OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lluc Crusellas

Lluc Crusellas (Santa Eulàlia de Riuprimer, 1996) és un pastisser català que el 2022 va rebre el títol de millor mestre xocolater del món al prestigiós concurs internacional World Chocolate Masters (WCM) celebrat a París.
Lluc va començar en el món de la pastisseria de jove. Als disset anys, va ajudar el xef Nandu Jubany a preparar les postres del seu restaurant i després es va formar a les prestigioses escoles Hofmann Escola de Pastisseria i l'Espai Sucre. Després de treballar a la pastisseria Josep Maria Rodríguez de Barcelona, on va aprendre mètodes de producció, organització i feina en equip, el 2018 es va incorporar al Carme Pastisseria de Vic com a xef de pastisseria i del grup Pavic, que gestiona unes quantes pastisseries i forns de pa arreu d'Osona. El moment àlgid de la seva carrera és quan, el 2021, va aconseguir ser el millor xocolater de l’estat espanyol guanyant el World Chocolate Masters Spain i, un any més tard, al 2022, va guanyar la final del World Chocolate Masters 2022. Un somni fet realitat que ha continuat amb la creació de la seva marca de xocolata: EUKARYA, la xocolata d’en Lluc Crusellas, a través de la qual ens porta una degustació de productes artesanals de xocolata com bombons, torrons, rajoles de xocolata, crema de cacau, xocolata a la tassa o cacau en pols. Ha treballat amb professionals de més disciplines, com ara l'empresa de disseny de Barcelona Makeat, amb qui ha dissenyat creacions 3D. L'obra que li va permetre de guanyar la final estatal del WMC era una escultura de xocolata inspirada amb la forma d'espiral de l'ADN i motius florals. De forma similar, va guanyar la final del WMC 2022 amb la reproducció d'un elefant de xocolata dempeus que mostra les dues possibles cares del futur.

## Referències

* ↑ Vilaweb. «El català Lluc Crusellas, elegit millor xocolater del món». [Consulta: 1r novembre 2022].
* ↑ WMC web. «LLUC CRUSELLAS» (en anglès), 26-10-2021. [Consulta: 1r novembre 2022].
* 1 2 Vilaweb. «Qui és Lluc Crusellas? Quan la passió et fa convertir en el millor xocolater del món». [Consulta: 1r novembre 2022].
* ↑ 324cat. «Lluc Crusellas, un osonenc de 25 anys, es prepara per ser el millor xocolater del món», 13-11-2021. [Consulta: 1r novembre 2022].
# Pimelodella altipinnis

Pimelodella altipinnis és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,4 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: conca del riu Essequibo (Guaiana).

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1888. Preliminary notes on South American Nematognathi. I. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 1 (pt 2). 119-172.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# McCarthy (Alaska)

McCarthy és una concentració de població designada pel cens a l'Àrea censal de Valdez-Cordova a l'estat d'Alaska dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 McCarthy tenia 42 habitants, 26 habitatges, i 6 famílies La densitat de població era de 0,1 habitants/km².
Dels 26 habitatges en un 15,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 15,4% hi vivien parelles casades, en un 3,8% dones solteres, i en un 73,1% no eren unitats familiars. En el 53,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 53,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 9,5% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 47,6% de 45 a 60 i un 4,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones hi havia 147,1 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 153,3 homes.
Cap de les famílies i el 15,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- McCarthy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- McCarthy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Pomatorhinus

Pomatorhinus és un gènere d'ocells de la família dels timàlids (Timaliidae) i l'ordre dels passeriformes.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquest gènere està format per 9 espècies
* Pomatorhinus ferruginosus - simitarra bec de coral.
* Pomatorhinus ochraceiceps - simitarra de bec taronja.
* Pomatorhinus superciliaris - simitarra becfina.
* Pomatorhinus ruficollis - simitarra collrogenca.
* Pomatorhinus musicus - simitarra de Taiwan.
* Pomatorhinus schisticeps - simitarra cellablanca.
* Pomatorhinus horsfieldii - simitarra de l'Índia.
* Pomatorhinus melanurus - simitarra de Sri Lanka.
* Pomatorhinus montanus - simitarra de dors castany.
# Atemptat al Radisson Blu de Bamako

L'atemptat al Radisson Blu de Bamako fou un atemptat amb ostatges a l'hotel Radisson Blu de Bamako, Mali, un hotel regentat per un americà amb clients de negociants internacionals i personal aeri, el 20 de novembre de 2015. Durant la intervenció de les forces especials, tots els ostatges supervivents foren alliberats.

## Atac

Dos homes armats van agafar uns 170 ostatges que inclou uns 140 clients i 30 empleats. Es creu que els fets van succeir al 7è pis de l'hotel. S'especulà que els afectats eren deu ciutadans xinesos, vint ciutadans indis, sis ciutadans americans, set ciutadans algerians que inclouen sis diplomàtics, dos ciutadans russos, dos ciutadans marroquins, set membres de Turkish Airlines. Dotze membres d'Air France eren també a l'hotel però van ser alliberats. Tres treballadors de les Nacions Unides també van ser alliberats. Molts delegats de MINUSMA eren presents a l'hotel assistint a una reunió en el procés de pau en el país. El cantant guineà Sekouba Bambino era a l'hotel al temps dels atacs, però en va aconseguir sortir il·lès.

## Referències

* ↑ «Gunmen take hostages at Radisson Blu hotel in Mali». CNN, 20-11-2015. [Consulta: 20 novembre 2015].
* ↑ [Geoffrey Dieudonne, a member of parliament in Belgium's Wallonia region.
* ↑ «Mali attack: Special forces storm hotel to free hostages», 20-11-2015.
* ↑ AFP AND TIMES OF ISRAEL STAFF. «Shooting reported in Mali hotel in apparent jihadist attack». The Times of Israel, 20-11-2015. [Consulta: 20 novembre 2015].
* 1 2 «Africa Live: Shooting at hotel in Mali's capital». BBC News Online [Consulta: 20 novembre 2015].
* ↑ «Live Blog: Islamist gunmen attack luxury hotel in Mali capital». Times of India, 20-11-2015 [Consulta: 20 novembre 2015].
* ↑ «World News liveblog». Arxivat de l'original el 2015-11-20. [Consulta: 20 novembre 2015].
* ↑ «Gunmen take hostages at Radisson Blu hotel in Bamako - CNN.com». [Consulta: 20 novembre 2015].
# Xenophrys major

Xenophrys major és una espècie d'amfibi. Sovint també se l'anomena Xenophrys lateralis. Presenta dimorfisme sexual en la llargada de les extremitats posteriors.
Aquesta espècie està molt estesa en una basta regió de l'Àsia, que va des del nord-est de l'Índia (Arunachal Pradesh i Nagaland) pel nord de Myanmar, el nord i l'oest de Tailàndia, la República Democràtica Popular Laos i el nord del Vietnam del Sud a través de les muntanyes Annamite, i el sud i l'oest de Yunnan i províncies de Guangxi, a la Xina occidental. El seu hàbitat són els boscos tropicals perennes de regions monzòniques, es reprodueix en rierols i es troba a una altura entre 250 i 2500 m sobre el nivell del mar.

## Referències

* van Dijk, P.P., Stuart, B., Guanfu, W., Shunqing, L., Datong, Y., Sarker, S.U. & Sengupta, S. (2006). Xenophrys major. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 14 de gener de 2008 (en anglès). (anglès)
# Luci Gel·li Publícola

Luci Gel·li Publícola és el nom dels següents personatges:
* Luci Gel·li Publícola, cònsol l'any 72 aC
* Luci Gel·li Publícola, consol el 36 aC
* Luci Gel·li Publícola, cònsol l'any 40
# Pimelodella avanhandavae

Pimelodella avanhandavae és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,6 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: conca del riu Tietê (Brasil).

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1888. Preliminary notes on South American Nematognathi. I. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 1 (pt 2). 119-172.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Markel Motor

El Rotary Internal Combustion Engine (Motor rotatiu de combustió interna) és un motor actual de l'empresa Markel Motors S.A., que segueix pautes ja establertes, i no per això deixa de ser xocant. Aquest motor serveix per a tot tipus d'aplicacions.

## Història

Aquest motor desenvolupat per Vicente Gamón i Juan Carlos Imaz va ser presentat en any 2002, i volia ser un disseny revolucionari, encara que en molts aspectes pren idees d'altres dissenys anteriors.

## Descripció del motor

A primera vista, pot semblar la rememoració dels antics motors d'aviació rotatius (aquells en què l'hèlix anava fixat al càrter motor, que girava amb ell, i el cigonyal era fix a l'avió), ja que al principi fa axó. Però aquí s'acaben les analogies, quan es veu l'interior ja es veu que no és el mateix, per començar el cigonyal disposa de quatre colls, i gira a la mateixa velocitat que el càrter, per mitjà d'un joc d'engranatges exterior, de manera que quan el pistó està en el punt mort superior, existeix un angle (aprox. 20°), amb el centre del cigonyal, i això és el que el fa diferent, ja que quan comença el cicle de treball, no s'ha de vèncer el punt mort.
Una altra semblança amb els motors antics, és el fet que fa l'admissió pel centre del cigonyal, i a través de llumbreres (orificis oberts en els laterals del cilindre per al pas dels gasos) situades al punt mort inferior, mentre que l'escapament es fa per una única vàlvula en el cap del cilindre a la manera ”monosupape”, solució ja adoptada per alguns dels antics motors (per exemple, el motor del Fokker Dr.1 de 1918).
Tot ell està construït de manera senzilla i modular, amb menys peces que un motor tradicional. La seva propaganda parla de menys desgastos i vibracions.

## Vegeu també

* Llista de motors d'aviació fabricats a Espanya

## Referències

* ↑ Miguel Vidal, Ricard. El Motor de Aviación de la A a la Z. Barcelona: L'Aeroteca, 2008, p. 1142-3. ISBN 84-612-7902-6.
* ↑ Autocity, documents tècnics – Markel Motors (castellà) Consultat el 25/07/2011

## Bibliografia

* Miguel Vidal, Ricard. El Motor de Aviación de la A a la Z. Barcelona: L'Aeroteca, 2008. ISBN 84-612-7902-6.

## Enllaços externs

* Vídeo del funcionament en You tube Visitat el 27/07/2011
* Patent espanyola del motor (castellà) Visitat el 27/07/2011
# Picotet canyella

El picotet canyella (Picumnus fulvescens) és una espècie d'ocell de la família dels pícids. És endèmic del nord-est del Brasil, on viu a altituds de fins a 950 msnm. Els seus hàbitats naturals són els boscos caducifolis, semicaducifolis i secundaris, així com els matollars secundaris degradats. És considerat una espècie gairebé amenaçada per la desforestació. El seu nom específic, fulvescens, significa ‘groguenc’ en llatí.

## Referències

* ↑ «Picotet canyella». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ BirdLife International. «Picumnus fulvescens» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2016-3.RLTS.T22680759A92876435.en. [Consulta: 11 maig 2024].
* ↑ Jobling, 2010, «fulvescens».

## Bibliografia

* Jobling, J. A. Helm Dictionary of Scientific Bird Names (en anglès). Christopher Helm, 2010. ISBN 9781408133262.
# Ūdensbumba resnajam runcim

Ūdensbumba resnajam runcim és una pel·lícula letona de 2004, dirigida per Varis Brasla i protagonitzada per Baiba Broka, Jānis Paukštello i Artūrs Skrastiņš, entre d'altres.
El guió està basat en l'obra de l'escriptora alemanya Irmgard Keun Das Mädchen, mit dem die Kinder nicht verkehren durften ("La noia amb qui els nens no van fer amics"), traduït al letó per Silvijas Brices. La pel·lícula, que s'estrenà el 5 de març de 2004, està ambientada a Kuldīga, Riga i Londres. La pel·lícula es projectà en 19 festivals i espectacles internacionals de cinema de diferents països.
Fou premiada amb el Premi Nacional Letó Lielais Kristaps de 2005 per la millor pel·lícula de l'any. L'any 2004 va rebre el premi al millor vídeo o llargmetratge d'actuació vital del Festival Internacional de Cinema de la Infantesa de Chicago, així com, l'any 2006, un premi rellevant en un festival de cinema tailandès.

## Repartiment

* Baiba Broka — Una
* Undīne Vīksna — Marta
* Zane Leimane — Linda
* Gundars Āboliņš — Ivo
* Jānis Paukštello — Avi
* Agita Gruntmane-Valtere — Mare
* Tõnu Kark — Amo del gos
* Elmārs Viļums — Edgars
* Leonarda Kļaviņa-Ķestere — Mare d'Edgars
* Artūrs Skrastiņš — Pare

## Referències

* 1 2 «Waterbomb For The Fat Tomcat» (en anglès). Cineuropa.org. [Consulta: 19 octubre 2019].
* ↑ «Skaties filmu ‘Ūdensbumba resnajam runcim’!» (en letó). Delfi.lv. [Consulta: 10 abril 2012].
* ↑ «Top jauna bērnu filma 'Ūdensbumba resnajam runcim'» (en letó). Delfi.lv. [Consulta: 19 octubre 2019].
* ↑ «Izdod filmas "Ūdensbumba resnajam runcim" DVD» (en letó). Tvnet.lv. [Consulta: 19 octubre 2019].
* ↑ «Varis Brasla» (en letó). Latfilma.lv. [Consulta: 19 octubre 2019].
# Aristide Compagnoni

Aristide Compagnoni (Santa Caterina Valfurva, 26 de juliol de 1910 - 1995) va ser un esquiador de fons italià que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
Era germà dels també esquiadors Severino i Ottavio Compagnoni. El 1948 va prendre part en la competició de patrulla militar, precursor del biatló, als Jocs Olímpics d'Hivern de Sankt Moritz, on finalitzà en quarta posició.
En el seu palmarès destaquen dues medalles de bronze al Campionat del Món d'esquí nòrdic, el 1937 i 1939, així com dos campionats nacionals.

## Referències

* 1 2 3 Compagnoni Aristide, Severino e Ottavio Arxivat 2010-06-21 a Wayback Machine. (italià)
* ↑ Resultats al Campionat del món d'esquí nòrdic (alemany)
# Luftwaffen-Sportverein Hamburg

El Luftwaffen-Sportverein Hamburg fou un club de futbol alemany de la ciutat d'Hamburg.

## Història

Fou un club de curta vida, el més brillant dels clubs militars durant la II Guerra Mundial. Va ser fundat el 8 de desembre de 1942 pel coronel Laicher, comandant de l'artilleria antiaèria que defensava Hamburg. El seu entrenador fou Otto Faist, qui havia portat el Schalke 04 al campionat de 1939. El club ingressà a la Gauliga Hamburg el 1943. Aquest mateix any arribà a la final de la Copa alemanya, essent derrotat pel First Vienna FC per 2 a 3. També dominà la Gauliga la temporada 1943-44, on guanyà 17 partits amb un total de 117 gols a favor i 13 en contra. Aquest any arribà a la final del campionat alemany, essent derrotat pel Dresdner SC per 4 a 0. Això no obstant, amb la proximitat del final de la Guerra, tots els clubs militars foren suspesos el setembre de 1944, quan les forces aliades començaren a avançar sobre Alemanya.

## Referències

* ↑ «(alemany) Lligues de futbol a Alemanya». Das deutsche Fußball-Archiv. [Consulta: 20 agost 2013].

## Enllaços externs

* Futbol durant l'època nazi Arxivat 2023-02-11 a Wayback Machine.
# Vaudigny

Vaudigny és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 47 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vaudigny era de 47 persones. Hi havia 20 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 22 habitatges, 19 eren l'habitatge principal de la família i 4 eren segones residències. 21 eren cases i 1 era un apartament. Dels 19 habitatges principals, 16 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia tres cambres i 18 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vaudigny el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 26 persones, 22 eren actives i 4 eren inactives. Les 22 persones actives estaven ocupades(10 homes i 12 dones).. De les 4 persones inactives 1 estava jubilada i 3 estaven estudiant.

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vaudigny a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vaudigny a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Pinus flexilis

Pinus flexilis és una espècie de conífera de la família Pinaceae nadiua de les muntanyes de l'oest dels Estats Units, Mèxic i Canadà. En anglès es coneix com a pi flexible o pi blanc de les muntanyes Rocoses. S'ha documentat un exemplar a Eagle Cap Wilderness, Oregon de 2.000 anys.
Pinus flexilis és típicament un arbre que viu a grans altituds arribant al límit arbori. En bones condicions acostuma a fer 20 m d'alt però en llocs molt exposats només arriba a 5 m.

## Referències

* ↑ «Old Tree». Oregon Field Guide, 2010. Arxivat de l'original el 2017-11-11. [Consulta: 21 febrer 2010].
* Conifer Specialist Group (1998). Pinus flexilis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 12 maig 2006 (en anglès).

## Enllaços externs

* Gymnosperm Database: Pinus flexilis
* Flora of North America: profile and map - Pinus flexilis
* Pinus flexilis cone photos - & "Pinus reflexa" and "Pinus strobiformis" comparison: scroll ¼ way down page.
* High Elevation White Pine Educational Website: Pinus flexilis
# Artista bèl·lic

Un artista bèl·lic és aquell que retrata algun aspecte de la guerra amb una intencionalitat artística. Traça un registre de la guerra i en mostra el seu impacte en les persones que hi participen d'alguna manera. L'art disposa de molts de mitjans i cada artista pot fer-ne servir algun: la fotografia en el cas de la fotografia de guerra, la pintura, el periodisme escrit, la novel·la, l'assaig, el cinema, el documental cinematogràfic...
Artistes bèl·lics famosos són Michael Fay (EUA) que s'ha fet famós a partir dels conflictes d'Iraq i Afganistan; Henri Dangon (França) que va fer pintures i cartells durant la Primera Guerra Mundial o Pablo Picasso amb el seu quadre Guernica(1937) o bé Francisco de Goya amb Els desastres de la guerra. O encara Vassili Veresxaguinam el seu L'apoteosi de la guerra i el reconegut fotògraf de guerra Robert Capa.

## Referències

* ↑ McCloskey, Barbara. (2005). Artists of World War II. Westport: Greenwood Press. ISBN 0313321531/ISBN 9780313321535; OCLC 475496457

## Enllaços externs

* Mémorial de Caen, 1914-1918 war, Artists of the First World War Arxivat 1999-05-07 a Wayback Machine.
* Ministry of Defence (MoD),(anglès) MoD art collection, war artists (anglès)
* National Archives (UK), The Art of War (anglès)
# Zombie Bastards

«Zombie Bastards» és una cançó de la banda estatunidenca Weezer pertanyent a l'àlbum Weezer (The Black Album), que es va publicar el 21 de novembre de 2018.
Les lletres de la cançó s'adrecen als seguidors de Weezer que no són capaços de superar la primera etapa de la banda, com encallats en el passat, i que critiquen qualsevol canvi realitzen en la seva sonoritat.

## Referències

* ↑ «Weezer's 'Black Album' more upbeat than name suggests». Breezejmu.org, 03-05-2019. [Consulta: 08-11-2019 llengua=anglès].