoa Occidental | Canberra, Austràlia |
| 22 de setembre de 1998 | Austràlia | 74–0 | Tonga | Canberra, Austràlia |
| 26 de setembre de 1998 | Austràlia | 25–13 | Samoa Occidental | Brisbane, Austràlia |
| 26 de setembre de 1998 | Fiji | 32–15 | Tonga | Brisbane, Austràlia |
Austràlia, Fiji, i Samoa Occidental accedeixen a la RWC 1999, i Tonga es classifica per la repesca.

## Referències

* ↑ Barclay, Simon. Rugby World Cup 1987 - 2011 Complete Results & Statistics (en anglès). Lulu.com, 2011. ISBN 9781447899563 [Consulta: 30 juliol 2015].
* ↑ «ESPN» (en anglès). ESPN. [Consulta: 6 agost 2015].
* ↑ «ESPN» (en anglès). ESPN. [Consulta: 6 agost 2015].