OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Seguici Popular de la Ciutat de Barcelona

El Seguici Popular de Barcelona es va constituir l'any 1993 com a referent patrimonial històric i cultural de la ciutat de Barcelona. El Seguici compta amb els protocols propis d'actuació de les diferents figures que hi participen, així com uns balls i músiques pròpies.
Les actuacions pròpies del Seguici Popular de Barcelona són les Festes de la Mercè amb el Toc d'Inici, el Seguici d'Autoritats i la Cavalcada, les Festes de Santa Eulàlia amb el Seguici de Santa Eulàlia i el Corpus amb la Processó de la Catedral.

## Elements del Seguici

* Els Gegants de la Ciutat
* Els Gegants de Santa Maria del Mar
* Els Gegants del Pi
* Els Capgrossos Macers de Barcelona
* L'Àliga de Barcelona
* El Lleó de Barcelona
* La Mulassa de Barcelona
* El Bou de Sant Just
* El Drac de Ciutat Vella de Barcelona
* La Víbria de Barcelona
* La Tarasca de Barcelona
* Els Cavallets Cotoners de Barcelona
* El Lleó
* La Mulassa
* El Bou de Sant Just
* Els Cavallets Cotoners

## Referències

* ↑ «El Seguici Popular de Barcelona». fotografiesdebarcelona.com. Digital Slash. [Consulta: 23 setembre 2010].
* ↑ «Coordinadora de Colles de Gegants i Bestiari de Ciutat Vella». Coordinadora de Colles de Gegants i de Bestiari de Ciutat Vella. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2010. [Consulta: 23 setembre 2010].

## Vegeu també

* Gegants de Barcelona
# Segarra (Uruguai)

* Aquest article tracta sobre l'entitat de població de l'Uruguai. Vegeu-ne altres significats a «Segarra (desambiguació)».
Segarra (en castellà i oficialment Poblado Segarra) és una entitat de població de l'Uruguai, ubicada al centre del departament de Rivera.
Es troba a 167 metres sobre el nivell del mar. Té una població aproximada de 100 habitants.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
Viccionari
# Sepulcre megalític de Ca na Costa

El Sepulcre megalític de Ca Na Costa és a la zona de ponent de l'illa de Formentera, entre els nuclis urbans de la Savina i es Pujols i vora la costa de llevant de l'Estany Pudent, hi ha restes arqueològiques del que probablement era un sepulcre megalític de caràcter religiós, en el punt més alt de la zona, dominant una àmplia panoràmica. A Formentera se'l coneix com "es Rellotge" per la semblança a un rellotge de sol.
Durant la dècada de 1970 es realitzà l'excavació del sepulcre que revelà la presència de pobladors prehistòrics a les illes Pitiüses, entre els anys 1900 i 1600 aC.
Després, es van tornar a fer investigacions i es va descobrir que va funcionar des del 2040 fins al 1600 a.C.
El sepulcre consta de les parts següents:
* Corredor d'accés: format per dues fileres paral·leles de grandària mitjana, l'amplària de les quals es va eixamplant gradualment de l'entrada fins a arribar a la cambra; amb una llosa perforada que donava entrada a la cambra.
* Cambra principal:és de planta circular, lleugerament el·líptica, composta per 7 grans lloses de pedra calcària amb una alçada mitjana de 2 m i col·locades en posició vertical.
* Estructura exterior: És un sistema de contraforts concèntrics basat en dos anells de maçoneria seca.
* Empedrat: Davant del corredor.
S'ha de remarcar que la suma del diferents elements arquitectònics del sepulcre megalític fa que sigui únic en el món, no n'hi ha d'altre que reuneixi tots aquests elements junts(cambra, llosa perforada,radials,plataforma exterior o murs de contenció).

## Altres restes del sepulcre

Al jaciment es van trobar diversos materials de ceràmica, lítics i ossis, tant d'ornament personal com de restes humanes pertanyents a les inhumacions efectuades a la cambra. Les ceràmiques són de grandària reduïda, pròpies de conjunts funeraris, hi predominen atuells de formes globulars, bols semiesfèrics i hemisfèrics.
Entre el material ossi destaquen dos petits dos petits enfilalls de collar d'os i quinze botons. Les restes humanes trobades a la cambra, encara que es trobaven en mal estat, determinen que en el sepulcre foren inhumades 8 persones (dues dones i sis homes) amb una altura mitjana d'1,50 i 1,60m, aproximadament; hi destaca un mascle d'uns 1,90 m. L'exterior del sepulcre disposava, aproximadament, de 24 lloses radials de les quals en queden 10. S'hi pot veure una plataforma externa concèntrica i de pedres.

## Vegeu també

* Jaciments arqueològics a Cap de Barbaria

## Referències

* ↑ Ca na Costa - Formentera. Les Illes Balears: Història i arqueologia.
* ↑ El sepulcre megalític de Ca Na Costa, el monument més antic de Formentera
* ↑ Fitxa del jaciment. I informació turística.
* ↑ Ca Na Costa, yacimiento arqueológico de Formentera. Arxivat 2011-07-16 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ PDFExcavaciones en el sepulcro megalítico de Ca Na Costa (Formentera), Jorge Fernández, Luis Plantalamor Massanet i Celia Topp
# Sepulcro-Hilario

Sepulcro-Hilario és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Martín de Yeltes i Cabrillas, a l'Est amb Abusejo i Tamames, al Sud amb Puebla de Yeltes i a l'Oest amb Aldehuela de Yeltes.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 339 | 333 | 264 | 253 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca
# Cayetana de la Cerda y Vera

Cayetana de la Cerda y Vera (1755-1798) va ser una aristòcrata espanyola, figura poc coneguda de la il·lustració. En 1781 va publicar una versió de les obres de Mme. de Lambert. L'any següent sol·licità llicència per a imprimir Les Americanes, de Jeanne-Marie Leprince de Beaumont, petició que seria denegada tant el 1782 com el 1791, quan ho torna a intentar. El procés i les apel·lacions van durar catorze anys, sense que li permeteren publicar l'obra. Va estar casada amb Bruno Domingo de Lalaing y Calasanz, primer espanyol en ser Comte de Lalaing.

## Referències

* 1 2 Bolufer 2008, p. 226
* 1 2 Bolufer 2008, p. 227
* ↑ Bolufer 2008, p. 228

## Bibliografia

* Bolufer Peruga, Mónica. «La ilustración valenciana en España y Europa». A: Martínez Ruiz, E. de Pazzis Pi Corrales, M.. Las mujeres en la cultura de la ilustración. València: Universitat de València/MuVIM, 2008, p. 209-232. ISBN 978-84-370-7150-3.
# Castell de Komoro

El castell Komoro (小诸城, Komorojō) és un castell japonès del tipus hirayamashiro localitzat a Komoro, a la Prefectura de Nagano, Japó. Va ser construït pel llegendari Takeda Shingen l'any de 1554. En 1590, Sengoku Hidehisa va esdevenir el daimyo del han per la qual cosa va prendre possessió del castell. A Hidehisa el va succeir el seu fill, Sengoku Tadamasa, qui es va encarregar de realitzar diverses millores a la fortalesa i els fonaments del tenshu daten d'aquesta època. El tenshu va patir un greu incendi durant el període Edo pel que es va destruir.
Gran part del que va quedar del castell va ser enderrocat durant la Restauració Meiji el 1871.
Actualment les ruïnes així com les portes Ote i Sanno estan obertes al públic i han estat declarades com Propietat Cultural Important pel govern d'aquest país.

## Referències

* ↑ «Komoro castle - SamuraiWiki». Arxivat de l'original el 2011-09-29. [Consulta: 7 octubre 2009].
* ↑ «Hometown Homepage - Komoro». Arxivat de l'original el 2007-10-22. [Consulta: 7 octubre 2009].
* ↑ «Komoro Castle». Arxivat de l'original el 2008-05-17. [Consulta: 7 octubre 2009].
# Sass

Sass (Syntactically Awesome Stylesheets) és un metallenguatge de nivell superior a Cascading Style Sheets (CSS) que s'utilitza per a descriure l'estil d'un document de forma neta i estructurada, amb més poder que CSS. Sass proporciona senzillesa, sintaxi més elegant i implementa diverses característiques que són útils per crear fulls d'estil manejables. Sass és una extensió de CSS3, que afegeix regles niades, variable (matemàtiques), mixins, l'herència de selecció, i molt més. És compilat al bon format estàndard CSS usant l'eina de línia d'ordres o un (entorn de treball-web).
Sass va ser creat originalment per Hampton Catlin. Chris Eppstein es va unir a l'equip a finals de 2008. Ell i Natalie Weizenbaum han dissenyat Sass des de la versió 2.2. Eppstein és el creador de Compass, el primer entorn de treball-web basat en Sass. Eppstein viu a San José (Califòrnia) amb la seva esposa i filla. És l'arquitecte que ha programat Caring.com, un lloc web dedicat als trenta-quatre milions de persones que tenen cura de persones: parentela malalta o amb disminució, o gent gran. Natalie Weizenbaum és la dissenyadora principal de Sass, i n'ha estat el principal promotor des dels seus inicis.

## Instal·lació

Sass s'inclou amb Haml, així que per aconseguir treballar amb Sass és necessari tenir Haml instal·lat. Tingueu en compte que Sass està escrit en Ruby, pel que també és necessari tenir instal·lat Ruby. Si utilitzeu Mac OS X, ja hi és. Els usuaris de Windows poden obtenir l'instal·lable a través de la RubyInstaller per a Windows. Els usuaris de Linux poden instal·lar Ruby amb el seu gestor de paquets.

## Referències

* ↑ Caring.com
* ↑ http://rubyinstaller.org

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Sass
# Serguei Taràssov

Serguei Petróvitx Taràssov (en rus: Сергей Петрович Тарасов) (Staroaleyskoye, Unió Soviètica 1965) és un biatleta rus, ja retirat, que competí a la dècada del 1990.

## Biografia

Va néixer el 15 de febrer de 1965 a la població de Staroaleyskoye, situada al krai de l'Altai, que en aquells moments formava part de la Unió Soviètica i avui en dia forma part de la Federació Russa.

## Carrera esportiva

Va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1994 realitzats a Lillehammer (Noruega) en representació de Rússia, on aconseguí guanyar tres medalles olímpiques: la medalla d'or en la prova de 20 km, la medalla de plata en els relleus 4x7,5 km i la medalla de bronze en els 10 km. esprint. En els Jocs Olímipcs d'hivern de 1998 realitzats a Nagano (Japó) aconseguí guanyar la medalla de bronze en els relleus 4x7,5 km i finalitzà quinzè en els 20 km i vint-i-dosè en els 10 km. esprint.
Al llarg de la seva carrera guanyà 9 medalles en el Campionat del Món de biatló, destacant els títols aconseguits el 1996 en 20 km i en relleus 4x7,5 quilòmetres.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Sergey Tarasov». [Consulta: 27 agost 2023].
* ↑ «Sergei Tarasov». International Biathlon Union. [Consulta: 13 juliol 2015].
# Serguei Terésxenkov

Serguei Semiónovitx Terésxenkov (en rus Сергей Семёнович Терещенқов) (Olxa, óblast de Smolensk, 27 d'abril de 1938 - Tula, 11 d'abril de 2006) va ser un ciclista soviètic, d'origen rus, que va córrer durant els anys 60 del segle xx. Va guanyar tres medalles, dues d'elles d'or, als Campionats del món de Persecució per equips.

## Palmarès

* 1963
** Campió del món en Persecució per equips, amb Arnold Belgardt, Stanislav Moskvín i Víktor Romànov
* 1965
** Campió del món en Persecució per equips, amb Stanislav Moskvín, Michail Koljuschov i Leonid Vukolov

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
# Serra de Can Riquer

La Serra de Can Riquer és una serra situada al municipi de Rubí a la comarca del Vallès Occidental, amb una elevació màxima de 231,6 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Castell de Saderra

Castell de Saderra és una masia d'Orís (Osona) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Restes d'una masia prop l'església de Sant Marcel, al nord-est del terme, que hauria conservat el topòpnim del castell. Possiblement al turó que hi ha a l'oest respecte l'església hi hauria les restes del castell de Saderra.
El mas Saderra, situat prop de l'església, és un gran casal senyorial amb tota l'esplendor de les velles masies propietàries, amb grans sales, antic mobiliari, retrats i documentació. El mas i la vila rural de Saderra són esmentats des de l'any 945.

## Història

Fortalesa. Documentada el 1342.

## Referències

* 1 2 3 «Castell de Saderra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Selecció femenina de rugbi VII d'Austràlia

La selecció femenina de rugbi VII d'Austràlia és l'equip que representa Austràlia a les competicions internacionals femenines de rugbi a 7. La selecció australiana es va proclamar campiona de l'edició inaugural del Campionat del món femení de rugbi VII, el 2009. A més, l'equip participa en les Sèries mundials femenines de rugbi a 7, com un dels "equips principals", havent-se proclamat vencedores de l'edició de 2015-16. Amb anterioritat, Austràlia havia participat en la competició predecessora de les sèries mundials, la IRB Women's Sevens Challenge Cup.
L'any 2016, la selecció australiana va guanyar la medalla d'or en la primera edició de rugbi VII als Jocs Olímpics de Rio de Janeiro.
Com ha confirmat la capitana de l'equip, Sharni Williams, actualment la selecció no té cap sobrenom. Tanmateix, alguns sectors de la premsa les han anomenat com les perles (Pearls en anglès), tot i que aquest nom fa referència més concretament als equips d'Austràlia que disputen competicions domèstiques, més que no pas la selecció nacional oficial.

## Referències

* ↑ International Rugby Board (4 octubre 2012). "IRB announces Women's Sevens World Series". Nota de premsa. Consulta: 4 octubre 2012. Arxivat 19 October 2014$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-11-10. [Consulta: 11 agost 2016].
* ↑ «Australian women's side secure rugby sevens world series title». The Sydney Morning Herald. Fairfax, 29-05-2016 [Consulta: 30 maig 2016].
* ↑ «Series champions Australia second in Clermont».
* ↑ «Australia wins gold in women's rugby sevens». Sky News, 09-08-2016. Arxivat de l'original el 9 d’agost 2016. [Consulta: 9 agost 2016].
* 1 2 Polkinghorne, David «Women's sevens captain Sharni Williams waiting for results of knee scans». The Sydney Morning Herald. Fairfax, 07-12-2015 [Consulta: 2 juliol 2016].
* ↑ «Australian Rugby Sevens tops Oceania qualifying to reach for 2016 Olympic Games in Rio de Janeiro». Australian Broadcasting Corporation, 15-11-2015 [Consulta: 2 juliol 2016].
# Serguei Aksiónov

Sergei Valérievitx Aksiónov (Bălți, Unió Soviètica, 26 de novembre de 1972) és un polític d'origen moldau i actual cap de govern de la República de Crimea des del 27 de febrer de 2014, territori que la Federació de Rússia de facto controla des dels inicis de la guerra ruso-ucraïnesa.
Durant una ocupació armada del Consell Suprem de Crimea per les forces d'autodefensa prorusses, Aksiónov va ser triat el 27 de febrer de 2014 com a primer ministre de Crimea. Des del 5 de març, és buscat pel Servei de Seguretat d'Ucraïna, acusat per «accions encaminades al derrocament violent, el canvi de l'ordre constitucional, o la presa del poder de l'Estat».

## Referències

* ↑ «Serguéi Axiónov». Fundeu. [Consulta: 17 abril 2014].
* ↑ «Crimean Parliament Dismisses Cabinet and Sets Date for Autonomy Referendum». The Moscow Times, 27-02-2014. [Consulta: 27 febrer 2014].
* ↑ Goncharov, Alexéi «Crimea quiere decidir su futuro en Ucrania con un referéndum». El País, 28-02-2014.
* ↑ Mañueco, Rafael «Aksiónov, líder autoproclamado de Crimea, la marioneta de Putin». ABC, 18-03-2014.
* ↑ «Crimean parliament dismisses autonomous republic's government». Kyiv Post. [Consulta: 17 abril 2014].
* ↑ «Gunmen Seize Government Buildings in Crimea». The New York Times. [Consulta: 17 abril 2014].
* ↑ «Putin's Man in Crimea Is Ukraine’s Worst Nightmare». Time.
* ↑ «Суд вынес постановление об аресте "марионеток Кремля" в Крыму» (en ucraniano). Цензор.НЕТ. [Consulta: 17 abril 2014].
# Schizachyrium

Schizachyrium és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Schizachyrium acuminatum Nash
* Schizachyrium curasavicum Nash
* Schizachyrium gaumeri Nash
* Schizachyrium muelleri Nash
* Schizachyrium multinervosum Nash
* Schizachyrium semiglabrum Nash
* Schizachyrium stoloniferum Nash
* Schizachyrium triaristatum Nash
# Illes Monach

Les Illes Monach (Monach Islands), també conegudes com a Heisker (en gaèlic escocès: Eilean Heisgeir), formen un arxipèlag a l'oest de North Uist, a les Hèbrides Exteriors d'Escòcia.
Les illes porten despoblades des de l'any 1948, però van arribar a estar habitades per més de 100 persones durant segles fins a l'any 1810. Moltes de les illes Monach, van ser abandonades originalment a causa del sobrepasturatge i repoblades després de les Highland Clearances.
Les illes principals són Ceann Ear (que antigament va albergar una abadia), Ceann Iar i Hearnish estan totes connectades en baixamar. Es diu també que va haver-hi un temps en què era possible caminar fins a Baleshare, i fins a North Uist en marea baixa.
Les illes són una Reserva Nacional natural d'Escòcia i són conegudes per la seva població de foca grisa, albergant també nombroses aus marines i una rica flora.
Les illes alberguen un petit far automatitzat, construït per substituir un de més antic l'any 1943.
Les illes més petites del grup inclouen Deasker, Shillay i Stockay.

## Referències

* ↑ Haswell-Smith, Hamish. The Scottish Islands. Edimburg: Canongate, 2004. ISBN 978-1-84195-454-7.
* ↑ «Monach Islands». Western Isles Guide Book. Arxivat de l'original el 2006-10-09. [Consulta: 8 desembre 2007].
* ↑ «Monach Islands». Arxivat de l'original el 2007-10-10. [Consulta: 8 desembre 2007].

## Enllaços externs

* El far de Monach Arxivat 2009-08-07 a Wayback Machine.
* The Monach Islands Arxivat 2007-10-10 a Wayback Machine.
# Can Nicolau de Baix

Can Nicolau de Baix és una masia de Castellbisbal (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una masia envoltada per un mur i al qual se li han anat afegint diferents cossos amb el temps.
Presenta una estructura de composició tradicional: un cos central més alt, normalment destinat al graner, al qual s'hi obrien galeries d'arcs rodons, i dos cossos laterals més baixos amb cobertes inclinades. El portal és de punt rodó.
A la façana de ponent hi ha una reixa de ferro forjat amb la data de 1856.

## Història

Es conserva també, una premsa de roure per extreure-hi vi, de l'any 1823.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Nicolau de Baix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 1r abril 2019].
# Carrer Major (Pals)

Carrer Major és una obra del municipi de Pals (Baix Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El Portal del Carrer Major és una obra inventariada també de manera singular.

## Carrer Major

El carrer Major va ses de la plaça Major fins a la part més alta de la vila -arriba fins a la torre d'en Rom-, seguint un traçat molt irregular. A la part inicial té un pas cobert amb un edifici a la part superior que connecta les dues bandes del carrer; en aquesta part hi ha edificis a ambdós costats, de pedra, en general de dos pisos i que presenten elements d'interès arquitectònic (finestres, arcs, ...). En arribar a l'altura de l'església el traçat del carrer trenca a la dreta seguint-ne l'absis, continua nucli amunt fins a trobar la muralla i finalment comunica, passada la torre d'en Rom, amb el mirador de Josep Pla, al Pedró. La part superior és la més modificada quant als edificis, que només apareixen en una banda.
Aquest carrer és el més important del nucli antic de Pals, ja que travessa el nucli fortificat de banda a banda, i és també el més remarcable des del punt de vista arquitectònic, ja que presenta un conjunt homogeni amb elements d'interès.

## Portal del Carrer Major

El Portal del Carrer Major és una obra del municipi de Pals (Baix Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El portal comunica la plaça Major amb el carrer del mateix nom, i és l'accés principal a l'interior del nucli fortificat de la vila de Pals. Es tracta d'un portal amb un arc de dimensions considerables format per grans dovelles radials de pedra; a la clau hi ha l'escut de la vila en relleu i la data del 1744. Aquest arc és capalçat, de punt rodó a la banda de la plaça i escarser a l'interior. La volta és generada per un arc carpanell, amb llunetes. Un gran arc de mig punt a la banda que dona al carrer Major completa el conjunt. Es conserven les dues pollegueres de la porta de tancament a la banda exterior.
Aquest portal, situat a uns metres de distància del traçat de l'antiga muralla, data del segle xviii (1744), segons consta a la clau d'arc d'accés des de la plaça, i és per tant de construcció molt posterior al traçat de la fortificació medieval de Pals. Al mur de la casa de l'antic Ajuntament de la vila que forma part del portal es conserva un gran arc apuntat tapiat de construcció més antiga i que, segons J.Badia, podia haver format part d'una llotja o plaça coberta anterior al portal.

## Referències

* 1 2 «Carrer Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 març 2016].
* ↑ 41° 58′ 16.15″ N, 3° 8′ 41.15″ E﻿ / ﻿41.9711528°N,3.1447639°E﻿ / 41.9711528; 3.1447639
* 1 2 «Carrer Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 març 2016].
# Chen Jiru

Chen Jiru (Huating, 1558 - ?, 1639) (en xinès simplificat: 陈继儒; en xinès tradicional: 陳繼儒; en pinyin: Chén Jìrú), conegut també com a Chen Meigong, fou un pintor, cal·lígraf, escriptor i poeta xinès durant la dinastia Ming. Va néixer vers el 1558 a Huating, actualment al districte de Songjiang (Xangai), i va morir el 1639. Fou també un expert en ceràmica relacionada amb el te.

## Obra pictòrica

Chen Jiru fou un artista paisatgista que també va pintar natures mortes, flors de prunera i bambús. El bambú i la flor del pruner juntament amb el crisantem i l'orquídia formen els denominats Quatre cavallers de la pintura xinesa i estan relacionats amb les quatre estacions: l'orquídia (la primavera), el bambú (l'estiu), el crisantem (la tardor) i la flor del pruner (l'hivern).
Va ser una figura destacada de l'Escola d'Huating amb Dong Qichang, Mo Shilong.

## Bibliografia

* ”Chen Jiru (1558-1639),The Development and Subsequent Uses of Literary Personae” de Jamie Greenbaum, ISBN 9789004163584. Any 2007.

## Enllaços externs

* http://www.wdl.org/es/item/11392/
* http://www.consolatio.com/2010/02/chen-jiru-hosts-his-own-funeral-party-.html
* http://classicaltradition.wikispaces.com/Chen+Jiru Arxivat 2013-05-08 a Wayback Machine.
* http://chinaheritagenewsletter.anu.edu.au/articles.php?searchterm=022_reading.inc&issue=022 Arxivat 2014-03-08 a Wayback Machine.
* http://www.estevesubirah.com/v3/13_cat.php
# Hylodes phyllodes

Hylodes phyllodes és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* da Rocha, C.F., Van Sluys, M., Telles, A.M. & Bertoluci, J. 2004. Hylodes phyllodes. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Xifra (desambiguació)

«Xifra» té aquests significats:
* Matemàtiques: Signe o caràcter que serveix per representar un nombre. Vegeu Xifra (Matemàtiques)
* Criptografia: Clau d'un sistema criptogràfic xifrat. Vegeu Clau (criptografia)
* Música: gènere musical. Vegeu Xifra (música)
Viccionari