OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Labeobarbus polylepis

Labeobarbus polylepis és una espècie de peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima subtropical (23°S-27°S). pertanyent a la família dels ciprínids Mesura 58,5 cm de llargària màxima i 6.800 g de pes. Menja principalment algues (durant els mesos d'hivern) i, en menor mesura, musclos, caragols, crancs i peixets. El mascle assoleix la maduresa sexual en arribar als 17 cm de llargària, mentre que la femella ho fa als 30. Es reprodueix durant la primavera i l'estiu. Habita a les conques dels rius Limpopo, Incomati i Pongola a Sud-àfrica, Eswatini i Moçambic. És consumit pels humans. És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Skelton, P.H., 1993. A complete guide to the freshwater fishes of southern Africa. Southern Book Publishers. 388 p.
* ↑ Skelton, P.H., 1994. Diversity and distribution of freshwater fishes in East and Southern Africa. p. 95-131. A: G.G. Teugels, J.F. Guégan i J.J. Albaret (eds.) Biological diversity of African fresh- and brackish water fishes. Geographical overviews presented at the PARADI Symposium, Senegal, 15-20 de novembre de 1993. Ann. Mus. R. Afr. Centr. Zool. 275.
* ↑ Skelton, P. H., 2001. A complete guide to the freshwater fishes of southern Africa. Struik Publishers, Ciutat del Cap. 395 p.
* ↑ Skelton, P. H., 2002. Changes to the scientific and common names of southern African freshwater fishes. Afr. J. Aquat. Sci. 27:171-174.
* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21): 243 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Oellermann, L.K. i P.H. Skelton, 1990. Hexaploidy in yellowfish species (Barbus, Pisces, Cyprinidae) from southern Africa. J. Fish Biol. 37(1):105-115.
* Skelton, P.H. i D. Naran, 1995. Polyploidy in southern African barbine cyprinids. p. 62. A: Abstr. VIII Congr. Soc. Europ. Ichthyol., Oviedo.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Labeobarbus progenys

Labeobarbus progenys és una espècie de peix pertanyent a la família dels ciprínids.

## Descripció

* Fa 18 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: el Camerun i la república del Congo, incloent-hi el riu Dja.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* ↑ De Weirdt, D., A. Getahun, S. Tshibwabwa i G.G. Teugels, 2007. Cyprinidae. P. 466-572. A: M.L.J. Stiassny, G.G. Teugels i C.D. Hopkins (eds.). The fresh and brackish water fishes of Lower Guinea, West-Central Africa. Vol. I. Collection Faune et Flore tropicales 42. Institut de Recherche pour le Développement, París; Muséum National d'Histoire Naturelle, París i Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica. 800 pp.
* ↑ Lévêque, C., 2003. Cyprinidae. P. 322-436. A: D. Paugy, C. Lévêque i G.G Teugels (eds.). The fresh and brackish water fishes of West Africa. Vol. 1. Coll. faune et flore tropicales 40. Institut de recherche de développement, París, Muséum national d'histoire naturelle, París, i Musée royal de l'Afrique Central, Tervuren, Bèlgica, 457 p.
* ↑ Paugy, D., K. Traoré i P.S. Diouf, 1994. Faune ichtyologique des eaux douces d'Afrique de l'Ouest. p. 35-66. A G.G. Teugels, J.F. Guégan i J.J. Albaret (eds.) Biological diversity of African fresh- and brackish water fishes. Geographical overviews presented at the PARADI Symposium, Senegal, 15-20 de novembre de 1993. Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool., 275:177 p.
* ↑ Poll, M., 1967. Contribution à la faune ichthyologique de l'Angola. Diamang Publ. Cult., nr. 75:381 p.
* ↑ Vivien, J., 1991. Faune du Cameroun. Guide des mammifères et des poissons. GICAM. 271 p.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Registres de peixos de la base de dades del Museu de la Secció de Vertebrats del Museu Reial de l'Àfrica central. MRAC, Tervuren, Flandes, Bèlgica.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# La tierra y el cielo

La tierra i el cielo és una pel·lícula de ficció dramàtica cubana del 1976 dirigida per Manuel Octavio Gómez, amb un guió basat en la narració d'Antonio Benítez Rojo, i produïda per l'Instituto Cubano del Arte e Industria Cinematográficos (ICAIC). Fou projectada com a part de la selecció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1977.

## Sinopsi

Pedro Limón és un jove cubà tallador de canya cubà que pertany a una família immigrant originària d'Haití. De jove ell i el seu amic Aristón, creient en el vudú i les tradicions màgica predominants entre la població d'origen africà, es van unir als revolucionaris seguidors de Fidel Castro a Sierra Maestra. Tanmateix, un dia Ariston posa en perill els seus companys a causa de les seves creences, raó per la qual és condemnat a mort. Anys més tard, Pedro torna al seu poble i recorda aquells moments feliços i tràgics alhora.

## Repartiment

* Martha Jean Claude
* Samuel Claxton
* Tito Junco
* Idelfonso Tamayo

## Referències

* ↑ La tierra i el cielo a cinelatinoamericano.org
* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1977 al web del Festival

## Enllaços externs

* La tierra y el cielo a YouTube
# La Maya

La Maya és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 282 | 272 | 264 | 259 |
# La Maternitat i Sant Ramon

La Maternitat i Sant Ramon és un barri del districte de les Corts de la ciutat de Barcelona que confronta amb el municipi de l'Hospitalet de Llobregat. Aquest barri està format per dos sectors diferents, a ponent Sant Ramon, i el de la Maternitat i Can Bacardí a llevant.
El nom de Sant Ramon prové de la parròquia de Sant Ramon Nonat; aquest sector també és anomenat Collblanc. No s'ha de confondre amb el Collblanc antonomàstic, el barri hospitalenc homònim, que hi és veí.
La Maternitat és un nucli al voltant d'una residència assistencial, la Casa de la Maternitat i Expòsits que va construir la Diputació de Barcelona i que va encarregar a Camil Oliveras i Gensana.
A la zona central del barri hi ha tres grans equipaments, les instal·lacions del Futbol Club Barcelona, entre elles el Camp Nou, el cementiri de les Corts i el complex de la Maternitat.
Els barris històrics avui subsumits en el barri administratiu de la Maternitat i Sant Ramon són:
* Torre Melina
* Bederrida
* Can Bacardí
* Sant Ramon
* la Maternitat
* sector santsenc agregat (antigament dins el "Collblanc" santsenc)

## Notes

* ↑ El barri cortsenc de Sant Ramon, pròpiament dit, sorgí per immigració obrera en la dècada de 1920, i és el sector avui delimitat pels carrers del Cardenal Reig i d'Arístides Maillol, el carrer de Collblanc i la travessera de les Corts. Vegeu
* ↑ GGCC, Barcelona: Les Corts de Sarrià.
* ↑ De fet, existí un barri administratiu barceloní de Collblanc, establert el 1933, però amb un sector de Sants, i no pas de les Corts. Era delimitat al nord per la travessera de les Corts; al sud pel carrer de Sants; a l'est pel carrer de Galileu; i a l'oest per la Riera Blanca. D'aquest antic barri administratiu santsenc de Collblanc, un sector, el situat entre la travessera de les Corts, al nord, i l'avinguda de Madrid, al sud, fou atribuït a les Corts en la nova divisió districtal de 1984, i és per això que avui dia forma part del barri administratiu de la Maternitat i Sant Ramon, al si del qual, i per mera coherència geogràfica, hauríem de considerar-lo amalgamat més aviat amb la Maternitat que no amb Sant Ramon.

## Enllaços externs

* La Maternitat i Sant Ramon, a la web de l'ajuntament Arxivat 2011-10-23 a Wayback Machine.
# El Tretzetàndem

El Tretzetàndem és un mural de 15 metres de llarg a la cruïlla dels carrers del Tajo i de Fulton, al barri d'Horta, Barcelona. Va ser pintat el 2016 per alumnes, exalumnes i professors de l'escola d'art la Nau, en homenatge a Ramon Casas, en el 150è aniversari del seu naixement. Representa la famosa pintura Ramon Casas i Pere Romeu en un tàndem, on darrere de Casas i Romeu pedalegen un grup de personatges vestits d'època: un pastisser, un cambrer, un cuiner, un ferreter... cadascun d'ells apadrinat per una botiga del barri.
El 2017, amb motiu del 50è aniversari de la benzinera d'Horta, situada al costat del mural, la mateixa escola d'art la Nau va pintar un altre mural a la paret lateral de la benzinera, seguint el mateix estil i concepte, i va consolidar un conjunt pictòric.

## Referències

* ↑ «La Nau homenatja Ramon Casas amb un mural a Horta». Televisió d'Horta-Guinardó, 23-09-2016. Arxivat de l'original el 24 de febrer 2023. [Consulta: 24 febrer 2023].
* 1 2 «El Tretzetàndem». la Nau escola d'art.
# Medical Center

Medical Center va ser una sèrie de televisió estatunidenca, emesa per la cadena CBS entre 1969 i 1976. Fou produïda per MGM Television.

## Argument

La sèrie és protagonitzada per James Daly com el doctor Paul Lochner i Chad Everett com el doctor Joe Gannon, cirurgians que treballaven en un hospital universitari sense nom de Los Angeles. La sèrie se centra tant en la vida dels metges com en els pacients presentats cada setmana. El nucli de la sèrie mostra la tensió entre joventut i experiència, tal com es veu entre els Drs. Lochner i Gannon. A més de la seva tasca com a cirurgià, Gannon, a causa de la seva edat, també treballa com a cap del departament de salut dels estudiants de la Universitat. Ajuda als metges la molt eficient infermera Eve Wilcox, interpretada per Audrey Totter. Va començar com a paper secundari, però finalment va assolir l'estatus de co-estrella a partir del 1972. Wilcox es va convertir en habitual després que dues infermeres similars (Nurse Chambers, interpretada per l'actriu Jayne Meadows; i la infermera Murphy interpretada per l'actriu Jane Dulo) haguessin fet bàsicament les mateixes funcions que Wilcox.

## Repartiment

* James Daly - Dr. Paul Lochner
* Chad Everett - Dr. Joe Gannon
* Chris Hutson - Nurse Courtland
* Virginia Hawkins - Nurse Evvie Canford

## Premis

* 1970 - Globus d'Or a la millor sèrie de televisió dramàtica
* 1972 - TP d'Or al millor actor estranger per Chad Everett

## Referències

* ↑ Muere Chad Everett, el doctor Gannon en la serie «Centro Médico», ABC, 26 de juliol de 2012
# Mas Palou (Abella de la Conca)

El Mas Palou, antigament Mas de Santa Maria, és una masia del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca catalana del Pallars Jussà.
Està situada al nord-est del poble cap del municipi, a la dreta del riu d'Abella, a ponent d'on aquest riu rep el barranc de Caborriu, just al nord-est del Forat d'Abella. És a llevant de Casa Fontanet i de la Masia Gurdem, i al sud-est de la Casa de la Vall.
El Mas Palou serva restes de l'església de Santa Maria, actualment integrada en els edificis de la casa, però visible a través de la porta exterior adovellada.

## Etimologia

Com apunta Joan Coromines, Palou prové de palatiolum (residència senyorial); en cas de ser el nom original de la masia, faria veure l'existència en aquest lloc d'on mas que feia de centre d'una jurisdicció, cosa que justificaria, a més, l'existència d'una església com la que hi ha.

## Santa Maria de Mas Palou

Santa Maria de Mas Palou, antigament coneguda com a Santa Maria infra Abella, és una capella romànica integrada en els edificis de la casa. La capella del Mas Palou està dedicada a santa Maria. Aquesta advocació donava nom antigament també al mas; i en algun document apareix amb la categoria de sufragània de Sant Esteve d'Abella de la Conca. Al llarg del segle xviii, a més, comptà amb un benefici eclesiàstic, cosa que comportà la presència de capellà durant molt de temps. Està integrada en els edificis que formen el Mas Palou, antigament anomenat Mas de Santa Maria, de manera que només es manifesta a l'exterior a través de la porta i d'un contrafort del mur de ponent. Tot i que ha rebut moltes transformacions, el seu origen, per l'aparell que se n'aprecia, és medieval, d'època romànica. És d'una sola nau, amb porta oberta a migdia.
* Contrafort en el mur de ponent

## Referències

* ↑ «Mas Palou». invarquit.cultura.gencat.cat. [Consulta: 3 setembre 2015].
* ↑ COROMINES, Joan. "Palol i Palou". Dins Onomasticon Cataloniae. Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de parla catalana. VI O-Sai. Barcelona: Curial Edicions Catalanaes i Caixa d'Estalvis i de Pensions de Barcelona "La Caixa", 1996. ISBN 84-7256-852-0
* ↑ en llatí “sota”
# Max Chilton

Max Alexander Chilton (21 d'abril de 1991, Reigate, Surrey, Anglaterra, Regne Unit) és un pilot britànic d'automobilisme de velocitat.
Vers la fi de 2012, Marussia F1 Team anuncia la seva contractació com a pilot provador i va debutar en els entrenaments lliures del Gran Premi d'Abu Dhabi, a més de participar en els tests de joves pilots amb l'escuderia russa (com havia fet un any abans amb Force Índia).
L'any 2013 debutà en el mundial de Fórmula 1 amb l'escuderia Marussia F1 Team. Tot i acabar l'últim a la classificació general, va ser l'únic pilot de la graella que no va patir un abandonament en tota la temporada, fet que va constituir un rècord en un pilot novell.

## Referències

Equips i pilots participants a la Temporada 2014 de Fórmula 1 :
RedBull
Marussia
Mercedes
Ferrari
Lotus
Caterham
F India
McLaren
Williams
Sauber
Toro Rosso
1 Vettel 3 Ricciardo
4 Chilton 17 Bianchi
6 Rosberg 44 Hamilton
7 Raikkonen 14 Alonso
8 Grosjean 13 Maldonado
9 Ericsson 10 Kobayashi
11 Pérez 27 Hülkenberg
19 Massa 77 Bottas
20 Magnussen 22 Button
21 Gutiérrez 99 Sutil
25 Vergne 26 Kviat :
# Metaficció

La metaficció és una forma de literatura que consisteix a posar al descobert, sovint amb ironia, la naturalesa fictícia de la mateixa obra. Així, el lector és conscient tothora que està llegint una obra de ficció per tal com els mateixos personatges o el narrador ho comenten obertament. En un sentit més feble, hom també entén per metaficció moltes novel·les sobre un escriptor que reflexiona sobre el llibre que escriu, en tant que és ficció que parla de ficció i, per tant, esdevé conscient de si mateixa com a tal. Tot i que si mirem endarrere en trobem casos antics, la metaficció es considera un concepte modern i postmodern que vol trencar amb la literatura realista.

## Recursos usats per la metaficció

Els procediments utilitzats i els objectius perseguits són molt diversos, així com els gèneres en què es pot trobar. Els següents recursos són considerats exemples de metaficció:
* Un relat sobre un escriptor que escriu un relat.
* Una Història en què s'explica com aquesta història va ser creada o trobada.
* Una història que conté una altra obra de ficció dintre.
* Un llibre que busca interactuar amb el lector.
* Notes a peu de pàgina, que comenten o corregeixen la història.
* Els personatges de la història esmenten l'autor.
* En el llibre s'esmenta el llibre en qüestió.
* Una història els personatges de la qual saben que són part d'una història.

## Història

De brins escadussers d'aquest procediment n'hi ha d'antics, com ara la novel·la Tristram Shandy de Laurence Sterne, en què s'estableix un diàleg entre el narrador i els seus lectors imaginaris o, Don Quixot de Miguel de Cervantes, en què es fa referència a la versió apòcrifa d'Avellaneda del Quixot. Malgrat tot és al segle XX quan s'usa profusament i amb la clara intenció de trencar les convencions imperants. El 1970 William H. Gass fou qui encunyà el terme, en el llibre intitulat Philosophy and the Form of Fiction, car el mot antinovel·la no encloïa l'especificitat de les obres nord-americanes dels anys seixanta com ara són: Lost in the Funhause, de John Barth, Pricksongs & Descants, de Robert Coover, Escorxador núm 5, de Kurt Vonnegut, o The Crying of Lot 49, deThomas Pynchon.

## Vegeu també

* Autoreferència
* Quarta paret

## Referències

* ↑ «Metafiction». [Consulta: 14 octubre 2029].
* ↑ «techniques of metafiction». [Consulta: 14 octubre 2029].
* ↑ Platas Tesende, Ana María. Diccionario de términos literarios (en castellà). Espasa. ISBN 9788467036916.
* ↑ «Bernd Engler/The literary encyclopedia.». [Consulta: 14 octubre 2029].
# Meteorit Bench Crater

El meteorit Bench Crater és un meteorit descobert a la Lluna, en les coordenades 2° 56' 24 N, 23° 27' 0 E, pels astronautes de l'Apollo 12 l'any 1969. Va ser el primer meteorit en ser descobert en un cos del sistema solar diferent de la Terra.
Segons la Meteoritical Society, està classificada com una condrita carbonosa de tipus petrològic 1 no agrupada. Ser de tipus 1 implica que es tracta d'una condrita que ha experimentat un alt grau d'alteració aquosa, sent la majoria dels minerals primaris substituïts per fases secundàries, i amb les còndrules generalment absents. A més, ha estat prou ben caracteritzat per determinar que no encaixa en cap dels grups establerts, per això se'n diu no agrupat. El meteorit, recollit al cràter Bench del qual pren el nom, estava format per magnetita i troilita.

## Referències

* ↑ «Bench Crater» (en anglès). The meteoritical society. [Consulta: 13 abril 2016].
* ↑ «Recommended classifications C1-ung» (en anglès). obra. [Consulta: 13 abril 2016].
* ↑ «Bench Crater meteorite, Apollo 12 landing site, Oceanus Procellarum (Ocean of Storms), The Moon» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 abril 2016].
# Metabolisme àcid de les crassulàcies

El metabolisme àcid de les crassulàcies, també conegut per les sigles CAM, és un tipus de fixació de carboni present en algunes plantes. Aquestes plantes fixen el diòxid de carboni (CO₂) durant la nit, emmagatzemant-lo com a malat. El CO₂ durant el dia s'allibera per ser novament fixat per l'enzim RuBisCO sense necessitat d'obir els estomes. El procés CAM, en permetre que els estomes romanguin tancats durant el dia, redueix molt les pèrdues d'aigua per transpiració i això és especialment avantatjós en les plantes sotmeses a condicions àrides.
El CAM va ser descobert en la dècada de 1940. I va ser observat pels botànics Ranson i Thomas, en la família Crassulàcia (Crassulaceae) però es presenta també en moltes altres famílies de plantes.
És un procés diferent del que tenen les plantes amb metabolisme C3 però amb un paral·lisme important amb el de les C4: així com en aquestes hi ha una separació en l'espai entre la primera i la segona fixació de diàxid de carboni, en les plantes CAM aquesta separació és en el temps
Durant la nit les plantes CAM obren els seus estomes, durant aquesta part fresca i humida de la jornada, permetent l'entrada de diòxid de carboni amb la mínima pèrdua d'aigua. El diòxid de carboni és convertit en molècules solubles que s'emmagatzemen. Es forma oxalacetat a través de la unió de fosfoenolpiruvat (PEP), amb CO₂. L'oxalacetat forma malat que s'emmagatzema en vacúols.
Durant el dia, el malat es pot convertir (alliberant una molècula de CO₂) en piruvat. El piruvat pot ser fosforilat (afegint un fosfat provinent de l'ATP) per a regenerar el PEP. Aquest CO₂ és tornat a fixar a l'estroma dels cloroplasts per l'enzim RuBisCO sense necessitat d'obir els estomes, de manera que la pèrdua d'aigua associada al procés és molt menor. A diferència del que succeeix en el metabolisme C4, en el metabolisme CAM no es produeix una alta concentració de diòxid de carboni al voltant de l'enzim RuBisCO ja que el procés està limitat per la capacitat de descarboxilació de l'àcid màlic. En conseqüència, es produeix igualment fotorespiració. El cost és que la capacitat fotosintètica total ve limitada per la capacitat d'emmagatzemar malat durant la nit en el vacúol, de forma que les plantes amb aquest metabolisme tenen un creixement lent i baix respecte de plantes amb sistemes fotosintètics C3 o C4.
De tota manera, moltes espècies amb metabolisme CAM ho són facultativament, i en bones condicions hídriques obren els estomes durant el dia i el seu metabolisme fotintètic és C3. In en altres casos, fins i tot sin els estomes tanquen la major part del dia, poden romandre oberts durant les primeres hores del dia, qual la temperatura encara és baixa, i iniciar la fotosíntesi amb els estomes oberts abans de començar a consumoir les reserves de malat. I el mateix pot ocórrer al final del dia, en què els estomes es poden tornar a obrir per permetre l'entrada de diòxid de carboni un cop consumit el malat de vacúol.

## Referències

* 1 2 «Plant Physiology and Development, Sixth Edition». [Consulta: 18 febrer 2021].
# Milonita

La milonita és una roca metamòrfica de gra fi formada per milonitització, un tipus metamorfisme dinàmic en el qual la mida del gra d'una roca disminueix per tensió de tall dúctil. Les milonites poden tenir diverses composicions mineralògiques; es classifiquen segons l'aparença de la textura de la roca. Mo hi ha una abrasió mecànica dels grans per molturació, malgrat això abans es pensava que aquest era el procés amb el qual es formaven les milonites i per això el seu nom deriva del grec μύλος mylos, que significa molí.
La milonitització ocorre a fondàries de més de 10 km sota terra on els minerals recristaL·litzen en mides menors. Els minerals més resistents com el feldespat potàssic poden sobreviure a la recristal·lització com a porfidoclasts. En les milonites pròpiament dites els grans de la matriu són menors de 0,05 mm i en les ultramilonites menors de 0,01 mm.
Si la tensió de tall és extrema hi pot haver fusió formant pseudo-taquilita. Les milonites se carácteritzeen perquè rara és la vegada que formen minerals nous.
Una filonita és una milonita rica en mica.

## Referències

* 1 2 3 4 mylonit Den Store Danske Encyklopædi. Revisatel 9 de desembre de 2011.
* ↑ Lapworth, C. 1885. Nature, 32, 558-559.
* 1 2 metamorphic rock, Encyclopædia Britannica Academic Edition. Revisat el 27 de desembre de 2011.
* ↑ A practical guide to rock microstructure. pág 488.
# Miquel Cihumne

Miguel Cihumne (en llatí Michael Chumnus) fou un jurista romà d'Orient i canonista que fou nomofilax i després metropolità de Tessalònica.
Va viure al segle xiii en temps de Nicèfor Blemmides patriarca de Constantinoble, i va escriure diverses obres entre elles περὶ τῶν Βαλσαμῶν τῆς συγγενείας. Va fer alguns escolis a la Basilica, una obra jurídica de Lleó VI el Filòsof que incorpora un gran nombre de lleis i constitucions (codis) anteriors.

## Referències

* ↑ Chumnus, Michael a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 706