OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Forn de la Concepció

El Forn de la Concepció és un antiga fleca d'estil modernista, catalogada com a bé cultural d'interès local, al número 74 del carrer de Girona, al barri de la Dreta de l'Eixample de Barcelona. Va ser dissenyat al voltant del 1900 per Josep Suñer. Aquest forn és considerat com una de les proves que el modernisme no va ser només un símbol del poder adquisitiu de la burgesia. La vida quotidiana es va veure impregnada d'aquest estil. Actualment el forn ha estat restaurat, tot i que ja no en fa la funció.
El forn és a la planta baixa d'un edifici dels definits com «d'arquitectura de replè», construït el 1862 i, tot i haver patit nombroses modificacions i ampliacions, es conserva l'antiga botiga d'època modernista. El revestiment exterior, format per plafons de vidre emmarcats amb fusta i pintats amb temes paisatgístics i anunciadors de l'activitat que s'hi desenvolupava, es complementa amb l'espai interior, que encara conserva alguns dels seus elements originals, com ara rajoles, el taulell de fusta treballada, etc.
També cal destacar el treball de la fusta exterior, amb corbes i volutes, que reprodueixen elements vegetals, així com el frontal del taulell, amb decoracions que recorden solucions de l'escola de Glasgow. S'hi poden apreciar paisatges, amb un cranc i un lleó, que representen Castella i Lleó.
Tot i que hi ha referències que semblen indicar que l'any 1897 es va inaugurar un forn en aquest edifici, les característiques formals de la decoració de la botiga, tant interior com exterior, semblen indicar es va construir més tard. En qualsevol cas, no s'han trobat notícies històriques relatives a la botiga.

## Referències

* ↑ «Forns de pa; Sarret i Concepció». Tot passejant.
* 1 2 «Forn de la Concepció (només botiga) - 1499». Cercador de Patrimoni Arquitectònic. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Forn de la Concepció (només botiga)». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Forn de la Concepció». Pobles de Catalunya.
Monuments de l'Eixample de Barcelona :
# Forn de la cruïlla del camí de Can Turiols

El Forn de la cruïlla del camí de Can Turiols és una obra d'Olivella (Garraf) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat als voltants de la cruïlla del Camí Antic d'Olivella amb el Camí de Can Turiols. En paral·lel a la riera de Begues, a la falda del Puig del Monars.
Estructura arquitectònica de planta circular, alçada amb murs de maçoneria. Resta en peu la part inferior dels murs. No es conserva la coberta, ni altres elements característics dels forns com poden ser les boques d'entrada de llenya.
Es troba parcialment derruït i cobert per la vegetació circumdant.

## Història

El va construir Fèlix de Ribes. Utilitzat fins a 1940, aproximadament. Intervingut per la Diputació i l'Ajuntament d'Olivella com a complement de l'arranjament del Camí de Can Turiols.

## Referències

* 1 2 3 4 «Forn de la cruïlla del camí de Can Turiols». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Francesc Fabra i Soldevila

Francesc Fabra i Soldevila (Llívia, Baixa Cerdanya, 23 d'abril de 1778 - Madrid, 11 de gener de 1839) va ser un metge, antropòleg i filòsof.
Estudià a Barcelona Matemàtiques, Filosofia, Lògica i Química, obtenint el títol de batxiller en Arts. El 1794 es traslladà a Montpeller per estudiar Medicina, on es doctorà el 1803, any en què tornà a Espanya. Les autoritats acadèmiques, però, li negaren la convalidació del títol i hagué de matricular-se en medicina teòrica a la Universitat de Cervera i en pràctica clínica a la Universitat de Barcelona. L'any 1808 obté finalment l'homologació. Durant el transcurs de la seva vida desenvolupa una notable tasca científica i literària.
Fabra Soldevila intervingué com a metge amb les tropes espanyoles durant la guerra contra l'ocupació francesa, instal·lat al quarter general de Tarragona on tingué una activitat destacada en el camp de la prevenció de la salut, estudiant les malalties més freqüents dels soldats, organitzant els hospitals de campanya i introduint mesures per millorar la salubritat a l'exèrcit. Acabada la Guerra del Francès, abandona l'exèrcit i s'estableix a Madrid, on va transcórrer la resta de la seva vida, exercint una intensa activitat professional, institucional i de publicista. A Madrid obre una consulta alhora que fa diversos estudis que presenta a la Reial Acadèmia Médica Matritense, de la qual és membre des del 1816 i n'arriba a ser vicepresident. Al mateix temps, contribueix a fundar l'Academia de Medicina y Cirugía (1835). Fabra Soldevila rep diferents encàrrecs del govern per elaborar alguns dictàmens sobre temes diversos, entre els quals destaca un informe sobre la Llei de Salut Pública de 1822. El 1835, participa en els treballs preparatoris de la reforma de l'ensenyament de medicina i és un dels impulsors de la creació de l'Acadèmia de Medicina i Ciències Naturals on n'esdevé president de la Secció d'Antropologia.
És autor d'escrits filosòfics i científics. D'idees filosòfiques sensualistes, en matèria social es basà en Rousseau i Montesquieu. El 1838, publica la seva obra més important, Filosofia de la legislación natural fundada en la Antropologia, on postula que l'home no s'hauria d'incloure al regne animal sinó que hauria de formar part d'un altre regne de la naturalesa, específic per a l'espècia humana i que es podria denominar regne hominal o humà.

## Referències

* 1 2 «.xml Francesc Fabra i Soldevila». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Barona Vilar, Josep Lluís «Francisco Fabra y Soldevila». Reial Acadèmia de la Història. Arxivat de l'original el 31 de març 2019 [Consulta: 3 juny 2019].
* 1 2 3 Bruguera i Cortada, Miquel. «Francesc Fabra i Soldevila». Galeria de Metges Catalans. Col·legi de Metges de Barcelona. [Consulta: 3 juny 2019].
# Fred Ott's Sneeze

Fred Ott's Sneeze (L'esternut de Fred Ott) és un curtmetratge mut en blanc i negre de 1894, producció de cinema de William Dickson i protagonitzada per Fred Ott. Va ser la primera pel·lícula a ser autoritzada als Estats Units.

## Argument

En la pel·lícula de cinc segons, un dels assistents de Thomas Edison, Fred Ott, pren un polsim de tabac i esternuda.

## Producció

La pel·lícula va ser produïda per Edison Manufacturing Company, que havia començat a fer pel·lícules en 1890 sota la direcció de Dickson, un dels primers pioners de la pel·lícula. Va ser filmat dins de l'estudi de Black Maria en West Orange, Nova Jersey als Estats Units, que va ser el primer estudi de cinema nord-americà. Va ser filmat entre el 2 de gener de 1894 i el 7 de gener de 1894 [2] i va ser exhibit, en aquest moment, per mitjà d'un cinetoscopi.

## Estat actual

Com una pel·lícula produïda abans de 1923, els seus drets d'autor han expirat i l'obra és de domini públic. Originalment, la pel·lícula va ser presentada a la Biblioteca del Congrés com una "impressió en paper" (un registre fotogràfic de cada fotograma de la pel·lícula) amb finalitats de dret d'autor. Una còpia digital ara és guardada per la Biblioteca del Congrés i es pot veure en el seu lloc web de American Memory. Aquest curtmetratge s'ha presentat en la 30a Cerimònia Anual de l'Acadèmia, i es va incloure com a part del documental de televisió. Els primers 100 anys: una celebració de pel·lícules americanes.
# Frederic August II de Saxònia

* Per a altres significats, vegeu «Frederic August II de Saxònia (elector)».
Frederic August II de Saxònia (Dresden, 18 de maig de 1797 - Brennbüchel, Tirol, 9 d'agost de 1854) fou Rei de Saxònia des de 1836 fins a 1854.
Era fill del príncep Maximilià de Saxònia i de la princesa Carolina de Borbó-Parma. Frederic August era net per via paterna de l'elector Frederic Cristià I de Saxònia i de la princesa Maria Antònia de Baviera; mentre que per via materna ho era del duc Ferran I de Parma i de l'arxiduquessa Maria Amàlia d'Àustria.
El dia 26 de setembre de 1819 contragué matrimoni en primeres núpcies amb l'arxiduquessa Maria Carolina d'Àustria, filla de l'emperador Francesc I d'Àustria i de la princesa Maria Teresa de Borbó-Dues Sicílies. La parella no tingué fills i Carolina morí a Dresden el dia 22 de maig de 1832 als 31 anys.
El dia 24 d'abril de 1833 contragué matrimoni amb la princesa Maria de Baviera, filla del rei Maximilià I de Baviera i de la landgravina Frederica de Hessen-Kassel. La parella tampoc tingué fills.
Durant la Revolució de 1848, la família reial de Saxònia hagué de refugiar-se a la fortalesa de Königstein, únicament després de la intervenció de les tropes saxones i prussianes l'any 1849, Frederic August II pogué retornar a Dresden.
Frederic August II morí als 57 anys i després de 18 anys al tron saxó. El succeí a la corona el seu germà el rei Joan I de Saxònia.
# Front Unit Patriòtic Democràtic Etíop

Front Unit Patriòtic Democràtic Etíop/Ethiopian Democratic Patriotic United Front (EDPUF) fou un moviment opositor d'Etiòpia format el 1997.
El 1996 el Moviment d'Alliberament Popular de Benishangul (MAPB) i el Front Patriòtic Kafegn van constituir el Front Unit Etíop/Ethiopian United Front (EUF) amb suport del Sudan; una facció del MAPB es va distanciar d'aquest acord i es va aliar al govern mentre la resta, format gairebé només per guerrillers de religió musulmana, seguia les instruccions de Hasan al-Turabi. La unió es va ampliar a set forces l'abril de 1997, totes amhares i cristianes excepte la facció del Moviment d'Alliberament Popular de Benishangul formada per musulmans:
* Front Unit Etíop/Ethiopian Unity Front
** Moviment d'Alliberament Popular de Benishangul/Benishangul People's Liberation Movement
** Front Patriòtic Kafegn/Kafegn Patriotic Front
* Partit de la Pàtria i Democràtic Etíop/Ethio­pian Democratic Motherland Party
* Organització d'Unificació dels Pobles d'Etiòpia/Ethiopian People's Unifying Organi­zation
* Moviment Democràtic d'Unitat Etíop/Ethiopian Unity Democratic Movement
* Partit Mehdin
Va tenir molt escassa activitat després de 1998.

## Referències

* Armed Groups Along Sudan's Eastern Frontier: An Overview and Analysis, per John Young, Ginebra 2007
# Front Unit Islàmic d'Alliberament de Manipur

El Front Unit Islàmic d'Alliberament de Manipur és una organització dels musulmans de Manipur que defensa el reconeixement de la diferència del musulmans de Manipur sobre la resta dels habitants. Té una branca militar anomenada Exèrcit Islàmic Unit d'Alliberament de Manipur en el que s'integren també els militants de les altres organitzacions musulmanes de Manipur, el Front Nacional Islàmic de Manipur i el Front Islàmic Revolucionari de Manipur
# Front Somali d'Acció Democràtica

Front Somali d'Acció Democràtica (FSOAD) conegut pel seu acrònim anglès de SODAF, fou un partit polític d'oposició al règim de Siad Barre a Somàlia, fundat a Addis Abeba el 1976 pel jutge de la cort suprema Isman Nur Ali Qonof, exiliat en aquesta ciutat.
L'abril del 1979 es va unir als militars majeerteens que havien participat en el cop d'estat contra Barre el 1978, dirigits pel coronel Abdullahi Yusuf Ahmed, i a Omar Hassan Mohamed Istantin, ex alcalde de Mogadiscio, amb els seus seguidors, i es va formar el Front de Salvació de Somàlia.
# Frit de matances

El frit de matances és un plat tradicional de Mallorca elaborat tradicionalment a partir de la carn, la freixura, el fetge i la sang cuita de porc durant l'època de les matances. És un dels plats típics del dia de les matances a l'hora de berenar.
El plat és un fregit amb oli d'oliva de la carn amb patates, ceba, tomàtiga i pebres vermells. Com a condiments, s'hi sol posar sal, canyella, clau, pebre de cirereta, pebre bo, all, fonoll i llorer.
Sembla que el frit té origen semita, ja que presenta semblances a la cuina juevo-sefardita i àrab. És ja citat a diversos receptaris antics com el Libre de Sent Soví (s. XIV).
El frit s'ha de menjar amb pa, si pot ser moreno i gros, millor, amb molta molla per fer mulletes amb el que quedi dins el plat. I s'ha de beure vi negre.

## Bibliografia

* Antoni Tugores. Memòria de la cuina mallorquina. Receptes antigues de tots els pobles DOCUMENTA BALEAR
* Maria Àngels Obrador, La cuina mallorquina .LLEONARD MUNTANER 2005

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 6. Palma: Promomallorca, p. 68-69. ISBN 84-8661702-2.

## Enllaços externs

* http://cookingconpausan.blogspot.com/2007/11/frito-de-matanzas-frit-de-matances.html Arxivat 2010-09-27 a Wayback Machine.
* http://www.ibizaformenterahotels.com/es/gastronomia/frit_dematances.htm Arxivat 2011-06-13 a Wayback Machine.
* http://www.elbonmenjar.com/?p=68 Arxivat 2012-03-30 a Wayback Machine.
# Francesc Rovira i Escuder

Francesc Rovira i Escuder (circa 1375, Morella - 22 de novembre de 1450, València) fou un cardenal valencià nomenat per l'antipapa Climent VIII.
Rovira va estudiar a la Universitat de Perpinyà. Fou canonge a Mallorca, secretari de l'antipapa Benet XIII i agent confidencial del rei Alfons el Magnànim. Climent va nomenar-lo cardenal el 26 de juliol de 1429. El mateix dia l'antipapa va reconèixer el papa Martí V i els tres cardenals presents, Julián Lobera y Valtierra, Francesc Rovira i Gil Sánchez Muñoz, van triar Oddone Colonna com el seu papa. Van ser perdonats per Martí V i posteriorment van signar la seva renúncia com a cardenals.

## Referències

* ↑ Milián Boix, Manuel. "Francisco Rovira Escuder, secretario de Benedicto XIII, el Papa Luna, y agente confidencial de Alfonso V el Magnánimo (1375-1450)", dins IX Congresso di Storia della Corona d'Aragona. Napoli, 11-15 Aprile 1973, sul tema "La Corona d'Aragona e il Mediterraneo: aspetti e problemi comuni da Alfonso il Magnanimo e Ferdinando il Cattolico (1416-1516). Palermo: Accademia di Science, Lettere e Arti, 1984, vol. III, p. 187-213.
* ↑ «Kreierungen». Vatican History.
# Fàbrica Man

La Fàbrica Man és una fàbrica de Parets del Vallès (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici industrial format per quatre naus de 112,5 x 25 metres cada una, cobertes amb voltes cilíndriques formades per arcs de formigó armat separats 6 metres entre si i biguetes autoportants, tot cobert amb xapa metàl·lica.
Les voltes recolzen sobre jàsseres en V de formigó armat, d'1,2 metres de cantell que també serveixen de canaló de recollida d'aigua i que estan sustentades per pilars de formigó armat separats 25 metres excepte el tram central, que és de 15,5 metres.
A la façana est hi ha una marquesina de 6 metres de volada situada a 7 metres d'alçada protegint l'accés principal a la nau. Les altres façanes són arrebossades amb finestrals de portam metàl·lic exceptuant la façana oest de la segona nau, amb un accés d'amplada igual a la de la nau, tancat amb portam metàl·lic.

## Història

Construïda com una fàbrica de cervesa de la marca "Lamot", lligada a la marca "Moritz". La producció va cessar aquesta activitat amb la crisi de la Moritz.

## Referències

* 1 2 3 4 «Fàbrica Man». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2017].
# Fàbrica Joaquim Ripoll

La Fàbrica Joaquim Ripoll és una fàbrica del moviment modern de Sant Hilari Sacalm (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Edifici industrial situat al nucli urbà, a la carretera de la Font Picant.

## Descripció

Consta de planta baixa i dos pisos. Té tres pisos de diferents alçades que conformen un esgraonament. El ràfec sobresurt molt de la façana i té un entramat de fusta. La coberta és a una vessant a cada cos i en teula àrab. El cos principal té planta baixa i dos pisos, seguit per un cos de planta baixa i tres pisos, i el que segueix sumaria un pis més.
L'edifici es caracteritza per la seva gran quantitat d'obertures, molt típic en aquest tipus d'arquitectura. Totes les finestres són quadrangulars i en arc pla. La façana està realitzada amb maó, arrebossada i pintada de blanc. Destaquen unes pilastres que sostenten falsament l'edifici.
A la cantonada de l'edifici, que és arrodonida, posa el nom de l'empresa: " IND. JOAQUIM RIPOLL, S.A. Madecor ARTESANIA EN MADERA"

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Fàbrica Joaquim Ripoll». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Fuxan os Ventos

Fuxan os Ventos, és un grup musical gallec format el 1972 a Lugo. El grup va participar amb el nom de Folk 72 al III Festival musical das San Lucas de Mondoñedo, on van guanyar el primer premi amb el tema "Fuxan os ventos" i des d'aleshores van adoptar aquest nom pel grup. Als seus primers temps van adaptar en gallec temes del folklore universal, però des del 1975 es van concentrar en el folklore gallec, la cançó de protesta i composicions pròpies. Amb diferents escissions i canvis de membres, el grup va estar actiu fins al 1989, tot i que després ha fet alguna actuació esporàdica.

## Membres

* Antón Castro, viola de roda, mandolina, veu.
* Xosé Vázquez, percussió tradicional i veu.
* Pedro Lucas, gaita, flautes i veu.
* Xoan L. Fuertes Saavedra, buzuki, guitarra, violí i veu.
* Carmen Vázquez, veu
* Tereixa Novo, veu
* Maruxa Fociños, veu
* Alfonso Fernández, veu
* Moncho Díaz, veu, guitarra, flautes

## Discografia

* 1976: Fuxan os ventos
* 1977: O tequeletequele
* 1978: Galicia canta ó neno
* 1978: Sementeira
* 1981: Quen a soubera cantar
* 1984: Noutrora
* 1999: Sempre e máis despois
* 2002: Na memoria dos tempos

## Enllaços externs

* Fuxan os Ventos - Lloc web oficial
# Frank Van De Vijver

Frank Van De Vijver (Bornem, 12 de novembre de 1962) va ser un ciclista belga, professional del 1986 al 1989. Com a amateur va guanyar una medalla de bronze al Campionat del món de ruta de 1985 per darrere del polonès Lech Piasecki i el danès Johnny Weltz.

## Palmarès

* 1983
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la província de Namur
* 1984
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Xile
* 1985
** 1r a l'Internatie Reningelst
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a la província de Namur
* 1986
** 1r al Campionat de Flandes

### Resultats al Tour de França

* 1987. Abandona (13a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Gadiculus argenteus

Gadiculus argenteus és una espècie de peix pertanyent a la família dels gàdids i l'única del gènere Gadiculus. És un peix d'aigua marina, pelàgic-oceànic i no migratori, el qual viu entre 100-1.000 m de fondària sobre fons fangosos, de grava o rocallosos. Es troba a la Mediterrània occidental i l'Atlàntic (al voltant de l'estret de Gibraltar i al llarg de la costa del Marroc). Pot arribar a fer 15 cm de llargària màxima. Té els ulls grossos, la boca obliqua i les escates grans, argentades i fàcil d'extreure.. No té barbeta al mentó. La seua coloració varia des del rosa fins al marró clar al dors i argentat als flancs i el ventre. La línia lateral acaba a la part superior del cap. Menja petits crustacis i, potser també, cucs. La seua esperança de vida és de 3 anys. La reproducció ocorre a l'hivern a la Mediterrània occidental i a ambdós extrems de l'estret de Gibraltar.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 Muus, B.J. i J.G. Nielsen, 1999. Sea fish. Scandinavian Fishing Year Book, Hedehusene, Dinamarca. 340 p.
* 1 2 3 4 5 Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba, 1990. FAO Species Catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p. FAO, Roma. ISBN 92-5-102890-7
* ↑ Encyclopedia of Life i Encyclopedia of Life (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Funció d'aptitud (algorisme genètic)

Una funció de d'aptitud (fitness en anglès) és un tipus particular de funció objectiu que quantifica com és d'òptima una solució (és a dir, un cromosoma) en un algorisme genètic de manera que aquell cromosoma particular es pugui comparar amb tots els altres cromosomes. Cromosomes òptims, o com a mínim cromosomes que són més òptims, es deixen criar i barregen els seus conjunt de dades per qualsevol d'unes quantes tècniques, produint una generació nova amb la intenció d'obtenir cromosomes encara més aptes.
Una altra manera de mirar funcions d'aptitud és en termes d'un paisatge d'aptitud, que mostra l'aptitud per a cada cromosoma possible.
Una funció de d'aptitud ideal es relaciona de prop amb l'objectiu de l'algorisme, i tanmateix es pot computar de pressa. La velocitat d'execució és molt important, ja que algorisme genètic típic ha de ser iterat moltíssimes vegades per a produir un resultat útil per a un problema no trivial.
La definició de la funció d'adequació no és directa en gaires casos i sovint es realitza iterativament si les solucions més aptes produïdes per l'algorisme no són el que es desitja. En alguns casos, és molt difícil o impossible de proposar fins i tot una suposició de quina definició de funció d'adequació podria ser l'adequada. Els algorismes genètics interactius tracten aquesta dificultat amb avaluació de subcontractació a agents externs (normalment humans).
# Freienbach

Freienbach és un municipi del cantó de Schwyz, situat al districte de Höfe. En aquest municipi es troba Pfäffikon, que comparteix la capitalitat del districte amb Wollerau.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].