OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Puentes Viejas

Puentes Viejas és un municipi de la Comunitat de Madrid. El municipi va néixer en 1976 a partir de la integració de tres pobles i un dels seus annexos: Mangirón i el seu annex Cincovillas, Paredes de Buitrago i Serrada de la Fuente, prenent el seu nom de l'Embassament de Puentes Viejas.
En el seu paisatge, destaca la presència de diferents embassaments (Embassament de Puents Viejas, Embassament del Villar, Embassament del Atazar i el Azud de Tenebroso) construïts pel Canal d'Isabel II amb l'objectiu d'abastir d'aigua a la Comunitat de Madrid.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Puentes Viejas Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine..
* Embassaments d'Espanya
# Edward J. Weiler

Edward J. Weiler va ser l'Administrador associat de la Science Mission Directorate de la NASA fins a la seva retirada el 30 de setembre de 2011.

## Carrera

Edward J. Weiler va rebre el seu doctorat en astrofísica a la Universitat Northwestern el 1976. Abans d'unir-se a la NASA, Weiler era membre del personal investigador de la Universitat de Princeton. Es va unir a Princeton el 1976 i va treballar en el Goddard Space Flight Center com a director d'operacions científiques de l'Observatori Astronòmic Orbital-3 (COPERNICUS).
Weiler es va incorporar a la seu de la NASA el 1978 com a científic de personal i va ser ascendit al cap de la Divisió d'Astrofísica Ultraviolada/Visible i Gravitacional el 1979. També va servir com a científic cap del Telescopi espacial Hubble des de 1979 fins a 1998. Abans del seu nomenament de 1998 com a administrador associat, va ser Director del programa de recerca d'orígens astronòmics a la seu de la NASA a Washington, DC. Havia servit com a administrador associat d'Space Science Enterprise de la NASA del 1998 al 2004. Weiler es va fer càrrec del lideratge del Goddard Space Flight Center l'1 d'agost de 2004. Va ser nomenat administrador associat de la Science Mission Directorate el 7 de maig de 2008, per l'administrador Michael D. Griffin. Va ser nomenat director interí de la direcció el 26 de març de la seva posició com a director del centre del Centre de vol espacial Goddard.

## Referències

* 1 2 «NASA : Associate Administrator for the Science Mission Directorate : Edward J. Weiler». Arxivat de l'original el 2018-10-28. [Consulta: 29 gener 2018].
* ↑ «NASA scientist wins Nobel prize for physics | ZDNet». Government.zdnet.com, 05-10-2006. Arxivat de l'original el 2008-02-07. [Consulta: 1r agost 2013].
* ↑ «Chandra Press Room :: Chandra First Light Press Kit». Chandra.harvard.edu. [Consulta: 1r agost 2013].
* ↑ «Testimony of Edward Weiler: "Life in the Universe" - hearings before the House Subcommiteee on Space and Aeronautics | SpaceRef - Your Space Reference». SpaceRef, 12-07-2001. [Consulta: 1r agost 2013].
# Edward James McShane

Edward James McShane (Nova Orleans, 10 de maig de 1904 - Charlottesville, 1 de juny de 1989) va ser un matemàtic estatunidenc.
Nascut a Nova Orleans, "Jimmy" McShane es vagraduar el 1927 a la universitat Tulane de la seva ciutat natal, i el 1928 va ingressar a la universitat de Chicago en la qual va obtenir el doctorat amb una tesi de càlcul de variacions dirigida per Gilbert Bliss el 1930. Després de breus estades a les universitat de Princeton, Wichita State, Harvard, Chicago i Göttingen, va acceptar una plaça docent a la universitat de Virgínia a Charlottesville el 1935 i on va fer tota la seca carrera acadèmica fins que va passar a ser professor emèrit el 1974. Excepcionalment, i només durant uns anys de la Segona Guerra Mundial (1942-1945), va dirigir el laboratori militar de recerca balística d'Aberdeen (Maryland). Fruit del treball d'aquests anys va ser el seu llibre Exterior Ballistics (1953), escrit conjuntament amb John L. Kelley i Franklin Reno, que es considera el llibre definitiu sobre el tema. A més de la balística, les seves àrees de recerca van ser el càlcul de variacions, la teoria de la integració (sobre la qual va publicar tres llibres) i els models estocàstics (un altre llibre). També va publicar una vintena d'articles científics sobre aquests temes. McShane va ser president de la Mathematical Association of America entre 1953-1954 i president de la Societat Americana de Matemàtiques entre 1959-1960.

## Referències

* ↑ Duren Jr., 1996, p. 125.
* ↑ Berkovitz i Fleming, 2002, p. 3.
* ↑ Chang, 2011, p. 435.
* ↑ Fleming i Klee, 1996, p. 575.
* ↑ Berkovitz i Fleming, 2002, p. 4.
* ↑ Fleming i Klee, 1996, p. 575-576.
* ↑ Berkovitz i Fleming, 2002, p. 8.
* ↑ Berkovitz i Fleming, 2002, p. 12-14.
* ↑ Fleming i Klee, 1996, p. 577.

## Bibliografia

* Berkovitz, Leonard D.; Fleming, Wendell H. «Edward James McShane (1904-1989)». A: National Academy of Sciences. Biographical Memoirs: Volume 80 (en anglès). National Academies Press, 2002, p. 3-14. ISBN 9780309082815.
* Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en anglès). World Scientific, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
* Duren Jr., William L. «Memoirs of a Lay Mathematician». A: Bettye Anne Case (ed.). A Century of Mathematical Meetings (en anglès). American Mathematical Society, 1996, p. 121-152. ISBN 978-0-8218-0465-0.
* Fleming, Wendell; Klee, Victor «Edward James Mcshane (10 May 1904-1 June 1989)» (en anglès). Proceedings of the American Philosophical Society, Vol. 140, Num. 4, 1996, pàg. 572-578. ISSN: 0003-049X.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Edward James McShane» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Edward James McShane, 1953-1954 MAA President». Mathematical Association of America. [Consulta: 31 juliol 2021]. (anglès)
* «35. Edward James McShane». American Mathematical Society. [Consulta: 31 juliol 2021]. (anglès)
* «The Virginia and Edward James McShane family». Albert - Institute for Advanced Study. [Consulta: 31 juliol 2021]. (anglès)
# Lempira

«Lempira» té aquests significats:
* Personatges:
** Lempira, cacic dels lenques, poble mesoamericà dels actuals estats d'Hondures i El Salvador.
* Economia / Numismàtica:
** La lempira és la moneda nacional d'Hondures.
* Geografia:
** Lempira, un dels departaments d'Hondures.
** Puerto Lempira, ciutat hondurenya, capital del departament de Gracias a Dios.
# Estudio abierto

Estudio abierto va ser un programa d'entrevistes espanyol estrenat el 29 de març de 1970 en TVE. Inicialment s'emetia per la segona cadena, també coneguda com a UHF, sent fonamental en aquesta etapa Manu Leguineche. En 1974 va passar a la primera cadena, sent emès fins a 1975, amb una segona edició entre 1982, 1983, 1984 i 1985, quan va ser substituït en aquesta data pel programa Fin de siglo presentat per Pablo Lizcano.
Inspirat en espais com El show de Johnny Carson, el programa va ser ideat i presentat pel periodista José María Íñigo, guanyador de dos TP d'Or per aquest mateix programa. Durant 120 minuts, se succeïen les diferents i variades seccions del programa, entre les quals es trobaven les entrevistes a famosos nacionals i estrangers, actuacions musicals, un repàs de l'actualitat i la secció "Mundo Curioso", on desfilaven els personatges més pintorescs, entre els quals va tenir una gran rellevància el nombre de la cullera del mentalista Uri Geller en la Espanya dels anys 70. En la primera etapa va tenir un enorme èxit popular. José María Iñigo, exercia la funció de coordinador i responsable de les contractacions artístiques, a més de "conseguidor" d'algunes de les millors entrevistes realitzades al programa.

## Premis

* TP d'Or 1974 al Millor Programa Nacional.
* TP d'Or 1975 al Millor Presentador Masculí per José María Íñigo.
* TP d'Or 1984 al Millor Presentador Masculí per José María Íñigo.

## Referències

* ↑ La Gaceta del Norte, 18 d'octubre de 1970
* ↑ «El entretenimiento en la televisión española, Página 84». Enrique Guerrero, 2010.

## Enllaços externs

* Un Estudio abierto de 1971 al web de RTVE
* Reseña del libro: ‘Historias de la tele: Los secretos jamás contados de la pequeña pantalla’ de María Casado
# Travessa-deserts

Travessa-deserts és una obra de teatre escrita per Carles Reig Morell publicada per l'Editorial Robrenyo el 1977 i que es va estrenar a la Cúpula Venus de Barcelona el 7 de març de 1979.

## Descripció

Travessa-deserts és una successió d'escenes per explicar tota la reivindicació femenina, partint del sotmetiment de la dona com a classe. Travessa-deserts es divideix en tres parts: l'antiguitat, on la dona ja es veu reprimida; l'època de la conscienciació i l'actual, que sembla voler proposar solucions al problema.
L'acció passa a l'Àfrica, entre una tribu, on hi ha un harem, un prostíbul i hotels dels baixos fons d’una platja plena de turisme. En aquesta travessa del desert, els protagonistes masculins van en cerca d’una mica d’aigua existencial entre tanta sequera humana.
L'obra està escrita en un llenguatge enrevessat, característic de les obres de Carles Reig, i no va ser gaire ben rebuda per la crítica, que va trobar que durava excessivament i resultava repetitiva. Pel que fa al muntatge, es va considerar que la direcció de Sans ressaltava les paraules grolleres del text amb expressions visuals que explicitaven el text excessivament.

## Història

Aquesta és l'única obra de Reig que es va veure representada, l'any 1979. En principi, s'havia de representar al Centre Catòlic de Sant Andreu, seu de la companyia Teatre Nord de la Ciutat i del Col·lectiu Ignasi Iglésias, encarregats de la posada en escena de l'obra, però la directiva del Centre es va negar que es fes al seu local.
L'obra té seixanta-quatre personatges que van ser interpretats per catorze actors i actrius, sis dones i vuit homes. En la seva posada en escena els van interpretar Lourdes Barba, Lluïsa Bertran, Ricard Borràs, Jordi Bosch, Esther Farré, Maria Jesús Lleonart, Alfred Lucchetti, Just Martínez, Marta Molins, Àgata Muragues, Mingo Ràfols, Boris Ruiz, Josep Sais i Arnau Vilardebó.
La direcció i el muntatge van anar a càrrec de Santiago Sans. La música i els efectes són obra del mestre Joan Vives i Neus López-Llauder es va encarregar de la coreografia de les danses. La producció va ser d'Alfred Luchetti i la sastressa va ser Carme Rodríguez. L'escenografia, el vestuari i les màscares van anar a càrrec de Marcelo Grande.

## Referències

* ↑ Gallén, Enric. «Literatura dramàtica. Creació col·lectiva i dramatúrgia no-textual a Catalunya (1968-1975)». A: Muntaner, M.; Picornell, M.; Pons, M.; Reynés, J.A. (eds.). Transformacions. Literatura i canvi sociocultural dels anys setanta ençà. València: Universitat de València, 2010, p. 197-218.
* 1 2 3 4 5 6 7 Bartoll Teixidor, Josep Eduard. «Travessa-deserts». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement).
* ↑ «Carles Reig: Contra la mort de la llum». [Consulta: 30 octubre 2022].
# 381 aC

El 381 aC va ser un any del calendari romà prejulià. En aquell temps, era conegut com a any del tribunat de Camil, Regil·lensis, Regil·lensis, Medul·lí, Triciptí i Ambust (o, més rarament, any 373 ab urbe condita o de la fundació de la ciutat). L'ús del nom «381 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Antiga Grècia

* Esparta augmenta el seu domini al centre de Grècia en reconstruir la ciutat de Platea, que havia destruït l'any 427 aC.
* Agesípolis I, rei d'Esparta, va enviar una expedició contra Olint sota comandament de Telèuties (germà d'Agesilau II) que va lliurar una batalla on va sortir victoriós, però un cos dels seus homes va ser derrotat i va cometre un error estratègic: va ordenar a tota la seva força de carregar en direcció a les muralles, i quan eren massa a prop, a l'abast dels míssils enemics els soldats espartans es van desbandar. Els olintis van fer una sortida i van derrotar completament l'exèrcit enemic i el mateix Telèuties va morir en la lluita. En parla Xenofont a les Hel·lèniques.

### Antiga Roma

* Aquest any són elegits sis tribuns amb potestat consular: Marc Furi Camil, Aulus Postumi Albí Regil·lensis, Luci Postumi Albí Regil·lensis, Luci Furi Medul·lí, Luci Lucreci Flavus Triciptí i Marc Fabi Ambust.
* Luci Furi Medul·lí i Marc Furi Camil van dirigir una guerra contra els volscs que havien ocupat la ciutat de Sàtricum. Medul·lí va actuar amb imprudència i va ser derrotat i Furi Camil va haver d'anar a rescatar-lo. Camil va situar a Sàtricum una colònia romana.
* Velitres, que tenia una colònia romana, es va aliar amb Praeneste i amb els volscs i es van revoltar contra Roma. Els tribuns els an derrotar, però els romans no van ocupar la ciutat fins a l'any següent, el 380 aC.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XV, 46
* ↑ Xenofont. Hel·lèniques, IV, 4, 18, 23-25
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VI, 22
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VI, 23
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VI, 29
# Néstor Clausen

Néstor Clausen (29 de setembre de 1962) és un exfutbolista argentí i entrenador.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1986.

## Referències

* ↑ El exmundialista Néstor Clausen es el nuevo DT de Oriente Petrolero, lostiempos.com, 19 desembre 2017
* ↑ «Nestor Clausen presentó su renuncia como entrenador del Sion» (en castellà). Portal suizo de Información y Servicios. [Consulta: 11 desembre 2010].
* ↑ Néstor Clausen Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Néstor Clausen a National-Football-Teams.com (anglès)
# Creixenturri

Creixenturri (o Greixenturri) és un llogaret del municipi de Camprodon (fins al 1965, de l'antic municipi de Freixenet de Camprodon). Es troba aigua avall de la vila, a l'esquerra del Ter.
El primer esment del lloc és del 904, i de l'antiga parròquia de Sant Cristòfol de 930. Després dels terratrèmols dels anys 1427-1428 entrà en decadència i esdevingué sufragània de Camprodon el 1507. Al terme, també s'hi troba el castell de Creixenturri, documentat des del segle xiii i destruït el 1554. La imatge romànica de la Mare de Déu del Fort venerada a la capella del castell fou traslladada el 1557 a la parròquia, la qual esdevingué, ja al segle xviii, santuari del Remei.
Uns metres al nord del santuari del Remei trobem un Auró (Acer campestre), anomenat Auró del Remei, d'uns 18 metres d'alçada, llistat en el catàleg d'arbres monumentals de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Creixenturri». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Catàleg d'arbres monumentals». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 11 de setembre 2016. [Consulta: 31 agost 2016].
# Corrent de Portugal

El corrent de Portugal és un corrent marí d'aigües càlides que forma part de la deriva nord-atlàntica i arriba fins a les costes de Portugal a través d'un eix sud-est.

## Referències

* ↑ «The Portugal Current». [Consulta: 10 desembre 2018].
# Cromosoma (algorisme genètic)

    Per informació sobre cromosomes en biologia, veure cromosoma.
En algorismes genètics, un cromosoma (també a vegades anomenat genoma) és un conjunt de paràmetres que defineixen una solució proposada al problema que l'algorisme genètic està intentant resoldre. El cromosoma es representa sovint com una sèrie de bits, encara que també s'utilitzen una varietat àmplia d'altres estructures de dades.
El disseny del cromosoma i els seus paràmetres és, per necessitat, específic al problema a resoldre. Per donar un exemple trivial, suposi que el problema sigui trobar el valor de l'enter de $x$ entre 0 i 255 que proporciona el resultat màxim per a $f(x)=x^{2}$. (Aquest no és el tipus de problema que és normalment resolt per un algorisme genètic, ja que es pot trivialment resoldre utilitzant mètodes numèrics. Només s'utilitza per servir com a exemple simple.) Les nostres solucions possibles són els enters de 0 a 255, quin es pot representar tot com sèries binàries de 8 dígit. Així, es podrien utilitzar una sèrie binària de 8 dígit com a representació del nostre cromosoma. Si un cromosoma donat en la població representa el valor 155, el seu cromosoma seria 10011011.
Un problema més realista que es pot desitjar resoldre és el problema del viatjant. En aquest problema, es busca una llista ordenada de ciutats que ocasiona el viatge més curt perquè el venedor viatgi. Suposi que hi hagi sis ciutats, que anomenarem A, B, C, D, E, i F. Un bon disseny per al nostre cromosoma podria ser la llista ordenada que volem provar. Un cromosoma d'exemple que ens podríem trobar en la població podria ser DFABEC.
L'operador de mutació i operador de creuament emprat per l'algorisme genètic han de tenir en compte el disseny del cromosoma.

## Referències

* ↑ «Genetic Algorithm Description - Introduction to Genetic Algorithms - Tutorial with Interactive Java Applets». [Consulta: 15 juliol 2019].
* ↑ «What are Genetic Algorithms?». [Consulta: 22 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Genetic Algorithms Arxivat 2019-10-22 a Wayback Machine.
Viccionari
# Crystallichthys cyclospilus

Crystallichthys cyclospilus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids que es troba al mar d'Okhotsk, el sud del mar de Bering, les illes Aleutianes i el golf d'Alaska al sud de les illes Shumagin.
És un peix marí, de clima boreal (67°N-55°N, 160°E-150°W) i demersal que viu entre 53 i 830 m de fondària. És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Evermann B. W., 1898. The fishes of North and Middle America: a descriptive catalogue of the species of fish-like vertebrates found in the waters of North America north of the Isthmus of Panama. Part III. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 47. i-xxiv + 2183a-3136.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gilbert, C. H. & Burke, C. V., 1912. Fishes from Bering Sea and Kamchatka. Bulletin of the Bureau of Fisheries v. 30 (for 1910): 31-96.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Parin, N.V., V.V. Fedorov i B.A. Sheiko, 2002. An annotated catalogue of fish-like vertebrates and fishes of the seas of Russia and adjacent countries: Part 2. Order Scorpaeniformes. J. Ichthyol. 42(Suppl.1):S60-S135.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Costa del Rumbau

Costa del Rumbau és un possible taller d'indústria lítica trobat al municipi català de Peramola, a la província de Lleida, a una costa del Roc de Rumbau. El jaciment de la Costa del Rumbau, situat al municipi de Peramola, a la comarca lleidatà de l'Alt Urgell, es troba a una zona de talussos al Roc de Rumbau. En tota aquesta àrea, es va constar la presència d'indústria lítica en superfície, tallada sobre còdol, malgrat no trobar-se aquesta zona afectada per les terrasses fluvials quaternàries del Segre. L'any 2005 es dugué a terme una intervenció arqueològica preventiva en la zona motivada pel projecte de "Concentració parcel·lària de la zona regable de Peramola i Bassella". Durant aquesta prospecció no es localitzà cap resta arqueològica en superfície. Les cronologies que es tenen situen al jaciment al Paleolític inferior mitjà, entre el 120.000 i el 50.000 abans de la nostra era.
La primera intervenció es du a terme a finals del desembre de 2004. Fruit d'una prospecció superficial dels terrenys afectats pel projecte de la variant d'Oliana, es realitza una intervenció preventiva a càrrec de l'empresa arqueològica Àtics SL i finançada per la Direcció General de Carreteres. L'any 2005 es dugué a terme una intervenció preventiva a càrrec de la mateixa empresa, Àtics SL, i patrocinada per l'empresa SUMMA SA en la zona motivada pel projecte de "Concentració parcel·lària de la zona regable de Peramola i Bassella". Durant la prospecció en la zona no es va documentar cap material arqueològic en superfície.
Les troballes, totes en superfície, consten de una sèrie de objectes d'indústria lítica, tallada sobre còdol. Avui dia es troben a Cal Rutxé, a Peramola.

## Vegeu també

* Jaciments mesolítics i paleolítics de l'Alt Urgell

## Bibliografia

* Memòria prospecció arqueològica superficial en terrenys afectats per Variant d'Oliana (2004/12). Arxiu Àrea Coneixement i Recerca.
* Memòria prospecció arqueològica, projecte: “Concentració parcel·lària de la zona regable de Peramola i Bassella, octubre 2005. Arxiu DGPC

## Enllaços externs

* Extranet eGIPCI. Generalitat de Catalunya-
# Cristal·loquímica

La cristal·loquímica és una branca de la cristal·lografia que estudia la composició de la matèria cristal·lina i la seva relació amb la fórmula cristalográfica. Inclou l'estudi dels enllaços químics, la morfologia i la formació d'estructures cristal·lines, d'acord amb les característiques de cada àtom, ió o molècula que les componen, així com el seu tipus d'enllaç.

## Vegeu també

* Xarxa de Bravais

## Enllaços externs

* Introducció a la cristal·lografia.
* cristal·lografia a webmineral.com.
# Corretjola

«Corretjola» té aquests significats:
* Corretjola o Convolvulus
* Corretjola o Convolvulus cantabrica
* Corretjola o glòria del matí
* Corretjola grossa o campaneta de la Mare de Déu
* Corretjola o passacamins
* Corretjola o moniato
* Corretjola de conradís (Convolvulus arvensis)
* Corretjola de platja o campaneta de mar (Calystegia soldanella)
* Corretjola de serp (Convolvulus althaeoides)
* Corretjola gran (Ipomoea purpurea)
# Cupido dret (Miquel Àngel)

El Cupido dret o Cupido-Apol·lo, és una escultura en marbre realitzada entre 1496 i 1498, per l'escultor italià Miquel Àngel.
Aquesta obra va ser executada durant la primera estada de Miquel Àngel a Roma i al mateix temps que estava realitzant l'escultura de Bacus. L'encàrrec se'l va realitzar el banquer romà Jacopo Galli, que volia un Cupido de mida natural en peu, amb aspecte d'antiguitat i amb un gerro als seus peus, l'obra ha desaparegut. A una carta de Miquel Àngel dirigida al seu pare amb data 19 d'agost de 1497, el descriu així: un Apol·lo dret, nu, amb el carcaix i les fletxes a un costat: i té un vas als peus.
Jacopo Galli el va tenir al seu jardí fins a 1572 que va passar junt amb el Bacus a la col·lecció dels Mèdici, estant l'última notícia que es té sobre aquesta escultura.

## Referències

* Baldini, Umberto. Miguel Ángel: La Escultura. Editorial Teide, 1978. ISBN 84-307-8163-3.
* Hodson, Rupert. Miguel Ángel, escultor. Florencia, Gruppo Editoriale Faenza Editrice, 2000. ISBN 88-8138-044-7.
# Cresta sagital

Una cresta sagital és una protuberància òssia que recorre la part superior del crani, passant-hi pel mig (a la sutura sagital). La presència d'aquesta protuberància indica una excepcional força dels músculs de la mandíbula, ja que la cresta sagital serveix principalment per a la inserció del múscul temporal, que és un dels principals músculs masticatoris. El desenvolupament d'aquesta cresta se suposa que està relacionat amb el desenvolupament del mateix múscul. Aquestes crestes solen trobar-se en cranis d'animals amb una mossegada poderosa, tals com el goril·la, el lleó o el gos. Entre alguns animals extints que en posseïen, hi havia dinosaures com el tiranosaure i homínids com l'australopitec.

## Referències

* ↑ Entrada «cresta sagital» del Diccionari enciclopèdic de medicina.
# Cotorra de carpó roig

La cotorra de carpó roig, que també s'ha nomenat cotorra de dors roig (Psephotus haematonotus) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos poc densos, matoll i medi humà del sud-est d'Austràlia, des del sud de Queensland fins a l'est d'Austràlia Meridional. És l'unica espècie del gènere Psephotus.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Fundació Barcelona Zoo (Zoo de Barcelona); Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. Edició: TERMCAT. 2017
* ↑ Fitxa de la cotorra de dors roig al SIOC Rev. 31/07/2012
# Cromat de potassi

El cromat de potassi (K₂CrO₄) és un indicador químic de color groc que s'utilitza per determinar concentracions de ions clorur en dissolucions de sals amb nitrat de plata (AgNO₃). És un cancerigen de classe 2 i pot causar càncer per inhalació.