OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fleury (Pas de Calais)

Fleury és un municipi francès situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 95 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Fleury era de 95 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 3 eren unipersonals (3 homes vivint sols), 13 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 38 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 38 habitatges eren cases. Dels 32 habitatges principals, 30 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 6 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Fleury el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 8 | 55 a 59 | 8 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 8 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 52 persones, 38 eren actives i 14 eren inactives. De les 38 persones actives 34 estaven ocupades (20 homes i 14 dones) i 5 estaven aturades (2 homes i 3 dones). De les 14 persones inactives 5 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials.
L'any 2000 a Fleury hi havia 11 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 420 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Fleury a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Fleury a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Mountain Bike als Jocs Europeus de 2015

Les proves de Mountain Bike als Jocs Europeus de 2015 es van celebrar el dia 13 de juny, la femenina a les 9:00 i la masculina a les 12:30 al Mountain Bike Velopark

## Classificació

Per aconseguir una plaça en les proves se segueixen els barems de les taules i de la posició en el ranquing de nacions de l'UCI.

### Cursa masculina

| Motiu de classificació | Rànquing del país | Atletes per CON | Classificat |
| País Organitzador | N/A | 2 | Azerbaidjan |
| Rànquing de Nacions de l'UCI | 1–5 | 3 | Suïssa França Alemanya Espanya Itàlia |
| Rànquing de Nacions de l'UCI | 6–10 | 2 | Països Baixos Txèquia Bèlgica Suècia Eslovàquia |
| Rànquing de Nacions de l'UCI | 11–29 | 1 | Àustria Portugal Regne Unit Rússia Israel Ucraïna Polònia Noruega Hongria Dinamarca Letònia Grècia Finlàndia Turquia Estònia Romania Eslovènia Luxemburg Sèrbia |
| Total | | 46 | |

### Cursa femenina

| Motiu de classificació | Rànquing del país | Atletes per CON | Classificat |
| País Organitzador | N/A | 2 | Azerbaidjan |
| Rànquing de Nacions de l'UCI | 1–5 | 3 | Suïssa Eslovènia Alemanya Polònia França |
| Rànquing de Nacions de l'UCI | 6–10 | 2 | Noruega Suècia Bèlgica Txèquia Itàlia |
| Rànquing de Nacions de l'UCI | 11–14 | 1 | Rússia Dinamarca Àustria Ucraïna |
| Total | | 31 | |

## Medallistes

| Event | Or | Plata | Bronze |
| Mountain Bike Masculí | Suïssa Nino Schurter | Suïssa Lukas Fluckiger | Suïssa Giger Fabian |
| Mountain Bike Femení | Suïssa Jolanda Neff | Suïssa Kathrin Stirnemann | Polònia Maja Wloszczowska |

## Referències

* ↑ http://www.baku2015.com/cycling-mountain-bike/index.html Arxivat 2018-09-10 a Wayback Machine.
# Mountain Home (Arkansas)

Mountain Home és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2008 tenia 12.592 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mountain Home tenia 11.012 habitants, 5.175 habitatges, i 3.151 famílies. La densitat de població era de 400 habitants/km².
Dels 5.175 habitatges en un 19,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,3% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 39,1% no eren unitats familiars. En el 36,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,02 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,59.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,7% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 18,8% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 36,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 53 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.869 $ i la renda mediana per família de 34.895 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.800 $ mentre que les dones 19.702 $. La renda per capita de la població era de 16.789 $. Entorn del 7,5% de les famílies i el 10,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mountain Home». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mountain Home». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Liptovská Štiavnica

Liptovská Štiavnica és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.
# Cuaespinós de Coiba

El cuaespinós de Coiba (Cranioleuca dissita) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae) que habita el bosc obert de l'illa de Coiba, a l'oest de Panamà.

## Referències

* ↑ «Cuaespinós de Coiba». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
# Forêtita

La forêtita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor del doctor Jean-Paul Forêt (n. 1943), enginyer retirat del Ministeri d’Equipaments francès, que treballava com a geòleg responsable dels principals riscos i del medi ambient. Va ser cofundador del projecte que va convertir la mina del Cap Garonne en un lloc i museu protegits a nivell nacional el 1994 (Musée de la Mine de Cap Garonne) i ha actuat com a assessor científic del museu des de llavors.

## Característiques

La forêtita és un arsenat de fórmula química Cu₂Al₂(AsO₄)(OH,O,H₂O)₆. Va ser originalment descrita com a Sense nom (arsenat de Cu-Al) per Chiappero l'any 1993, i no va ser fins al 2012 que va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional, amb material nou (Mills et al., 2012). Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 4.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a França, concretament a la mina Cap Garonne, situada a Le Pradet, dins el departament de Var (Provença-Alps-Costa Blava), on es troba en forma microcristal·lina de color blau pàl·lid formant petits glòbuls i crostes fines. També a França ha estat descrita a la mina Salsigne, a Carcassona (Aude, Occitània). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Forêtite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 agost2021].
* ↑ Chiappero, P.-J. «Les arséniates de cuivre naturels: systématique et approche des conditions de genése par les synthéses. Application au gisement plumbocuprifére de Cap Garonne, Var (France).». University of Orléans, 1993 [Consulta: 26 agost 2021].
* ↑ Mills, S. J.; Kampf, A. R.; McDonald, A. M.; Favreau, G.; Chiappero, P.-J. «Forêtite, a new secondary arsenate mineral from the Cap Garonne mine, France». Mineralogical Magazine, 76, 3, 01-06-2012, pàg. 769–775. DOI: http://dx.doi.org/10.1180/minmag.2012.076.3.24 [Consulta: 26 agost 2021].
# Marge del Bessó

El marge del Bessó és una construcció monumental de pedra seca que es troba al municipi de Vinaixa. El marge es construí per a crear una àmplia parcel·la plana. La pedra utilitzada provenia del mateix terreny, després de desermar, però també de l'entorn més immediat, on abundava i es podia extreure en la quantitat i la qualitat requerides. Les pedres foren transportades amb tirapedres arrossegats per mules.

## Descripció

L'any 1921, els tres germans de Cal Blanco van començar a construir el marge del Bessó, el qual van enllestir el 1927. Que tardessin tants anys s'explica per diversos factors, com ara els anys de gelades amb poca producció, i guanys minsos, però principalment per les dimensions de l'obra. A més, durant l'hivern no es podia treballar la pedra, ja que es glaçava i no es tallava bé.
Té una longitud de 128 metres, una alçada que arriba fins als 4 metres i una superfície total de mur que arriba vora els 400 m². Es calcula que pesa més de 400 tones. El marge és de tipus escalonat; cada filada està perfectament delimitada i recula uns quants centímetres respecte de l'anterior. Aquest mètode obligava que tots els carreus tinguessin un gruix i una forma similars. El resultat és un encaix quasi perfecte, amb els carreus col·locats a trencajunts.

## Referències

* ↑ «L'art noble del secà: construccions de pedra seca de les Garrigues», 08-11-2012. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ Andreu, Miquel. «L'essència de les Garrigues, concentrada a la vall de Vinaixa». Descobrir.cat. [Consulta: 9 setembre 2020].
# Marge dinàmic

El marge dinàmic o rang dinàmic és la diferència entre el valor numèric més gran i el més petit (o nivell de soroll) que pot adoptar una variable.
Aquest terme s'utilitza freqüentment en el món de l'àudio per determinar tot el marge de valors d'intensitat sonora que es poden codificar. Normalment expressat en unitats logarítmiques (dB), el valor de marge dinàmic resulta de la diferència expressada logarítmicament entre el valor màxim de senyal sense distorsió i el nivell de soroll (o aquell a partir del qual el soroll de fons ja no emmascara el senyal).
En certes ocasions, el marge dinàmic és referenciat a un valor en particular de senyal. Per tant, per poder tenir una bona percepció sobre el concepte de marge dinàmic que un sistema ens ofereix, hem de conèixer la corba de ponderació i a quin valor està referenciat.

## Altres àmbits

El concepte de marge dinàmic també es troba present en altres camps del món de l'enginyeria d'entre els quals destaquen:
* Electrònica:Diferència entre el valor màxim de tensió, intensitat o potència i el valor mínim detectable.
* Fotografia:Pot fer referència al marge de reflectància, sensibilitat a la llum o grau d'opacitat d'una imatge tant en format paper com en format digital. Igual que en el món de l'àudio, si es parla de marge dinàmic fent referència als diferents valors de gris (o fent referència als colors que es poden obtenir en el cas de fotografia en color), els bits amb els quals s'obté la imatge seran el factor que condicionarà aquest marge dinàmic.
* Metrologia:En el món de la metrologia el marge dinàmic fa referència al valor màxim i mínim detectables per qualsevol aparell de mesura de magnituds físiques i la quantitat de nivells mesurables que hi ha entre aquests dos valors.

## Vegeu també

* Rang dinàmic
# Mare de Déu de l'Esperança del Puig

La Mare de Déu de l'Esperança del Puig és una església catòlica de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Està situada a la mateixa església de Sant Jaume del Puig. Antigament separada per una paret, aquesta paret fou enderrocada i la capella quedà del tot connectada, de manera que constitueix quasi la meitat occidental de la nau, als peus de l'església gòtica.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «113-Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 184. Sant Jaume del Puig». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.

## Referències

* ↑ La capella de la Mare de Déu de l'Esperança del Puig en els ortofotomapes de l'IGN
# Mare de Déu de l'Estrella del Mar de la Platja d'Argelers

La Mare de Déu de l'Estrella del Mar, popularment la Capella dels Pins, és l'església del nucli de la Platja d'Argelers, del terme comunal d'Argelers, a la comarca del Rosselló, Catalunya del Nord.
Està situada al sud de la zona central del nucli de la Platja d'Argelers, a l'Avinguda de les Mimoses, davant d'una plaça i a ponent de la Platja dels Pîns. Juntament amb la Policia Municipal i l'Oficina de Turisme, que té algunes oficines municipals, constitueix un petit nucli que fa de centre administratiu del nucli de la Platja d'Argelers. Té categoria d'església sufragània de Santa Maria del Prat.
És un edifici de la segona meitat del segle xx, sense gaire atractiu arquitectònic. És d'una sola nau, amb absis a llevant i un altar exterior darrere l'absis per a poder celebrar misses a l'aire lliure. És una capella pensada per a atendre els serveis espirituals catòlics de la colònia d'estiuejants, però atès que s'ha consolidat a la Platja d'Argelers un cert nombre d'habitants tot l'any, és habitual el seu ús almenys una vegada al mes.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «7 - Argelers de la Marenda». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Argelers». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 12. La Mare de Déu de l'Estrella del Mar». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.

## Referències

* ↑ «L'església de la Mare de Déu de l'Estrella del Mar en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-04-04. [Consulta: 23 març 2016].
# Maria Celestina Fernandes

Maria Celestina Fernandes (Lubango, 1945) és una advocada, treballadora social i escriptora angolesa, que ha escrit principalment en el gènere de la literatura infantil. També ha escrit poesia i contes.

## Biografia

Nascuda a Lubango, és filla d'un funcionari públic. Va ser educada en l'escola secundària Salvador Correia, a Luanda. Fernandes es va formar com a assistent social a l'Institut de Treball Social Pius XII i va obtenir una llicenciatura en Dret de la Facultat de Dret de la Universitat Agostinho Neto.
El 1975, va començar a treballar en el Banc Nacional d'Angola, i va romandre allí durant més de dues dècades, passant de cap de departament social a subdirectora del departament legal, retirant-se psoteriorment.
Va començar a escriure a finals de la dècada del 1980, inicialment en el Jornal de Angola i en el Boletim da Organização da Mulher Angolana (OMA). Des de 1990, ha publicat nombrosos llibres. Al febrer de 2016, va participar en un festival de literatura a Lisboa (Portugal), organitzat per l'expresident de país, Jorge Sampaio.
Fernandes és membre de la Unió d'Escriptors d'Angola i de l'Associació Chá de Caxinde.

## Obres seleccionades

* A borboleta cor de ouro, UEA, 1990
* Kalimba, INALD, 1992
* A árvore dos gingongos, Edições Margem. 1993
* A rainha tartaruga, INALD, 1997
* A filha do soba, Nzila, 2001
* O presente, Chá de Caxinde, 2002
* A estrela que sorri, UEA, 2005
* É preciso prevenir, UEA, 2006
* As três aventureiras no parque e a joaninha, UEA, 2006
* União Arco-Íris, INALD, 2006
* Colectânea de contos, INALD, 2006
* Retalhos da vida, INALD, 1992
* Poemas, UEA, 1995
* O meu canto, UEA, 2004
* Os panos brancos, UEA, 2004
* A Muxiluanda, Chá de Caxinde, 2008

## Premis

* Premi Literari Jardim do Livro Infantil, 2010
* Premi Caxinde do Conto Infantil, 2012
* Premi d'Excel·lència Literària (Trofeu Corujão das Letras), 2015

## Referències

* ↑ Oyebade, Adebayo. Culture and Customs of Angola (en anglès). Greenwood Publishing Group, 2007, p. 64–65. ISBN 978-0-313-33147-3.
* 1 2 3 4 5 «União dos Escritores Angolanos - Maria Celestina Fernandes» (en portuguès). União dos Escritores Angolanos. Arxivat de l'original el 2020-08-14. [Consulta: 10 octubre 2020].
* 1 2 «Biografia de MARIA CELESTINA FERNANDES» (en portuguès). Kapulana.
* 1 2 «Maria Celestina Fernandes participa em encontro de literatura em Lisboa» (en portuguès). Rede Angola - Notícias independentes sobre Angola, 20-02-2016.
# Manuel Abad i Lasierra

Manuel Abad y Lasierra (Estadilla, Aragó, 1729 - Saragossa, 1806) va ser un eclesiàstic i historiador aragonès, primer bisbe d'Eivissa.
Prior de Meià el 1770, va esdevenir el primer bisbe d'Eivissa el 1783. El 1787 passava al bisbat d'Astorga i a l'arquebisbat de Selímbria. El 1792 va ser nomenat inquisidor general d'Espanya. Era un reformista gal·licanista, va provar la constitució civil del clergat francès, mentre que també va intentar abolir la inquisició durant la seva presidència, però va ser destituït el 1794, quan els exèrcits francesos ocupaven Catalunya i el País Basc. El seu successor, Francisco Antonio de Lorenzana va intentar processar-lo, sense èxit.
A més, durant la seva vida, va preparar diversos treballs històrics sobre monestirs catalans, especialment del Pallars i la Ribagorça, encara avui inèdits.

## Referències

* 1 2 3 «Manuel Abad y Lasierra». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 27 abril 2014].
* ↑ Diccionari d'història eclesiàstica de Catalunya. vol. 1. Barcelona: Editorial Claret, novembre 1998, p. 1. ISBN 8482973118.

## Bibliografia

* Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Abad y Lasierra, Manuel
# Mario Rinaldi

Mario Rinaldi (Rovato, 17 de març de 1966) és un ex-pilot d'enduro italià, quatre vegades Campió del Món amb KTM i quatre vegades guanyador del Trofeu als ISDE com a membre de l'equip italià. El 2001 canvià a Yamaha i el 2005 a Husaberg, fins que es retirà del Campionat del Món i es concentrà en el d'Itàlia, del qual ja n'havia guanyat 10 títols entre el 1992 i el 2002.

## Palmarès

| Any | Motocicleta | Campionat del Món d'enduro | Campionat del Món d'enduro | Campionat del Món d'enduro | Campionat del Món d'enduro | Campionat del Món d'enduro | Campionat del Món d'enduro | ISDE W. Trophy |
| Any | Motocicleta | 350cc | 400cc | 500cc | E1 | E3 | P1 | ISDE W. Trophy |
| 1991 | KTM | 2n | - | - | - | - | 1 | 14è |
| 1992 | KTM | 1r | - | - | - | - | 3 | 1r |
| 1993 | KTM | 4t | - | - | - | - | 1 | |
| 1994 | KTM | 1r | - | - | - | - | 6 | 1r |
| 1995 | KTM | 2n | - | - | - | - | 4 | |
| 1996 | KTM | - | 2n | - | - | - | 5 | 2n |
| 1997 | KTM | - | 1r | - | - | - | 8 | 1r |
| 1998 | KTM | - | 3r | - | - | - | 1 | 4t |
| 1999 | KTM | - | 2n | - | - | - | 6 | 2n |
| 2000 | KTM | - | 1r | - | - | - | 4 | 1r |
| 2001 | Yamaha | - | 2n | - | - | - | 3 | 2n |
| 2002 | Yamaha | - | - | 6è | - | - | 0 | |
| 2003 | Yamaha | - | 10è | - | - | - | 0 | 2n |
| 2004 | Yamaha | - | - | - | 7è | - | 0 | 2n |
| 2005 | Husaberg | - | - | - | - | 10è | 0 | |
| Total victòries | Total victòries | | | | | | 42 | |
| Total títols | Total títols | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | | 4 |
| | | 4 mundials | 4 mundials | 4 mundials | 4 mundials | 4 mundials | | |

### Notes

* ↑ La classificació consignada als ISDE fa referència a la posició final obtinguda per l'equip estatal
* ↑ A P1 s'hi compten les victòries aconseguides en Grans Premis puntuables per al Campionat del Món

## Referències

* ↑ «World Championships - Enduro. Classifications» (en anglès). fim-live.com. FIM. [Consulta: 28 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Mario Rinaldi - Lloc web oficial (italià)
* Article sobre Rinaldi a enduromagazine.com Arxivat 2008-08-28 a Wayback Machine. (castellà)
# Mario Minieri

Mario Minieri (Vergato, 21 de juny de 1938) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1960 i 1968. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Tour de França de 1962.

## Palmarès

* 1960
** Vencedor d'etapa al Giro de Sicília
* 1962
** Vencedor d'etapa al Tour de França

### Resultats al Tour de França

* 1961. 44è de la classificació general
* 1962. 75è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1964. 62è de la classificació general
* 1965. 91è de la classificació general
* 1967. 87è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1960. 81è de la classificació general
* 1961. 47è de la classificació general
* 1962. Abandona
* 1963. 51è de la classificació general
* 1964. 72è de la classificació general
* 1965. Abandona
* 1966. 77è de la classificació general
* 1967. Abandona

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1968. 50è de la classificació general

## Referències

* ↑ «MINIERI Mario». [Consulta: 8 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Mario MINIERI» (en italià). [Consulta: 8 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès de Mario Minieri a sitiodeciclismo.net
# Mas Go

Mas Go és un habitatge amb usos comercials de Maçanet de la Selva (Selva) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Ens trobem davant d'un ampli edifici que comunica amb dos carrers, com són el carrer dels Dolors i el de Sota camí. El sector que comunica amb el carrer dels Dolors, comprèn un espai físic molt petit, que s'ha traduït en una minúscula façana amb un portal en la part inferior - a través del qual s'accedeix a la peixateria – i una obertura rectangular – en la part superior- ambdós elements compostos per una llinda monolítica amb muntants de pedra. Pel que fa al sector que dona al carrer de Sota camí, estem parlant d'un espai físic molt més ampli i de grans dimensions, que abraça nou obertures, de les quals set són molt senzilles i simples, sense cap tipus d'ornament o tractament destacat. D'aquestes nou, només n'hi ha dues que mereixen ser tímidament esmentades, i són per una banda, la del registre intermedi, mentre que per l'altra, la del registre superior. Ambdues reprodueixen la mateixa resolució constructivia prototípica, tant recorrent i calcada en molts edificis de la vila, com és la llinda monolítica, amb muntants de pedra i amb el basament motllurat. Esmentar com a apunt, que aquest espai es troba annexionat amb un cobert de proporcions importants, distribuït també en dos pisos i com a únic element a destacar, el portal adovellat de la planta baixa, que permet l'accés a l'interior de la llar.

## Referències

* ↑ «Mas Go». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].