OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Groggy Rude

Groggy Rude és un grup de música punk rock format a la ciutat de Tarragona l'any 2016. Destaca per les seves versions de cançons allunyades del punk com «Em poses a 100» de la Xana, «Privilegi raro», inspirada en la cançó «Geordie» de Fabrizio De André, o «Serà perquè t'estimo», de Ricchi e Poveri.

## Discografia

* 2016: Demo (maqueta)
* 2017: Tarraco Punkrockers
* 2020: Temps mort
* 2023: Riure o plorar (compartit amb Batec)

## Referències

* ↑ «Fiesta de punk rock català con Batec y Groggy Rude» (en castellà). Science of Noise, 11-11-2021. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Groggy Rude» (en castellà). Condenado Fanzine. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ Puig Sedano, Xavier. «Setze grups de punk català que potser no coneixes». Els Temps de les Arts, 08-11-2023. [Consulta: 27 gener 2024].
# Teatre de Marionetes de Letònia

El Teatre de Marionetes de Letònia (en letó, Latvijas Leļļu teātris), és un teatre de marionetes a Letònia, i està ubicat a la ciutat de Riga, capital del país. Va ser fundat l'any 1944. A més a més d'oferir espectacles per als nens, també ho fa per al públic adult. Dintre de l'establiment es troben els tallers de construcció de titelles.

## Referències

* ↑ «Aristokrātiska teātra leļļu izstāde.» (en letó). kulturaskanons.lv, 2014. [Consulta: 9 març 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Mare Nostrum

«Mare Nostrum» té aquests significats:
* Mare Nostrum (regió històrica), regió històrica de la mediterrània al temps de l'antiga Roma
* Mare Nostrum (editorial), editorial de llibres
* Mare Nostrum (programa), programa de televisió
* Mare Nostrum (Xaloc), colla sardanista pertanyent al grup sardanista Xaloc
* Esbart Mare Nostrum, entitat del Districte de Sant Andreu de Barcelona
* MareNostrum, supercomputador
* Banc Mare Nostrum, grup bancari amb seu a Madrid
# Vincenzo Gioberti

Vincenzo Gioberti (1801-1853) fou un filòsof i polític de gran influència per a la unificació italiana. Ordenat sacerdot, escrigué diversos tractats demanant l'alliberament d'Itàlia de potències estrangeres, al mateix temps que clamava per una major autoritat papal. Aquesta posició li valgué una condemna a l'exili, temps que aprofità per aprofundir en el coneixement de la filosofia.
Afirmà que només hi ha un ésser que té essència, Déu, creat ex nihilo, mentre que els altres éssers creats per aquesta divinitat tenen solament existència, un pensament que ha estat anomenat ontologisme i que actualitzà el pensament clàssic grec sobre la natura dels cossos i de les idees. El Déu que col·locà al capdamunt de la seva jerarquia d'éssers és el déu catòlic, i d'aquí deduí que la religió havia de tenir un paper central a la vida, com a força de civilització (per això el Papa havia d'assumir el màxim poder terrenal, com a representant humà de la divinitat).
L'home és la criatura que té com a missió participar de la creació, sempre en una posició subordinada. Per aquest motiu la seva vida ha de lligar fe i acció al món, de tal manera que els seus actes contribueixin de manera positiva a l'obra divina. La simple especulació, incloent la filosòfica, no té sentit si no es transforma en aquesta acció vital.
Per les seves idees polítiques assumí càrrecs com a ministre i ambaixador, on intentà plasmar les seves tesis d'uns estats italians sota l'autoritat papal i amb un ideal moral catòlic. Posteriorment atorgà al Piemont el lideratge teòric d'aquests països italians.

## Vegeu també

* Cristoforo Negri
# L'increïble viatge del faquir

L'increïble viatge del faquir o De l'Índia a París dins d'un armari d'Ikea (títol original en anglès, The Extraordinary Journey of the Fakir) és una pel·lícula de comèdia d'aventures del 2018 dirigida per Ken Scott i escrita per Scott, Romain Puértolas i Luc Bossi. Està basat en la novel·la francesa L'increïble viatge del faquir que va quedar atrapat en un armari d'Ikea del mateix Puértolas. La pel·lícula és protagonitzada per Dhanush en el paper principal, amb Bérénice Bejo, Erin Moriarty, Barkhad Abdi, Gérard Jugnot i Ben Miller com a repartiment secundari. La premissa del film segueix un mag de carrer de Bombai que s'embarca en un viatge global per trobar el seu pare. La pel·lícula es va rodar a l'Índia, Bèlgica, França i Itàlia. S'ha doblat i subtitulat al català central amb el nom de L'increïble viatge del faquir; i s'ha doblat al valencià per a À Punt amb el títol de De l'Índia a París dins d'un armari d'Ikea.
La pel·lícula es va estrenar a França el 30 de maig de 2018 i a l'Índia, als Estats Units, al Canadà, Singapur i Malàisia el 21 de juny de 2019. Es va estrenar alhora en vuit idiomes diferents; anglès, francès, hindi, tàmil, telugu, malaiàlam, italià i kanarès.

## Referències

* 1 2 «L'increïble viatge del faquir». Goita què fan, ara!. [Consulta: 5 agost 2024].
* 1 2 «De l'Índia a París dins d'un armari d'Ikea». À Punt, 06-08-2024. [Consulta: 8 agost 2024].
* ↑ Robinson, Will (25 January 2016). «Uma Thurman, Alexandra Daddario cast in Marjane Satrapi film Extraordinary Journey of the Fakir». Entertainment Weekly. Arxivat de l'original el 21 June 2019.
* ↑ «The Extraordinary Journey Of The Fakir poster: Dhanush's look from Hollywood debut released» (en anglès). Firstpost, 02-11-2017.
* ↑ L'increïble viatge del faquir a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Tamil version of Dhanush's 'The Extraordinary Journey of The Fakir' to release in July – Times of India». The Times of India. Arxivat de l'original el 29 October 2018. [Consulta: 9 abril 2019].
* 1 2 «After garnering rave reviews worldwide, Dhanush to launch Indian trailer of 'The Extraordinary Journey of the Fakir'». The Times of India, 03-06-2019. Arxivat de l'original el 3 June 2019. [Consulta: 6 juny 2019].
* ↑ «Ken Scott's 'The Extraordinary Journey of the Fakir' Lures Flurry of Buyers (EXCLUSIVE)» (en anglès). , 01-11-2017.
# Santi Domenico e Sisto

Santi Domenico e Sisto és una església de Roma seu del títol cardenalici des de 2003. Es troba a Largo Angelicum al Quirinal i està dedicada a Sant Domènec i Sant Sixt. Forma part del rione de Monti.

## Història

La primera església en aquest lloc es va anomenar Santa Maria Magnanapoli i es va construir abans del segle xi. Pertanyia a l'orde de les monges dominiques del convent de Sant Sixt a les Termes de Caracal·la (anomenat San Sisto Vecchio).
L'església actual es va construir a instàncies del papa Pius V, ell mateix dominicà. Les obres de construcció es van iniciar el 1569 i el 1575 es van iniciar les del convent. El plànol original era una obra de Giacomo della Porta, tot i que el llarg període de construcció (les obres només es van acabar el 1663) també va emprar altres arquitectes. La part inferior va ser dissenyada per Nicola Torriani i la part superior per Torriani o Vincenzo della Greca. Sens dubte, Della Greca va construir la façana barroca de travertí el 1646, amb el seu germà Felice, però la doble escala del 1654 és atribuïda a Orazio Torriani. A la façana s'insereixen quatre estàtues: les dues estàtues inferiors representen Sant Tomàs d'Aquino i Sant Pere de Verona i són de Carlo Maderno, mentre que les dues estàtues superiors representen Sant Domènec i el Papa Sixt II i són de Marcantonio Canini.
Gian Lorenzo Bernini va dissenyar l'altar major, la primera capella al costat sud, l'altar d'aquesta capella i el grup d'escultures Noli me tangere per a aquesta capella el 1649 (no va ser ell qui va esculpir físicament sinó el seu alumne Antonio Raggi) .
El fresc del sostre, L'apoteosi de Sant Domènec, va ser pintat el 1674 per Domenico Maria Canuti, amb trompe-l'œil creat per Enrico Haffner.

## El títol cardenalici

Santi Domenico e Sisto és una diaconia establerta pel papa Joan Pau II el 2003. Els cardenals tenen el títol de Cardenal diaca.
* Georges Cottier, (21 d'octubre de 2003 – 12 de juny de 2014) i amb títol pro hac vice (12 de juny de 2014 - 31 de març de 2016, mort)
* José Tolentino Mendonça, des del 5 d'octubre de 2019

## Referències

* ↑ «Santi Domenico e Sisto». catholic-hierarchy.org. [Consulta: 21 desembre 2019].

## Bibliografia

* Mariano Armellini Le chiese di Roma dal secolo IV al XIX, Roma 1891, p. 181
# Tyrannochthonius satan

Tyrannochthonius satan és una espècie d'aràcnid de l'ordre Pseudoscorpionida de la família Chthoniidae. Fou descoberta per William B. Muchmore l'any 1996.

## Distribució geogràfica

Es troba a Alabama (Estats Units).

## Referències

* ↑ Catalogue of life
* ↑ «Web archive.org». Arxivat de l'original el 2014-10-13. [Consulta: 3 octubre 2016].

## Bibliografia

* Muchmore, 1996 : The genus Tyrannochthonius in the eastern United States (Pseudoscorpionida: Chthoniidae). Part II. More recently discovered species. Insecta Mundi, vol. 10, p. 153-168 (text sencer).
# Modificació posttraduccional

La modificació post-traduccional (en anglès: Post-translational modification, (PTM)) d'una proteïna és un canvi químic que hi ocorre després de la seva síntesi proteica o translació. Les modificacions posttraduccionals s'esdevenen mitjançant canvis químics dels aminoàcids que constitueixen les proteïnes i poden ser de molts tipus.

## Modificacions que afegeixen grups funcionals

* Acilació
* Fosforilació
* Metilació
* Hidroxilació
* Glucosilació
* Sulfonilació
* Prenilació
* Glicació
* Nitrosilació
* Nitració

## Modificacions que enllacen proteïnes

* Sumoilació
* Ubiquitinació: addició de la proteïna ubiquitina a proteïnes diana
# Grog

El grog és una beguda feta amb aigua calenta ensucrada, barrejada amb un licor, habitualment rom, però també kirsch, conyac o d'altres. Pot contenir aromatitzants, per exemple llimona.

## Ingredients i elaboració

Ingredients de la beguda moderna i que difereixen de la que fou popularitzada originàriament a l'English Royal Navy de 1740:
* Rom negre
* Una cullerada de sucre
* Suc de llima
* Una branca de canyella
* Aigua bullent
Es barregen els ingredients i s'hi afegeix aigua bullent fins a omplir el got.

## Història

Fou usada per la marina britànica com a forma de reduir el consum de rom per part dels mariners, i perquè els soldats que havien de combatre a la mar es mantinguessin prou conscients per a enfrontar-se als temibles combats; va romandre com a part de la ració diària de menjar fins a 1970. De fet, l'etimologia de l'adjectiu grogui (de groggie), situa la paraula en la definició de l'estat en el qual restaven els qui abusaven del grog.
El grog com a beguda espirituosa ha influït en jocs d'ordinador com "The Secret of Monkey Island" on els pirates del videojoc estaven força acostumats a prendre'n. També és un dels elements amb els quals es pot comerciar entre skylands al joc en línia MMORPG Skyrates. És un bé relativament difícil de trobar i, per tant, molt preuat.

## Vegeu també

* Glögg
* Gastronomia del Regne Unit

## Referències

* ↑ «Cocktail Recipe: Grog» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-03-10. [Consulta: 19 març 2015].

## Enllaços externs

* Cabo Verde - Cap Verd: el grog (2) (català)
* The Contemplator's Short History of Grog (anglès)
# Teatre de Megalòpolis

El teatre de Megalòpolis és un teatre grec situat a l'antiga ciutat de Megalòpolis, a la regió d'Arcàdia, a tres quilòmetres de la ciutat moderna. Segons Pausànies, era el teatre més gran de l'antiga Grècia. Fou construït per Policlet el Jove poc després de la fundació de la ciutat el 371 aC.
La càvea té un diàmetre de 145 metres, i l'orquestra en fa 30. A la part inferior tenia vint fileres de seients, mentre que la part superior en tenia 17, cosa que permetia una capacitat d'uns 18.000 espectadors. Un pont sobre l'Helissont el connectava amb la ciutat. Pausànies diu que dins el teatre hi havia una font.
Tot i que al segle xix encara romania visible, la major part del teatre no fou excavat fins al 1890 per la English School of Archaeology, que va revelar l'orquestra i les fileres inferiors. No obstant això, les excavacions avui en dia continuen, principalment en les zones adjacents al teatre i relacionades amb la resta de la ciutat antiga, com ara l'àgora de la ciutat i el buleuteri de la Lliga Arcàdia. Ha estat restaurat recentment.

## Referències

* ↑ Pausànies, Descripció de Grècia, VIII 32.1.
* 1 2 «Αρχαίο Θέατρο Μεγαλόπολης». Δήμος Μεγαλόπολης. Arxivat de l'original el 17 de gener 2021. [Consulta: 4 febrer 2021].
* 1 2 Smith, William. «Megalópolis». A: Dictionary of Greek and Roman Geography, 1854 [Consulta: 4 febrer 2021].
# Vitali Karaiev

Vitali Sergueievitx Karaiev (en rus: Вита́лий Серге́евич Кара́ев) va ser alcalde de Vladikavkaz, capital d'Ossètia del Nord, entre febrer i novembre de 2008. Va morir assassinat el 26 de novembre de 2008.
Nascut a Chermen el 1962, Karaiev es va graduar en Economia a la Universitat Estatal d'Ossètia del Nord. Va ser assassinat pel tret d'un franctirador quan anava a entrar al seu cotxe, per anar cap a la feina.
L'any 2011 Aleksandr Djussoiev va ser condemnat a 19 anys i sis mesos de presó per l'assassinat de Karaiev. Posteriorment, l'any 2012, es va condemnar a cadena perpetua Oleg Gagiev com a màxim responsable d'una organització criminal que estaria darrera de nombrosos assassinats, entre els quals el de Karaiev.

## Referències

* ↑ «Maten l'alcalde de la capital d'Ossètia del Nord». El Punt Avui, 26-11-2008 [Consulta: 29 agost 2020].
* ↑ Schwirtz, Michael «Mayor Killed in North Ossetia Capital» (en anglès). The New York Times, 26-11-2008 [Consulta: 29 agost 2020].
* ↑ «Обвиняемый в убийстве мэра Владикавказа осужден на 19 с половиной лет» (en rus). RIA Novosti, 11-08-2011 [Consulta: 29 agost 2020].
* ↑ «In Rostov-on-Don, Oleg Gagiev, organizer of resonant murders, sentenced to life imprisonment» (en anglès). Caucasian Knot, 13-03-2012 [Consulta: 29 agost 2020].
# Kempnyia goiana

Kempnyia goiana és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Brasil (Goiás).

## Referències

* ↑ Klapálek, 1914. Cas. ces. Spol. ent. 11:60, 68.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bispo & Froehlich, 2004. Aquatic Insects 26(3-4):5.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Froehlich, Claudio Gilberto, 2010. Catalogue of Neotropical Plecoptera. Illiesia, 6(12):118-205. «PDF».

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Sappington

Sappington és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 7.287 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sappington tenia 7.287 habitants, 3.403 habitatges, i 2.038 famílies. La densitat de població era de 1.099 habitants per km².
Dels 3.403 habitatges en un 21,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,3% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 40,1% no eren unitats familiars. En el 36,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,5% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 23,3% entre 25 i 44, un 25,6% de 45 a 60 i un 25,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.117 $ i la renda mediana per família de 57.897 $. Els homes tenien una renda mediana de 43.565 $ mentre que les dones 30.906 $. La renda per capita de la població era de 26.727 $. Entorn del 2,1% de les famílies i el 2,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sappington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sappington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Túnel número 20

Túnel número 20 és un curtmetratge documental espanyol dirigit el 2002 pel periodista madrileny de l'Agencia EFE Ramón de Fontecha en el que rescata l'accident ferroviari de Torre del Bierzo del 1944 al túnel número 20, en el que tot i que hi van morir unes 500 persones fou silenciat per la dictadura franquista.

## Producció

En la elaboració va utilitzar dos anys i 27 hores de rodatge. En la recreació es va utilitzar la màquina de vapor Mikado, declarada Bé d'Interès Cultural i que pertany a l'Associació d'Amics del Ferrocarril de Lleó. Segons Fontecha, el curtmetratge:
| « | és un intent de rehabilitar la memòria de morts i supervivents i de rescatar aquest capítol de la història ferroviària d'Espanya. | » |

## Sinopsi

El fil conductor de la història són els records d'una dona supervivent que torna al lloc dels fets. El 2 de gener de 1944, l'exprés correu número 421, compost per 12 vagons i centenars de passatgers, va sortir de Madrid en direcció a La Corunya. Al matí del dia 3, en el túnel número 20, en la rodalia de Torre del Bierzo (Lleó), a més de 360 quilòmetres de Madrid, va xocar amb un tren de mercaderies carregat de carbó i amb una màquina de maniobres que va calcinar part del comboi dins del túnel. Les autoritats van donar una xifra oficial de 57 morts, encara que estudis posteriors augmentaren la xifra fins a 500. Supervivents i familiars van revivint les escenes prèvies al sinistre, mentre que tècnics ferroviaris expliquen les causes i les seves conseqüències.

## Premis

Fou presentada a la 47a edició de la Seminci. Fou guardonada amb el Goya al millor curtmetratge documental (2003).

## Referències

* ↑ Un corto rescata del olvido un trágico accidente de tren ocultado por el franquismo, El País, 6 de gener de 2003
* ↑ Goya para «Tunel nº 20», el corto del accidente de Torre, Diario de León, 2 de febrer de 2003
* ↑ 'Túnel número 20' rememora un accidente de tren del año 1944, El Periódico, 5 de gener de 2003
* ↑ 70 años del accidente de Torre de El Bierzo
* ↑ Túnel número 20 al web dels Premis Goya

## Enllaços externs

* Túnel número 20 a YouTube
# Modificació posttranscripcional

Les modificacions posttranscripcionals són el conjunt de processos biològics que es produeixen en l'ARNm després del procés de transcripció. En són exemples el càping, la poliadenilació i l'empalmament.
Per mitjà d'aquestes modificacions es fa possible incrementar l'estabilitat de l'ARN, extraient els introns (regions d'ARN no codificants), sent la destrucció previnguda per les exonucleases.
Les modificacions posttranscripcionals només es donen en els eucariotes, en què la transcripció està separada físicament de la traducció. En els procariotes, la traducció simultània continua donant ARNm com a resultat, i no hi ha introns.
# Hananí

Hananí (en hebreu חנני) va ser un vident i profeta hebreu, pare del també profeta Jehú, que va viure cap al segle ix aC.
Cap a l'any 875 aC va amonestar durament el rei Asà de Judà perquè havia intentat una aliança amb Ben-Jadad, rei d'Aram per enfrontar-se al rei d'Israel Baixà, abans de posar la seva confiança amb Jehovà que li hauria portat la pau i la victòria. El seu atac al rei li va valdre la presó.

## Referències

* ↑ 1 Reis 16, 1 i 7
* ↑ 2 Cròniques 16, 10
* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 177. ISBN 8481641618.
# Maria i jo (pel·lícula)

Maria i jo (originalment en castellà, María y yo) és un llargmetratge documental que s'endinsa en l'autisme a través d'un cas concret: el del dibuixant Miguel Gallardo i la seva filla Maria, de 14 anys. La pel·lícula serveix d'adaptació cinematogràfica pel còmic homònim, el qual fou nominat als premis a la millor obra i millor guió del Saló Internacional del Còmic de Barcelona de 2008 i guardonat amb el Premi Nacional del Còmic de Catalunya. Està protagonitzada pel mateix Gallardo i dirigida pel debutant Félix Fernández de Castro. El dia a dia dels protagonistes, amb les seves petites alegries i els seus problemes de convivència, es mostra a l'espectador amb naturalitat, intentant aportar una mirada diferent sobre la discapacitat de la jove.

## Argument

María viu amb la seva mare, Mary, a les Canàries, a 3.000 km de Barcelona, on viu Miguel Gallardo. De vegades, se'n van els dos junts de vacances a passar una setmana en un ressort del Sud de Gran Canària, un escenari un punt inhabitual que no sol acollir entre els seus hostes a un pare sol amb una filla de catorze anys que pateix autisme. Aquesta és la història d'un d'aquests viatges, i sobre tot un relat original i ple d'humor, ironia i sinceritat sobre com conviure amb una discapacitat. Els dibuixos s'han convertit en un bon mitjà de comunicació per a ambdós, però els problemes de convivència són de vegades inevitables.

## Guardons

* Premi a la millor opera prima al Festival de Cine de Tarragona (2010)
* Nominada al millor documental als III Premis Gaudí (2011)

## Vegeu també

* Maria i jo (2007). Còmic en el qual es basa el documental.

## Referències

* ↑ «"El documental" homenatja el dibuixant Miguel Gallardo amb l'emissió de "Maria i jo"». CCMA, 09-03-2022. [Consulta: 9 març 2022].
* ↑ María y yo, a Astiberri Ediciones Arxivat 2010-11-27 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ «'María y yo' de Fernández de Castro guanya el concurs Opera Prima Internacional del festival REC Tarragona.». Avui, 01-05-2010. [Consulta: 23 gener 2011].
* ↑ Nominats als III Premis Gaudí, al web de l'Acadèmia del Cinema Català PDF

## Enllaços externs

* María y yo a 20 minutos (castellà)
# Kochanovce (Humenné)

* No s'ha de confondre amb Kochanovce (Bardejov).
Kochanovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1543.
# Saprolegnia parasitica

Saprolegnia parasitica és un oomicet patogen que ataca a diverses varietats de peixos, amfibis i crustacis importants per mantenir l'ecosistema aquàtic. A més a més, aquest patogen causa pèrdues econòmiques molt importants a nivell mundial, ja que el salmó, la truita i alguns siluriformes són susceptibles a ser infestats per aquest. Això és un problema greu per les piscifactories, ja que aquestes espècies tenen importància comercial i són objecte de cria.

## Referències

* 1 2 3 West, Pieter van «Saprolegnia parasitica, an oomycete pathogen with a fishy appetite: new challenges for an old problem». Mycologist, 20, 3, 01-08-2006. ISSN: 0269-915X [Consulta: 11 març 2013].