OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Daniel Fernando Fagiani

Daniel Fernando Fagiani (Pujato, província de Santa Fe, 22 de gener de 1974) és un exfutbolista argentí, que jugava de defensa.

## Trajectòria

En el seu país va destacar a les files del Newell's Old Boys i de Boca Juniors. El 1999 marxa al continent europeu al fitxar pel València CF, on tan sols apareix en 8 partits.
La temporada 00/01 recala a l'Atlètic de Madrid, en aquell temps a Segona Divisió, i amb els matalassers disputaria 22 partits.
Després d'una breu estada al seu país per militar en San Lorenzo i en Gimnasia y Esgrima, el 2002 retorna a la Segona Divisió espanyola per recalar al CD Numancia, on seria titular dos anys abans de marxar al CD Tenerife, on romandria altres dues temporades, fins a penjar les botes el 2006 i tornar a l'Argentina.

## Enllaços externs

* Fitxa de Fagiani
# Daniel Fernández Crespo

Daniel Fernández Crespo (Libertad, Departament de San José, 28 d'abril de 1901 - 28 de juliol de 1964) fou un mestre i polític uruguaià, president constitucional del Consell Nacional de Govern entre l'1 de març de 1963 i l'1 de març de 1964.

## Biografia

De professió mestre, va exercir la docència des de 1921 fins a 1932, any en el qual va ingressar per primera vegada al Parlament. Va integrar el Partit Nacional, en el que militava des de la seva joventut.
Des del seu ingrés al parlament i fins a la seva mort, va ser portat pel vot popular a ocupar en forma successiva i ininterrompuda tots els càrrecs electius establerts per la Constitució uruguaiana: diputat, senador, Intendent Municipal de Montevideo, Conseller Nacional de Govern per la minoria i finalment portat a la presidència del Consell Nacional de Govern en les eleccions de l'any 1962.
Fruit de la seva tasca de legislador llarga i fructífera, van néixer nombroses lleis que en el seu moment van plasmar una expressió d'avançada i progrés en matèria laboral, tals com la Llei d'Assegurances d'Accidents de Treball, jubilació de la dona, lleis sobre Borsa de Treball i subsidis per desocupació per a diferents activitats, jornades especials per a la indústria insalubra, etc.
Des del Poder Executiu, va buscar respostes per als grans problemes que enfrontava l'Uruguai, presentant projectes tals com al tendent a la reforma de les estructures agràries, o el destinat a millorar i augmentar la productivitat mitjançant la participació d'obrers i empleats en les utilitats de les empreses.
D'origen humil, va arribar al final de la seva vida en les mateixes condicions amb què havia ingressat a l'activitat política, sense fortuna econòmica però envoltat per l'afecte dels seus correligionaris i el respecte dels seus adversaris.
Fora de l'àmbit polític, va ser secretari i vicepresident honorari de l'Associació Uruguaiana de Futbol (en castellà, "Asociación Uruguaya de Fútbol"), participant en esdeveniments a l'estranger.
El 8 de novembre de 2000, s'aprova una llei perquè una escola en el departament de San José, d'on era oriünd Fernández Crespo, porti el seu nom com a homenatge a la seva memòria.

## Referències

* ↑ Projecte de Llei. Novembre de 2000 Arxivat 2007-09-26 a Wayback Machine. Parlament de l'Uruguai

## Vegeu també

* Eleccions generals de l'Uruguai de 1954.

## Enllaços externs

* Presidència de l'Uruguai Arxivat 2011-02-24 a Wayback Machine. (castellà)
* Discurs presidencial de Daniel Fernández Crespo en assumir el càrrec l'1 de març de 1963 Arxivat 2012-05-21 a Wayback Machine. (castellà)
# Daniel Gabriel Fahrenheit

Daniel Gabriel Fahrenheit (Gdańsk, 14 o 24 de maig del 1686 - La Haia, comtat d'Holanda, 16 de setembre del 1736) fou un físic, enginyer i bufador de vidre alemany que és conegut per la invenció del termòmetre d'alcohol (1709), el termòmetre de mercuri (1714) i pel desenvolupament d'una escala per a la mesura de temperatures.

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Fahrenheit, Gabriel Daniel». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 136. ISBN 8429270043.
* ↑ Lommel, Eugen. «Fahrenheit, Gabriel Daniel». A: Allgemeine Deutsche Biographie (en alemany). volum 6. Historische Kommission bei der Bayerischen Akademie der Wissenschaften, 1877, p. 535.

## Vegeu també

* Fahrenheit (desambiguació)
# Cyclocheilichthys apogon

Cyclocheilichthys apogon és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Myanmar a Indonèsia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Lao PDR.161 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma. 265 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cyclocheilichthys armatus

Cyclocheilichthys armatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 23 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les conques dels rius Mekong, Chao Phraya i Xe Bangfai. També present a Malàisia, Indonèsia i les Filipines.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Lao PDR.161 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roberts, T.R., 1989. The freshwater fishes of Western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Mem. Calif. Acad. Sci. 14:210 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# David Malet Armstrong

David Malet Armstrong (nascut el 8 de juliol de 1926), és un filòsof australià. La filosofia d'Armstrong és àmpliament naturalista. El punt de vista d'Armstrong del coneixement és que les condicions del coneixement estan satisfetes quan es té una creença vertadera justificada que arriba a través d'un procés fiable, és a dir, la creença és causada per algun factor en el món extern (d'aquí el nom d'externalitat). Armstrong fa servir l'analogia d'un termòmetre: com un termòmetre pot reflectir els canvis de la temperatura del medi ambient que es troba, de la mateixa manera la creença d'un es forma de manera fiable. La connexió entre el coneixement i el món exterior, d'Armstrong, és una relació nomològica (és a dir, una llei de la relació de la natura). Aquí, la visió d'Armstrong és molt similar a la de Alvin Goldman i Robert Nozick El desenvolupament de la filosofia d'Armstrong ha estat fortament influenciat per John Anderson.

## Llibres principals

* Berkeley's Theory of Vision: A Critical Examination of Bishop Berkeley's Essay towards a New Theory of Vision. Melbourne: Melbourne University Press, 1960.
* Bodily Sensations. London: Routledge & K. Paul, 1962.
* Perception and the Physical World. London: Routledge & K. Paul, 1961. ISBN 0-7100-3603-5
* A Materialist Theory of the Mind. London: Routledge & K. Paul, 1968. ISBN 0-415-10031-3
* Belief, Truth and Knowledge. London: Cambridge University Press, 1973, ISBN 0-521-08706-6
* Universals and Scientific Realism. Cambridge: Cambridge University Press, 1978. ISBN 0-521-21741-5
* The Nature of Mind and Other Essays. Cornell University Press (1981). ISBN 0801413532
* What is a Law of Nature? Cambridge: Cambridge University Press, 1983. ISBN 0-521-25343-8
* A Combinatorial Theory of Possibility. Cambridge: Cambridge University Press, 1989. ISBN 0-521-37427-8
* Universals: An Opinionated Introduction. Boulder, CO: Westview Press, 1989. ISBN 0-8133-0772-4
* A World of States of Affairs. Cambridge: Cambridge University Press, 1997. ISBN 0-521-58064-1
* The Mind-Body Problem: An Opinionated Introduction. Boulder, CO: Westview Press, 1999. ISBN 0-8133-9056-7
* Truth and Truthmakers. Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-83832-0
* Sketch for a Systematic Metaphysics. Oxford University Press, 2010. ISBN 0199590613

## Referències

* Article a l'Enciclopèdia Britànica
* David M. Armstrong
# Dedemsvaart

Dedemsvaart és una població del municipi de Hardenberg a la província d'Overijssel, al centre-est dels Països Baixos. L'1 de gener del 2021 tenia 12.840 habitants. El nom del poble ve del canal Dedemsvaart.

## Referències

* ↑ «Kerncijfers wijken en buurten 2021» (en neerlandès). Oficina Central d'Estadística, 06-08-2021. [Consulta: 8 agost 2022].
# Darrun Hilliard

Darrun Hilliard II (nascut el 13 d'abril de 1993 a Bethlehem, Pennsilvània) és un jugador de bàsquet nord-americà que pertany a la plantilla dels San Antonio Spurs de l'NBA. Amb 1,98 metres d'alçada, juga en les posicions d'escorta o aler.

## Enllaços externs

* Estadístiques de Darrun Hilliard a Basketball-Reference.com (anglès)
* Fitxa universitària a villanova.com Arxivat 2015-09-18 a Wayback Machine. (anglès)
# De València a Nova York en les ales d'un parot

De València a Nova York en les ales d'un parot va ser un cadafal que l'artista faller Carles Cortina va plantar a la Plaça de Marià Benlliure en 1928, que va obtenir el primer premi de la màxima categoria. És considerada una de les primeres grans falles de la història, i una pionera de les falles monumentals.

## Explicació de la falla

En 1927 es va posar en marxa el tren faller, una iniciativa (junt a un barco faller) que, juntament a una major cobertura periodística de la festa i l'ampliació, per part del Comité Central Faller, dels dies festius d'un a tres, va fer que el públic que anava a València a visitar les falles augmentara considerablement. La falla de Cortina parodiava este tren, plantant com a remat un parotet de catorze metres de llarg amb un tramvia enganxat avall.
Conforme s'explicava al llibret, se suposava que el parot havia aconseguit aquella mida després que els fallers li hagueren obert la gana donant-li licor d'herbes, i l'havien alimentat amb arròs al forn, xulles i vi. Després, li havien enganxat el tramvia perrera (un tramvia real dels que circulava per la ciutat, reproduït fidelment) per a utilitzar-lo de cabina de viatgers per a fer vols transatlàntics des de València a Nova York. Entre els passatgers hi havia figures representant diferents sectors socials, incloent-hi dos empresaris anomenats Rey de las Escobas i Bomba L'Oliér, i una atractiva aviadora anomenada Miss Menga. La gràcia del llibret li va fer rebre un esment d'honor al concurs de Lo Rat Penat.
El recurs dels vols transatlàntics també es deu a l'actualitat, aleshores, d'este tipus de vols amb els casos de Lindbergh o Ramon Franco.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 De València a Nova York... a Distrito Fallas [Consulta: 2 d'abril de 2014]
* ↑ «Carlos Cortina Beltrán, 1875-1949». Cendra Digital, 16-11-2009.
* 1 2 3 Font Barona, José Luis. «Un tramvia anomenat desig (el simbolisme de les falles tramviàries)». llibret de la Falla Doctor Manuel Candela-Beatriu Tortosa, 2005.
# Der Parfumeur

Der Parfumeur és una pel·lícula alemanya del 2022 dirigida per Nils Willbrandt i basada en la novel·la homònima de Patrick Süskind. S'ha subtitulat al català.

## Trama

Per recuperar el sentit de l'olfacte i l'afecte de l'amant, una inspectora s'alia amb un perfumista que utilitza mètodes letals per crear l'aroma perfecta.

## Distribució

La pel·lícula es va estrenar a la plataforma Netflix el 21 de setembre de 2022.

## Referències

* ↑ «El perfumista, actores y personajes: quién es quién en la película de Netflix The Perfumier | MAG» (en castellà). El Comercio Perú, 24-09-2022. [Consulta: 29 setembre 2024].
* ↑ «Der Parfumeur». Goita què fan, ara!. [Consulta: 29 setembre 2024].
* ↑ Meek, Lori. «The Perfumier Review - A Nonsensical and Boring Addition to an Intriguing Concept» (en anglès britànic), 22-09-2022. [Consulta: 29 setembre 2024].
* ↑ «'The Perfumier' Netflix Review: Stream It or Skip It?» (en anglès). [Consulta: 29 setembre 2024].
* ↑ Adelgaard, Karina. «The Perfumier (2022) – Review | Netflix Thriller» (en anglès), 21-09-2022. [Consulta: 29 setembre 2024].
# Desmond Hoyte

Desmond Hoyte (Georgetown, Guyana, 9 de març de 1929 - Georgetown, 22 de desembre de 2002) metge i polític, president de Guyana (1985-1992).
Va ingressar al parlament com a membre del Partit del Congrés Nacional del Poble (PNC) el 1968 i va ser designat ministre d'assumptes interns el 1969, traslladant-se a les finances el 1970, els treballs i les comunicacions el 1972, i desenvolupament econòmic el 1974. Després de l'elecció de desembre de 1980 va passar a ser un dels cinc vicepresidents, amb la responsabilitat del planejament econòmic, de finances i del desenvolupament regional. L'agost de 1984 el van fer primer vicepresident i primer ministre. La mort sobtada del president Forbes Burnham el 6 d'agost de 1985, el va portar a la presidència del país, a un moment quan Guyana experimentava una crisi econòmica i social perllongada. Responent a les crítiques d'eleccions anteriors com a fraudulentes, va convenir certes reformes. No obstant això, la conducta de l'elecció, que va tornar a donar al PNC la primera majoria, va ser criticada extensament per les irregularitats. Al període de 1990 al 1992 va ser Ministre d'Afers exteriors. Les eleccions de 1992 van ser guanyades pel Partit Progressista del Poble. Hoyte va continuar com a líder del PNC fins a la seva mort.
Després de la mort del president Forbes Burnham el 6 d'agost de 1985 van fer que el president del Partit Progressista del Poble, Desmond Hoyte es fes del poder de Guyana, paper que exerciria fins a les eleccions de 1992.

## Referències

* ↑ http://www.nytimes.com/2002/12/29/world/desmond-hoyte-73-former-president-of-guyana-dies.html
# Desacceleració voluntària

La desacceleració voluntària(en anglès downshifting) és un comportament social o tendència en la qual els individus viuen vides més simples per escapar del materialisme obsessiu i reduir la tensió, l'estrès i els trastorns psicològics que l'acompanyen. Es posa l'accent a trobar un equilibri millor entre l'oci i el treball, i centra els objectius de la vida en la realització personal i la construcció de relacions en lloc del consumisme i l'èxit econòmic.

## Valors i motius

Extracte del Manifest de Downshifting escrit per Tracy Smith:
   Els diners - Estem envoltats per la cultura del crèdit del "Compri ara, pagui després" i hem oblidat el valor dels nostres ingressos reals. Com més diners gastem, més temps hem de treballar per pagar-ho. Recorda - Les millors coses en la vida són gratis. Torna a aprendre el valor dels diners i viu amb el que guanya.
   Temps - Quin sentit té posseir una fortuna, si no tenim temps per gastar-la? Recorda - El regal més important és el temps. Gaudeix de més temps amb les persones més importants de la teva vida.
Alentir el ritme de la vida i passar el temps de manera significativa minimitzant l'ús dels diners són els valors principals del moviment. Un altre principi important és gaudir de temps lliure en companyia d'uns altres, especialment sers estimats, evitant l'egoisme i l'aïllament de la societat postmoderna.
Les principals motivacions per canviar de velocitat són guanyar temps lliure, escapar del treball i dels béns innecessaris que acumulem.
En la pràctica implica una varietat de canvis de comportament i estil de vida. La majoria d'aquestes reduccions són decisions voluntàries, però esdeveniments naturals del cicle vital com la pèrdua d'una ocupació o el naixement d'un nen, que poden conduir al canvi.

## Notes

* ↑ «Desacceleració voluntària». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# Can Colomer (Vallromanes)

* Per a altres significats, vegeu «Turó de Can Colomer».
Can Colomer és una típica masia catalana al sector de Can Palau en terrenys del municipi de Vallromanes (al Vallès Oriental) ben a prop del límit termenal oficial i del nucli de Montornès del Vallès. Aquest edifici conserva tant la masoveria com la residència en un mateix edifici. La teulada és a dues aigües amb un cos central més elevat, també a dues aigües. Queda patent en la façana que hi hagué una elevació de la teulada. Actualment, una molt bona restauració ha deixat la masia, tant a l'exterior com a l'interior, amb la pedra vista. El que havien estat les antigues corts amb els pessebres, els cellers i el pastador amb la pastera han estat conservats perfectament i transformats en sales d'estar, respectant però les antigues distribucions i els murs originals. L'entrada principal de la masia és la de la masoveria, encara que ni portes ni finestres responen a un eix de simetria. Hi ha un rellotge de sol sobre la façana i un pou al davant.

## Notes

* ↑ Text importat de: «Can Colomer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural. Llicència CC-0 [Importat: 27 gener 2016] (Vegeu l'avís legal per a reutilitzacions).
# Canción mixteca

La Canción mixteca (en català «cançó mixteca») és una cançó escrita l'any 1915 pel compositor oaxaqueny José López Alavez. Li ha donat un gran prestigi a escala nacional a l'estat d'Oaxaca, específicament a la Mixteca Oaxaquenya.
En les seves lletres es reflecteix la nostàlgia de marxar i deixar el lloc d'origen, com a resultat del fenomen de migració del qual l'autor va ser part i molts milers de mixtecs d'Oaxaca. Fou composta sota l'arbreda de l'Alameda Hidalgo de la ciutat de Querétaro, on López Alavez recordava amb tristesa la seva entranyable Terra del Sol (àlies de la Mixteca).
El 1918 la Canción mixteca va triomfar en el Primer Concurs de Cançons Mexicanes, convocat pel diari El Universal, també el 1918, al Festival de la Música Mexicana efectuat al parc Alameda Central de la Ciutat de Mèxic, es va presentar al públic al compositor com a triomfador del Primer Concurs de Cançons Mexicanes.
S'ha utilitzat com a introducció per al'execució del jarabe mixteco, i darrerament arran del fenomen de rescat cultural mixtec (promogut per la mateixa ciutadania), s'empra per a esdeveniments oficials i de gran magnitud, atès que el jarabe mixteco i la Cançó mixteca representen el patrimoni cultural de Huajuapan.
Va ser elevada a la categoria d'Himne Mixtec al municipi de Huajuapan, per iniciativa del regidor Elías Torres Ramírez, com a homenatge post mortem a José López Alavez, segons Decret municipal dictat per l'Honorable Ajuntament en la sessió ordinària del 20 d'abril del 1998 i publicat al Periódico oficial de l'Estat d'Oaxaca el 6 de juny del mateix any.
La instrumentació de la Canción mixteca és per a bandes municipals, integrades per instruments de vent fusta i vent metall.

## Lletra

¡Que lejos estoy del suelo donde he nacido!
inmensa nostalgia invade mi pensamiento;
y al verme tan solo y triste cual hoja al viento,
quisiera llorar, quisiera morir de sentimiento.
¡Oh Tierra del Sol! Suspiro por verte
ahora que lejos yo vivo sin luz, sin amor;
y al verme tan solo y triste cual hoja al viento,
quisiera llorar, quisiera morir de sentimiento.

## Referències

* 1 2 Jeffrey H. Cohen. The Culture of Migration in Southern Mexico. University of Texas Press, 2004, p. 2-4.
* ↑ Mary Kay Vaughan, Stephen Lewis. The Eagle and the Virgin: Nation and Cultural Revolution in Mexico, 1920–1940. Duke University Press, 2006, p.114.
* ↑ Biografia de José López Alavez a oaxacamio.com
* ↑ CON FESTIVAL EN HUAJUAPAN. INICIA 2015, AÑO DEL CENTENARIO DE LA CANCIÓN MIXTECA

## Enllaços externs

* Canción mixteca interpretada per Patricia Trujano Granados a Youtube
# Cameron (cràter)

Cameron és un petit cràter d'impacte de la Lluna que es troba superposat per l'exterior a la vora nord-nord-oest del cràter Taruntius.
* Localització de Cameron (en el sector nord-nord-oest de Taruntius)
* Fotografia de la missió Apollo 10
* fotografia de la missió Lunar Orbiter 4
Aquesta formació és circular i amb forma de copa, sense característiques distintives particulars. Anteriorment va ser denominat com Taruntius C abans de ser reanomenat per la UAI.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Touissit

Touissit (àrab: تويسيت, Twīsīt; amazic: ⵜⵡⵉⵙⵉⵜ) és un municipi de la província de Jerada, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 3.137 persones.
El districte de Touissit-Bou Beker és el districte minaire més important del nord d'Àfrica del tipus de la vall del Mississipi. Touissit-Bou Beker és força conegut entre els prospectors de minerals pels seus jaciments d'anglesita, cerussita, atzurita, vanadinita i altres minerals.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ S. Makhoukhi et al., 2000, Modelling of an MVT deposit: Touissit-Bou Beker district (eastern Morocco). Journal of Geochemical Exploration Volumes 69-70, June 2000, Pages 109-113. doi:10.1016/S0375-6742(00)00130-8
* ↑ Toussit district a Mindat.org