OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Lamaña

Can Lamaña és una obra eclèctica de Tiana (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil.
Construcció de grans dimensions, formada per una planta baixa, dos pisos i un terrat. Des del seu origen ha estat sotmesa a moltes remodelacions. A la part superior destaca una torre llanterna de planta quadrada. Tot l'edifici presenta franges horitzontals sobre l'arrebossat. Sobre la façana hi ha un balcó amb les baranes de fusta.
La planta noble de la casa és al primer pis.
Pel gran jardí que envolta el conjunt hi ha alguns elements escultòrics de tipus neoclàssic.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Lamaña». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 juny 2020].
# Can Pasqual (Tordera)

Can Pasqual és una obra del municipi de Tordera (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Té un cos principal i dos cossos laterals irregulars. Consta de planta baixa i dos pisos. Un pati central distribueix els edificis. Posteriorment s'ha afegit un cos perpendicular. Té una petita capella adossada. El portal és dovellat i té dues finestres gòtiques.

## Història

Hi ha un passadís subterrani amb diversos brancals que, segons la veu popular, comunica amb el castell de Palafolls. També es diu que les masies es comunicaven subterràniament.
Fou restaurada el 1929.

## Referències

* 1 2 3 «Can Pasqual». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Can Pou (Mataró)

Can Pou és una masia de Mataró (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Can Pou és la suma d'una masia antiga, probablement del segle xv de dos cossos de dues plantes i la masia principal realitzada a inicis del segle xviii, de tres cossos i tres plantes, juntament amb la capella i les edificacions pel bestiar. Tots cinc cossos són perpendiculars a la façana.
L'edificació principal presenta una teulada a quatre vessants i una façana de composició asimètrica. En planta baixa un portal quadrat de pedra i tres petites finestres, en planta pis tres balcons, i quatre finestres i un rellotge de sol a la planta golfes. L'edificació acaba amb un ràfec monumental de cinc fileres. La masia antiga, amb teulada a dues vessants, presenta un portal de pedra de mig punt i dos balcons al primer pis. Annex a aquest edifici es troba la capella, d'un senzill estil barroc, d'una sola nau amb petit deambulatori.

## Història

La masia antiga sembla una construcció del segle xv, i està totalment integrada a l'edificació principal construïda el 1712 per Joan Pou tal com indica la llinda del balcó central: "Any 1712 Joan Poume fesyt".
La capella és segurament també de 1712, tot i que la primera referència és del Directori del rector Damià Sumalla del 1780, on consta com una de les tretze capelles públiques de Mataró, anomenant-la Torre d'en Pou.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Pou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Can Pou (Celrà)

Can Pou és una masia de Celrà (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de planta rectangular basilical de planta baixa (serveis i establies), pis i golfes (basílica). Accés en façana, orientada a llevant, per l'era i per porta de llinda plana datada al 1667. La maçoneria és la mateixa de la contrada (pedruscall) amb reforçament a les cantonades, amb la mateixa pedra que a les obertures. Les obertures són de llinda plana excepte els arcs de punt rodó de les golfes i les obertures obertes actualment. Les finestres tenen trencaaigües amb motllures, al contrari dels marcs, que ho fan amb una senzilla. La llinda de la finestra de la porta està datada del 1648. La porta segueix la mateixa motllura i té guardapols.
La façana posterior, que dona al carrer, ha estat remolinada i modificada. El ràfec volat és a 4 fileres, mentre que a les golfes és a doble filada.

## Referències

* 1 2 3 «Can Pou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 novembre 2016].
# Carlos Ortín

Carlos Ortín és un il·lustrador valencià amb trajectòria professional traçable als anys vuitanta. També és professor a la Universitat Politècnica de València i l'Escola ESAT.

## Carrera

Començà a publicar les seues vinyetes en la dècada de 1980 a Madriz i Cairo. Es van publicar treballs seus també a la revista Marca Acme. Amb la seua tasca de professor a l'Escola ESAT, junt a d'altres, va formar noves generacions d'il·lustradors. Les seues il·lustracions han aparegut en una gran diversitat de mitjans (per exemple a la revista Jot Down, cartells, disseny editorial i altres). El desembre de 2016 va crear la revista The Valencianer.

## Referències

* 1 2 3 Carrasco, Bel «El cajón de sastre de Carlos Ortin». El Mundo, 14-09-2017 [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ Biblioteca Valenciana Nicolau Primitiu, 2015, p. 14.
* ↑ Biblioteca Valenciana Nicolau Primitiu, 2015, p. 96.
* ↑ Biblioteca Valenciana Nicolau Primitiu, 2015, p. 238.

## Bibliografia

* Biblioteca Valenciana Nicolau Primitiu. Un siglo de tebeos : retrospectiva de la historieta en la Comunidad Valenciana. València: Generalitat Valenciana. Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, 2015. ISBN 978-84-482-6014-9.
# Carlos Pachamé

Carlos Pachamé (25 de febrer de 1944) és un futbolista argentí. Va disputar 9 partits amb la selecció de l'Argentina.

## Estadístiques

Selecció de l'Argentina :
| Anys | Partits | Gols |
| 1967 | 4 | 0 |
| 1968 | 0 | 0 |
| 1969 | 5 | 0 |
| Total | 9 | 0 |

## Referències

* ↑ Fitxa de Carlos Pachamé Arxivat 2017-10-09 a Wayback Machine. a mondedufoot.fr
* ↑ Carlos Pachamé Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Argentina international footballers
* ↑ National Football Teams
# Can Pujolriu

Can Pujolriu és una casa de Tavertet (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de carrer aïllada, és de planta rectangular coberta a dues vessants, amb el carener perpendicular a la façana. El portal és rectangular amb la data 1777 inscrita a la llinda; a la planta s'hi obren també dues finestres, un balconet amb barana de fusta al primer, i una finestra. A la part de llevant hi ha un mur arrodonit que tanca el clos del jardí de la casa. Al sector nord, hi ha un cos que es recolza damunt la tanca de pedra i a nivell del primer, s'hi obre un porxo amb grosses jàsseres de fusta i cobert a dues vessants. A ponent els ràfecs tenen un ampli voladís i s'hi obre una finestra rectangular.

## Història

Aquesta casa, com moltes de les de Tavertet, és fruit de l'època d'expansió demogràfica i d'afany reconstructor que dominà la pagesia catalana durant els segles XVII i XVIII, fet que en el cas de Tavertet, queda palès en l'ampliació de l'església romànica durant aquesta mateixa època. El topònim de Pujolriu el trobem en una àmplia masia del Collsacabra, dins el terme de Pruit, possiblement alguna branca d'aquella família s'establí a Tavertet però no es té prou constancia.

## Referències

* 1 2 «Can Pujolriu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# Carrer Darnius (Agullana)

Carrer Darnius és una obra del municipi d'Agullana (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Està situat dins del nucli urbà de la població d'Agullana, a la banda de ponent del terme i desembocant a la plaça de l'Església.
Es tracta d'un conjunt de cases majoritàriament entre mitgeres de planta rectangular, amb les cobertes de teula de dos vessants, distribuïdes en planta baixa i pis, o bé dues plantes superiors, i en alguns casos també amb golfes. En general, les obertures són rectangulars i presenten els brancals bastits amb carreus de pedra ben desbastats i les llindes planes. Aquestes llindes són monolítiques, de grans dimensions i presenten gravats referents a les dates de construcció dels edificis, totes elles adscrites al segle xviii, i motius decoratius centrals com per exemple creus. Als pisos hi ha finestres de les que destaquen els ampits sobresortits i motllurats, i en algun cas balcons exempts.
Les construccions són bastides en pedra sense treballar lligada amb abundant morter de calç. Alguns paraments presenten un revestiment arrebossat i pintat, que protegeix i oculta l'aparell constructiu.

## Referències

* 1 2 3 «Carrer Darnius». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 desembre 2015].
# Casa al carrer Sant Antoni, 11 (Santa Llogaia d'Àlguema)

La Casa al carrer Sant Antoni, 11 és un edifici del municipi de Santa Llogaia d'Àlguema (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de grans dimensions que ocupa una cantonada a la banda de migdia del poble. Es tracta d'una casa entre mitgeres, de planta baixa i un pis. La coberta és de teula, a quatre vessants. La façana principal es troba orientada a llevant; té la porta d'accés d'arc de mig punt, adovellada. Al damunt de la clau de l'arc hi ha un gran carreu amb un relleu on apareix una creu sobre una peanya i una petita ferradura. Al primer pis hi ha quatre obertures, l'esquerra de les quals és producte d'una modificació; les altres són emmarcades en pedra, senzilles i de tipologia renaixentista. La façana de migdia presenta una distribució irregular de les obertures, algunes de les quals són originals i altres modificades. L'element més remarcable d'aquest parament és una petita finestra conopial.

## Història

Aquest casal probablement va ser construït durant el segle xvi, període al qual pertanyen alguns dels edificis més remarcables de Santa Llogaia d'Àlguema.

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer Sant Antoni, 11». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Cargolet cellut

El cargolet cellut (Cantorchilus superciliaris) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones àrides amb matolls, sotabosc i terres de conreu de les terres baixes costaneres des del sud-oest de l'Equador fins al nord-oest del Perú.

## Referències

* ↑ «Cargolet cellut». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Carretera Transsahariana

La carretera Transsahariana és un projecte de carretera transnacional, proposat inicialment el 1962, per asfaltar, millorar i retre més practicables els passos fronterers, per permetre de travessar de nord a sud el desert del Sàhara. El traçat es basa en una ruta comercial ja existent, que discorre entre Alger, a la costa mediterrània del nord d'Àfrica fins a Lagos (Nigèria), a l'oceà Atlàntic, passant per Níger. Aquest projecte d'autovia té una longitud d'uns 4.500 km. Alguns trams van ser iniciats els anys setanta, però encara conté una secció central que requereix l'ús de vehicles especials i de moltes precaucions per poder sobreviure a les condicions climàtiques extremes del desert. Hi ha plans per aprofitar aquest eix i, tot afegint-hi 3.600 km addicionals, connectar amb autovies de Tunísia, Mali i el Txad.

## Referències

* ↑ World Highways. vol.13. Route One Publishing, 2004.
* ↑ «The world's most extreme road trips» (en anglès). CNN, 24-10-2012. [Consulta: 17 març 2013].
# Carrer de la Pau

El carrer de la Pau és una via urbana del centre de la ciutat de València, situada entre la plaça d'Alfons el Magnànim i la plaça de la Reina. També fita amb el carrer del Poeta Querol i el carrer de Sant Vicent Màrtir.

## Història

De traçat rectilini, trenca amb els carrers medievals que l'envolta. Dissenyat el 1869 pels arquitectes Sorní i Mercade, té una amplària de setze metres. Fou una de les reformes urbanes més significants de la València del segle xix, i necessità l'enderroc de moltes cases i convents, com els de Santa Tecla i Sant Cristòfol, i trigà uns trenta anys a acabar-se. Les cases, d'estil eclèctic, foren habitades per la burgesia fins a la darreria del segle xx, quan la majoria han passat a convertir-se en oficines.

## Elements importants

El carrer de la Pau és un dels carrers més prestigiosos de la ciutat; agrupa un gran nombre de cases i palaus modernistes de gran interès arquitectònic. Marca el límit sud del barri de la Xerea i l'antic call de València, centrat al carrer adjacent de Lluís Vives. El 9 d'octubre, Diada Nacional valenciana, transcorre la processó de la Senyera coronada pel carrer de la Pau, i a través d'aquest accedeix a la plaça d'Alfons el Magnànim, on termina (vegeu Nou d'Octubre).
Entre les cases a destacar, hi ha la Casa Sancho, dissenyada per Joaquín María Arnau Miramón.
Característic del carrer és la vista que proporciona del campanar de l'església de Santa Caterina, situat al fons del carrer.

## Galeria d'imatges

* Processó d'ofrena al carrer de la Pau
* Detall de la Casa Sancho

## Enllaços externs

* Guia de carrers de l'Ajuntament Arxivat 2004-12-06 a Wayback Machine..
* Pàgina sobre el carrer (castellà).
Geografia urbana de la ciutat de València :
# Carrer de la Perera (Arenys de Mar)

El carrer de la Perera és un carrer d'Arenys de Mar (Maresme). El seu nom oficial és carrer del Bisbe Català, personalitat religiosa que hi va viure. És un carrer inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya en el seu conjunt.

## Descripció

Conjunt de carrer que destaca per la seva volumetria caracteritzada, en general, per cases de tres plantes, i per la qualitat i conservació de les seves cases, d'èpoques diverses. En alguns casos, obres noves o de reforma, han trencat l'harmonia del conjunt.

## Història

Paral·lel al carrer Ample, discorre el carrer de la Perera, conegut amb aquest nom ja des del segle xvi, dominat al fons per la muntanya del Mal Temps. És un dels més antics de la població, ja que les primeres cases daten del segle xv. En una època molt antiga hi havia circulat el camí reial.

## Referències

* 1 2 «Carrer del Bisbe Català». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 juliol 2015].
# Carrer de la Magdalena

El Carrer de la Magdalena és una obra de Lleida (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un carrer antic de la ciutat que comença a l'encreuament amb els carrers Carme i Porta ferrissa i acaba a la plaça de mossèn Cinto. Els carrers que baixen del canyaret pel turó de la Seu Vella hi desemboquen. Està vorejada per cases velles de planta baixa i tres o quatre pisos que segueixen l'alineació del carrer.
A principis del segle XXI es va pavimentar amb llosa verda.

## Història

Al llarg del temps ha rebut diferents noms. Un d'ells és el del carrer Major de Magdalena, que fou emprat fins al segle xviii. La forma més antiga i popular amb què es conegué, fins al 1500, fou amb la de carrer de la Bruneteria, ja que va ser un centre industrial de teixits de considerable prestigi durant molts segles. El 1716 era conegut per carrer de Dalt i el del Carme pel carrer de Baix.
Dins algunes cases hi queden vestigis d'arquitectura gòtica dels antics obradors de la Bruneteria.

## Referències

* 1 2 3 4 «Carrer de la Magdalena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 agost 2021].
# Carrie Bradshaw

Caroline Marie “Carrie” Bradshaw (10 d'octubre de 1968) és la protagonista de la franquícia de HBO Sex and the City, i va ser interpretada en televisió i cinema per Sarah Jessica Parker. És un personatge semi-autobiogràfic creat per Candace Bushnell, el llibre de la qual (Sex and the City) va ser adaptat a sèrie de televisió. Carrie és una columnista de Nova York i una experta en moda; la seua columna setmanal, "Sex and the City", proveeix la narració de cada capítol. En la sèrie preqüela de CW The Carrie Diaries, Carrie va ser interpretada per AnnaSophia Robb.
Quan la sèrie es va estrenar, els crítics van lloar el personatge com un exemple positiu d'una dona independent en la línia de Mary Tyler Moore. No obstant, l'anàlisi en retrospectiva tendeix a posar més èmfasi en les repetides i sovint poc sentides infidelitats del personatge, amb molts crítics veient-la com una narcisista.

## Referències

* ↑ Nussbaum, Emily «How "Sex and the City" Lost its Good Name». The New Yorker, 29-07-2013 [Consulta: 21 abril 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Sex and the City Arxivat 2018-11-25 a Wayback Machine. (anglès)
# Rose Hill (Carolina del Nord)

Rose Hill és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 1.330 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rose Hill tenia 1.330 habitants, 542 habitatges i 377 famílies. La densitat de població era de 374,8 habitants per km².
Dels 542 habitatges en un 26,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,1% hi vivien parelles casades, en un 14,6% dones solteres, i en un 30,3% no eren unitats familiars. En el 27,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,3% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 24,4% de 45 a 60 i un 17,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.794 $ i la renda mediana per família de 36.786 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.171 $ mentre que les dones 17.411 $. La renda per capita de la població era de 16.943 $. Entorn del 15,7% de les famílies i el 19,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rose Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rose Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Baga de la Coma

La Baga de la Coma, és una obaga del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Està situada a l'esquerra de la Golarda, al sud-est de la masia de la Coma, a la qual pertany, en el vessant nord de la serra que tanca pel nord el Sot de Pumanyà.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Àrea Bàsica de Salut

Àrea Bàsica de Salut (ABS) és el terme amb el que es coneix a Catalunya el territori, amb la seva població, que és atès per un Equip d'Atenció Primària (de 5.000 a 25.000 persones). El seu nucli bàsic el formen professionals de medicina familiar i comunitària, pediatria, infermeria, treballadors socials i personal administratiu de suport. Les ABS poden ser rurals, urbanes o bé amb característiques mixtes. Les rurals solen tenir una població més petita, però aquesta està més disseminada al territori. Depenent de la mida de l'ABS, dels nuclis de població i de la dispersió d'aquesta, les ABS poden disposar d'un Centre d'Atenció Primària (CAP), o d'aquest i d'un o més consultoris dependents orgànicament del CAP.
Cada ABS està adscrita a una de les diferents regions sanitàries de Catalunya.

## Referències

* ↑ Pelegrí Viaña, Xavier. Els serveis socials a Catalunya. Universitat de Lleida, p. 35. ISBN 8484095304.

## Enllaços externs

* L'organització territorial del sistema públic de salut Arxivat 2014-02-11 a Wayback Machine.
* «Codis territorials i d'entitats: Regions sanitàries». Idescat. Gencat. Llistat en arbre de regions, sectors i ABS.
# Ait Ouassif

Ait Ouassif (àrab آيت واسيف) és una comuna rural de la província de Tinghir de la regió de Drâa-Tafilalet. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.246 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Logic (raper)

Sir Robert Bryson Hall II (Gaithersburg, Maryland, Estats Units; 22 de gener de 1990), més conegut com a Logic, és un raper i productor discogràfic nord-americà.
Va créixer a Gaithersburg, Maryland, Logic va expressar un interès en la música des de l'adolescència, i es va aventurar en una carrera musical al començament de 2009 publicant Logic: The Mixtape sota el nom "Psychological", i va publicar un mixtape titulat Young, Broke & Infamous el 2010. Va signar amb Visionary Music Group, abans de publicar tres mixtapes més durant tres anys. El seu quart mixtape, Young Sinatra: Welcome to Forever en 2013, va ser publicat rebent grans elogis, i li va permetre a Logic assegurar un contracte discogràfic amb Def Jam Recordings. Després, va publicar el seu àlbum d'estudi debut titulat Under Pressure a l'octubre de 2014, el qual va debutar en el lloc quatre en el Billboard 200, rebent la certificació d'or per part de la RIAA i ha venut més de 171.000 còpies. El segon The Incredible True Story va ser publicat al novembre de 2015, rebent comentaris majoritàriament positius per part de la crítica. També va ser certificat or als Estats Units, ha venut més de 185.000 còpies. Logic va publicar el seu cinquè mixtape Bobby Tarantino, en 2016. Al maig de 2017, Logic publicar el seu tercer àlbum d'estudi Everybody. El seu cinquè àlbum, Everybody va debutar en el número u del Billboard 200 amb 247.000 unitats, de les quals 196.000 van ser vendes de l'àlbum netes. L'àlbum va engendrar el primer èxit internacional de Logic, «1-800-273- 8255 », el qual va aconseguir el top cinc en el Billboard Hot 1005 i va ser certificat doble platí als Estats Units.
# Província de Las Palmas

Las Palmas (en castellà, Las Palmas) és una província d'Espanya situada a les illes Canàries, formada per les illes de Gran Canària, Fuerteventura i Lanzarote, així com per una sèrie de sis illes menors (Alegranza, La Graciosa, Montaña Clara, Lobos, Roque del Este i Roque del Oeste). Té una població d'1.010.511 habitants (2005). La seua capital és la ciutat de Las Palmas de Gran Canària, a l'illa de Gran Canària

## Partits judicials

La província de Las Palmas està dividida administrativament en 7 partits judicials, dels quals 5 corresponen a l'illa de Gran Canària, 1 a Fuerteventura i 1 a Lanzarote.
Partits judicials de la província de Las Palmas :
| | Partit Judicial | Illa | Mun. | Població (hab) [2009] | Superfície (km²) | Densitat (hab/km²) |
| 1 | Arrecife | Lanzarote | 7 | 141.938 | 845,9 | 167,8 |
| 2 | Palmas de Gran Canaria, Las | Gran Canària | 3 | 408.637 | 162,3 | 2.518,6 |
| 3 | Puerto del Rosario | Fuerteventura | 6 | 103.167 | 1.659,7 | 62,2 |
| 4 | Santa María de Guía de Gran Canaria | Gran Canària | 5 | 60.849 | 305,1 | 199,4 |
| 5 | Telde | Gran Canària | 4 | 167.325 | 259,0 | 646,0 |
| 6 | San Bartolomé de Tirajana | Gran Canària | 3 | 137.488 | 567,1 | 242,4 |
| 7 | Arucas | Gran Canària | 6 | 64.098 | 266,6 | 240,4 |
| | Las Palmas | | 34 | 1.083.502 | 4.065,8 | 266,5 |

## Vegeu també

* Illes Canàries
* Llista de municipis de Las Palmas
* Províncies d'Espanya

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor mundial - Oficina d'Onomàstica - Secció Filològica - Institut d'Estudis Catalans». [Consulta: 9 maig 2024].