OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luis Felipe Vivanco

Luis Felipe Vivanco Bergamín (San Lorenzo de El Escorial, 22 d'agost de 1907-Madrid, 21 de novembre de 1975) va ser un arquitecte i poeta espanyol.

## Biografia

Fill d'un jutge, les diferents destinacions del seu pare li porten durant la seva infància a diverses ciutats d'Espanya. En 1915 la família s'estableix en Madrid, ciutat en què Vivanco passà la major part de la seva vida. Va estudiar Primària i Batxillerat en el Col·legi El Pilar i més endavant en l'escola d'Arquitectura de Madrid. En aquests anys universitaris compon una sèrie de poemes avantguardistes que publicarà en 1958 en Memoria de la plata. D'aquesta època també data la seva amistat amb Rafael Alberti i Xavier Zubiri. Després d'acabar Arquitectura en 1932 va seguir també cursos de Filosofia i Lletres. En aquesta Facultat, de la qual també són alumnes Germán Bleiberg i Juan Panero, coneixerà a Luis Rosales.
Va passar una llarga temporada reposant-se de tifus en la Serra de Guadarrama. Va publicar els seus primers treballs en la revista Cruz i Raya del seu oncle José Bergamín, alhora que treballava com a arquitecte amb un altre dels seus oncles, Rafael Bergamín (realitzant part de les cases de la Colònia d'El Aspecto i d'El Viso). Coneix també Pablo Neruda. En esclatar la guerra civil, diverses circumstàncies familiars fan que, malgrat el seu declarat republicanisme, es decanti a favor de Franco i realitzi poesia propagandista. Va ser col·laborador de la revista Escorial (1940), al costat de Luis Rosales, Leopoldo Panero, a qui visitava regularment a la seva casa de Castrillo de las Piedras i Dionisio Ridruejo, tots ells són considerats la generació del 36. En aquesta revista va conrear una poesia intimista, realista, de caràcter mediatiu i transcendent. El 1942, sota l'ègida d'Eugeni d'Ors i Rovira, va ser un dels fundadors a Madrid de l'Acadèmia Breve de Crítica d'Art, i el 1949 va formar part de l'Escola d'Altamira.
En la seva obra, la naturalesa adquireix un valor transcendent que condueix a l'experiència religiosa. A més de la poesia religiosa, uns altres dels seus temes habituals són la família i la vida quotidiana. Tènia un caràcter taciturn i més aviat trist.

## Obra

Algunas de sus obras són:
* Cantos de primavera (1936)
* Tiempo de dolor (1940)
* Continuación de la vida (1949)
* Introducción a la poesía española contemporánea (1957)
* El descampado (1957)
* Memoria de la plata (1958)
* Lecciones para el hijo (1966)
* Moratín y la ilustración mágica (1972)
* Prosas propicias (1972)
* Los Caminos (1975) - Premi de la Crítica de Poesia

## Referències

* ↑ Luis., Marzo, Jorge. Art modern i franquisme : els orígens conservadors de l'avantguarda i de la política artística a l'estat espanyol. 1a ed. Girona: Fundació Espais d'Art Contemporani, 2007, p. 17-18. ISBN 9788493465759.

## Enllaços externs

* Luis Felipe Vivanco a escritores.org
* Luis Felipe Vivanco a biografiasyvidas.com
* Poesies de Luis Felipe Vivanco
# Ca la Manyana

Ca la Manyana és un edifici noucentista del municipi de Sant Julià de Vilatorta (Osona) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici compost per una planta baixa, primer pis i golfes. La seva façana està arrebossada i decorada amb esgrafiats d'imatges del camp. Sobre la porta principal trobem una balconada de ferro. A la façana destaquen algunes obertures rematades amb florons, així com la galeria de petites finestres quadrangulars de les golfes. Actualment, és un hotel restaurant.

## Referències

* 1 2 3 «Ca la Manyana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Bruce Davidson

«Bruce Davidson» té aquests significats:
* Bruce Davidson (fotògraf) (n. 1933), fotògraf estatunidenc
* Bruce Davidson (genet) (n. 1949), genet estatunidenc
# Bruce Bégout

Bruce Bégout (Talence, 1967), filòsof i escriptor francès, és un dels pensadors francesos més reconeguts en l'actualitat, professor de Filosofia de la Universitat Bordeus III. Autor d'un estudi monogràfic sobre Husserl (La genealogía de la lógica), va guanyar rellevància internacional amb la publicació de Zerópolis (Anagrama, 2007), el seu assaig sobre Las Vegas com a simulacre urbà. Des de llavors, la seva obra ha continuat l'anàlisi sistemàtica dels elements que conformen la vida urbana i la quotidianitat amb la publicació de Lugar común: el motel norteamericano (Anagrama, 2008) i De la decència ordinària. Breu assaig sobre una idea fonamental del pensament polític de George Orwell (Edicions de 1984, 2013). Ha publicat també Suburbia. Autour des villes (Éditions Inculte, 2013).

## Referències

* ↑ «Bruce Bégout». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Burquini

El burquini és un banyador que només ensenya la cara, les mans i els peus. S'assembla a un vestit de busseig de neoprè però fet de materials tèxtils.
Va ser creat per l'australiana musulmana d'origen libanès Aheda Zanetti per a la firma Ahiida. La denominació burquini i els equivalents anàlegs en les altres llengües provenen de les marques comercials Burqini i Burkini, mots creuats de burca i biquini. Ha estat descrit com la solució perfecta per al bany públic de les dones musulmanes.
A França, des del 2016, molts governs locals prohibeixen el burquini als banys, platges i piscines públiques, una mesura que roman subjecte de polèmica. Mesura que va ser suspès pel Consell d'Estat de França el 26 d'agost de 2016. A Catalunya certs parcs aquàtics el prohibeixen com ho fan amb altres vestits amples per raons de seguretat només en atraccions on els usuaris llisquen a gran velocitat, com els tobogans, mentrestant queda autoritzat a la resta del parc. Qualsevol altra prohibició, a les platges o a les piscines, vulneraria el dret a la llibertat religiosa recollit per la Constitució.

## Altres tipus de roba en l'islam

* Abaia
* Amira
* Batula
* Boshiya
* Burca
* Gel·laba
* Hijab
* Khimar
* Nicab
* Xador
* Xaila
* Vel

## Referències

* ↑ «Burquini». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Burquini». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Efe «Prohíben el 'burkini' en una piscina pública de París» (en castellà). Público, 12-08-2009.
* ↑ Fàbregas Alegret, Immaculada. «Truncació/truncation». A: M. Teresa Cabré Castellví, Ona Domènech Bagaria, Rosa Estopà Bagot (eds). Mots nous en català / New words in Catalan: Una panoràmica geolectal / A diatopic view (en català, anglès). Amsterdam: John Benjamins Publishing Company, 2014, p. 162. ISBN 9789027269676.
* ↑ «Introducing the 'Burkini'». Reuters, 12-01-2007. Arxivat de l'original el 2008-02-26.
* ↑ Chrisafis, Angelique «French burkini ban row escalates after clothing incident at Nice beach» (en anglès). The Guardian, 25-08-2016. ISSN: 0261-3077.
* ↑ Agence France-Presse «Nice becomes latest French city to impose burkini ban» (en anglès). The Guardian, 19-08-2016. ISSN: 0261-3077.
* ↑ Teruel, Ana «El Consell d'Estat francès suspèn el veto al ‘burkini’». El País, 26-08-2016 [Consulta: 17 desembre 2018].
* ↑ «La prohibició del burquini encén la polèmica a França». Ara, 12-08-2016.
* 1 2 Cosculluela, Ferran; Vilaseró, Manuel «Parcs aquàtics de Catalunya veten el burquini per motius de seguretat». El Periódico, 16-08-2016 [Consulta: 22 desembre 2018].

## Enllaços externs

* «Ahiida» (en anglès). Arxivat de l'original el 2010-02-14. [Consulta: 16 febrer 2010].
# Cal Barrusca

Cal Barrusca era una masia, actualment enrunada, del poble de la Coma, al municipi de la Coma i la Pedra, a la Vall de Lord (Solsonès).

## Referències

* ↑ Aquesta és la denominació que apareix al mapa de l'ICC i al padró municipal. Per contra, no apareix al llibre Masies del Solsonès
# Luigi Illica

Luigi Illica (Castell'Arquato, prop de Piacenza, 9 de maig de 1857 - Colombarone, 16 de desembre de 1919) va ser un famós llibretista italià, que va escriure, sol o en col·laboració amb Giuseppe Giacosa, per a Giacomo Puccini, Alfredo Catalani, Umberto Giordano, Pietro Mascagni i altres importants compositors d'òpera italians. Els seus llibrets van ser adaptats també com a base de diverses de pel·lícules de cinema mut.
Els seus més famosos llibrets d'òpera són els de La Bohème, Tosca i Madama Butterfly per a Puccini, Andrea Chénier, per a Umberto Giordano i La Wally per a Alfredo Catalani. També va contribuir decisivament al llibret de Manon Lescaut per a Puccini, tot i que no sol ser citat com a coautor d'aquesta obra.
La vida personal d'Illica, de vegades sembla de llibret. Per exemple, la raó que en les fotografies aparega només el costat esquerre del seu cap és que va perdre l'orella dreta en un duel per una dona.
Incapaç de suportar la disciplina familiar, molt jove va abandonar els estudis i va tenir una vida molt aventurera. Va viure primer a Milà i posteriorment a Bolonya, on va fundar una revista literària d'inspiració republicana. El 1882 va tornar a Milà, on va publicar el seu primer llibre de prosa i poesia Farfalle, effeti di Luce.
Es va dedicar també al teatre, escrivint diverses comèdies. A partir de 1892 es va concentrar en la tasca d'escriptor de llibrets d'òpera, la majoria de les vegades en estreta col·laboració amb Giacosa. Quan treballaven junts, Giacosa era qui normalment es concentrava en la poesia i el text i Illica s'ocupava més de l'estructura dramàtica, adaptant els textos originals.
Segons sembla, Puccini valorava més la labor de Giacosa que la d'Illica, no acceptant que Giacosa abandonara cap dels projectes en què col·laboraven, en alguna ocasió en què aquest ho va intentar. Després de la mort de Giacosa, va intentar prosseguir amb la seua col·laboració amb Puccini, reprenent el projecte d'un drama històric sobre Maria Antonieta d'Àustria. Però malgrat haver treballat plegats durant cert temps en el projecte, Puccini mai no va concloure la partitura.
El compositor torinès, Niccola Spinelli va morir l'any 1909, mentre componia la Trilogia di dorina, amb lletra d'Illica, la qual va deixar inacabada.
Illica va morir a l'edat de seixanta-dos anys a Colombarone. Està enterrat al cementeri de Castell'Arquato.

## Bibliografia

* Puccini's Perennially Youthful Opera, William Weaver, inclòs en l'edició discogràfica de l'òpera dirigida per Herbert von Karajan, 1987, 2a edició, DECCA.
* The Complete Operas of Puccini, Charles Osborne, 1981, Da Capo Press.
* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopèdia de la Música Clàsica, vol. IV, pàg. 1364. (ISBN 84-7291-226-4)

## Enllaços externs

* Museu Luigi Illica a Castell'Arquato Arxivat 2006-05-12 a Wayback Machine.
# Cal Canal (Bóixols)

Cal Canal és una partida rural del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, en territori del poble de Bóixols.
Està situada a l'extrem nord-est del terme, a llevant de la masia de la Xosa, a l'esquerra del riu de Pujals.
Comprèn les parcel·les 107 a 112, 114, 115, 117 a 123, 125, 132, 138, 140 a 145, 147 a 149, 154 a 162, 176 i 178 a 179 del polígon 3 d'Abella de la Conca, i consta de 94,5298 hectàrees amb zones de pineda apta per a extreure'n fusta, conreus de secà i pastures.

## Etimologia

El nom d'aquesta partida deriva del nom antic de la masia propera, la Xosa. Es tracta, així, doncs, d'un topònim romànic modern de caràcter descriptiu.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 27 octubre 2011].

## Enllaços externs

* La partida de Cal Canal en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cahuarano

El cahuarano (també anomenada moracano) pertany a la família zaparoana. Es troba en greu perill d'extinció, o tal vegada completament extinta.
Es considera als cahuaranos descendents dels antics moracanos, que habitaven en el curs mitjà del riu Nanay. Günter Tessmann [1930] va realitzar una estimació de 1000 moracanos en 1925. Usant com a base de comparació el vocabulari recollit per Tessmann, Wise [1999] considera el cahuarano com un dialecte de l'iquito.

## Distribució geogràfica

Els cahuaranos viuen en forma dispersa en les capçaleres del riu Nanay, província de Maynas, regió de Loreto, Perú. El seu territori tradicional es trobava al nord-oest de l'actual ciutat d'Iquitos.

## Nombre de parlants

Tant Solís [1987] com Gordon [2005] donen una xifra de 5 parlants en 1976. En l'actualitat, la llengua podria estar extinta, i tots els seus antics parlants haurien adoptat el castellà. Aquest és part del vocabulari recollit per Tessmann:
| català | Tessman |
| ull | poí-nami |
| dent | puöka |
| sol | nianamí |
| blanc | musiténa |
| dona | itémo |

## Notes

* 1 2 Adelaar, 2004, p. 623.

## Bibliografia

* Adelaar, Willem F. H. i Muysken, Pieter C. ; The Languages of the Andes, Cambridge Language Surveys, Cambridge, Cambridge University Press, 2004 ISBN 978-0-521-36831-5 (édition revue, 2007)
* Fabre, Alain. Diccionario etnolingüístico y guía bibliográfica de los pueblos indígenas sudamericanos. Tampere: Tamperen Teknillinen Ylliopisto, 2005 (en elaboración -- versión en línea en https://web.archive.org/web/20110720194704/http://butler.cc.tut.fi/~fabre/BookInternetVersio/)
* Gordon, Raymond G., Jr. (ed.). Ethnologue: Languages of the World, Fifteenth edition. Dallas, Tex.: SIL International, 2005. Versión en línea: http://www.ethnologue.com/.
* Solís Fonseca, Gustavo. «Perú: multilingüismo y extinción de lenguas». América Indígena 47/4. México: 1987.
* Tessmann, Günter. Die Indianer Nordost-Perus. Grundlegende Forschungen für eine systematische Kulturkunde. Hamburg: Friedrichsen, de Gruyter & Co, 1930.
* Wise, Mary Ruth. «Small language families and isolates in Peru». En R.M.W. Dixon & Alexandra Y. Aikhenvald (eds.), The Amazonian languages: 307-340. Cambridge: Cambridge University Press, 1999.
# Llista de videojocs de Pokémon

Al llarg dels anys, la franquícia Pokémon ha llançat al mercat diversos videojocs.

## Sèrie principal per a consoles portàtils

* Pokémon Green and Red, 1995 (Game Boy)
* Pokémon Red and Blue, 1996 (Game Boy)
* Pokémon Yellow: Special Pikachu Edition, 1998 (Game Boy Color)
* Pokémon Gold and Silver, 1999 (Game Boy Color)
* Pokémon Crystal, 2000 (Game Boy Color)
* Pokémon Ruby and Sapphire, 2002 (Game Boy Advance)
* Pokémon FireRed and LeafGreen, 2004 (Game Boy Advance)
* Pokémon Emerald, 2004 (Game Boy Advance)
* Pokémon Diamond and Pearl, 2006 (Nintendo DS)
* Pokémon Platinum, 2008 (Nintendo DS)
* Pokémon HeartGold i Pokémon SoulSilver, 2009 (Nintendo DS)
* Pokémon Black and White, 2010 (Nintendo DS)
* Pokémon Black 2 and White 2, 2012 (Nintendo DS)
* Pokémon X and Y, 2013 (Nintendo 3DS)
* Pokémon Omega Ruby and Alpha Sapphire, 2014 (Nintendo 3DS)

## Altres jocs per a consoles portàtils
### Sèrie Trading Card Game

* Pokémon Trading Card Game, 1998 (Game Boy Color)
* Pokémon Card GB2, 2001 (Game Boy Color)

### Pinballs

* Pokémon Pinball, 1999 (Game Boy Color)
* Pokémon Pinball: Ruby and Sapphire, 2003 (Game Boy Advance)

### Sèrie Ranger

* Pokémon Ranger, 2006 (Nintendo DS)
* Pokémon Ranger: Shadows of Almia, 2008 (Nintendo DS)
* Pokémon Ranger: Guardian Signs, 2010 (Nintendo DS)

## Sèrie per a consoles

* Pokémon Stadium, 1999 (Nintendo 64)
* Pokémon Stadium 2, 2000 (Nintendo 64)
* Pokémon Colosseum, 2003 (GameCube)
* Pokémon XD: Gale of Darkness, 2005 (GameCube)
* Pokémon Battle Revolution, 2006 (Wii)

## Altres títols
### Sèrie Mystery Dungeon

* Pokémon Mystery Dungeon: Blue Rescue Team and Red Rescue Team, 2005 (Game Boy Advance, Nintendo DS)
* Pokémon Mystery Dungeon: Explorers of Time and Explorers of Darkness, 2007 (Nintendo DS)
* Pokémon Mystery Dungeon: Explorers of Sky, 2009 (Nintendo DS)
* Pokémon Mystery Dungeon: Keep Going! Blazing Adventure Squad, Let's Go! Stormy Adventure Squad and Go For It! Light Adventure Squad, 2009 (WiiWare)

### Altres

* Hey You, Pikachu!, 1998 (Nintendo 64)
* Pokémon Snap, 1999 (Nintendo 64)
* Pokémon Puzzle League, 2000 (Nintendo 64)
* Pokémon Puzzle Challenge, 2000 (Game Boy Color)
* Pokémon Channel, 2003 (GameCube)
* Pokémon Box: Ruby and Sapphire, 2003 (GameCube)
* Pokémon Dash, 2004 (Nintendo DS)
* Pokémon Trozei, 2005 (Nintendo DS)
* Pokémate, 2006 (Telèfon mòbil)
* Pokémon Battrio, 2007 (Arcade)
* My Pokémon Ranch, 2008 (WiiWare)
* Pokémon Rumble, 2009 (WiiWare)
* PokéPark Wii, 2009 (Wii)
* Pokédex 3D, 2011 (Nintendo 3DS Download Software)
* PokéPark 2: Wonders Beyond, 2012 (Wii)
* Pokédex 3D Pro, 2012 (Nintendo 3DS Download Software)
* RAdar Pokémon, 2012 (Nintendo 3DS Download Software)

## Referències

* 1 2 3 «Pokemon Games List» (en anglès), 29-06-2013. Arxivat de l'original el 19 de juny 2013. [Consulta: 9 maig 2021].
# Ca l'Aymà

Ca l'Aymà (o Ca l'Aimar), popularment el Castellet, és una casa senyorial del municipi del Masnou (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Història

La casa va ser dissenyada per l'arquitecte barceloní Roc Cot i Cot l'any 1907. La construcció, però, va ser dirigida pel seu germà Jordi Cot i Cot. La casa va pertànyer a Antònia Pagès Llimona, vídua d'Aymà. Entre els anys 1965 i 1969 s'utilitzà com hotel, conegut amb el nom d'Hotel Castellet. Des de l'any 1988, i fins a l'actualitat, és una residència geriàtrica privada.

## Descripció

L'edifici està format per quatre cossos diferenciats, de plantes rectangulars i quadrades i de diferents alçades. Les façanes dels cossos combinen l'estucat llis blanc amb el maó vist. Dos d'aquests cossos són coronats per merlets i el tercer i més elevat s'encapçala per una teulada de quatre vessants inclinades. Les cornises de tot el conjunt estan formades per un voladís de teules i mènsules de maó. Les finestres tenen forma esglaonada a la part superior, amb maó de cantell. Un element remarcable és la tribuna poligonal amb vitralls de colors i ceràmica situada a l'escaire dels dos cossos principals. A la part del darrere hi ha la torre-mirador, amb coberta piramidal de ceràmica vidriada. Els elements compositius del conjunt es poden classificar de modernistes o eclèctics.

## Referències

* ↑ Ca l'Aymà - El Masnou - Pobles de Catalunya
* ↑ Castellet de Ca l'Aymà - Barcelona Modernista
* ↑ Fitxa de "Ca l'Aymà; Bell-resguard; El Castellet" a "patrimonicultural.diba.cat
* ↑ «Bell-Resguard - Residencia Geriátrica». Arxivat de l'original el 2016-02-20. [Consulta: 30 abril 2016].
* ↑ Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya Fitxa 8613 - El Castellet
# Callionymus belcheri

Callionymus belcheri és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Papua Nova Guinea i al nord-oest d'Austràlia.

## Referències

* ↑ ITIS
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Callionymus amboina

Callionymus amboina és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ ITIS
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Callionymus bentuviai

Callionymus bentuviai és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Mar Roig.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cantó de Pont-Croix

El cantó de Pont-Croix (bretó Kanton Pontekroaz) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Finisterre a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 12 comunes :
| Nom bretó | Nom francès | Nom gal·ló |
| Gwaien | Audierne | --- |
| Beuzeg-ar-C'hab | Beuzec-Cap-Sizun | --- |
| Kledenn-ar-C'hab | Cléden-Cap-Sizun | --- |
| An Eskevien | Esquibien | --- |
| Goulien | Goulien | --- |
| Enez-Sun | Île-de-Sein | --- |
| Mahalon | Mahalon | --- |
| Koñforzh-Meilar | Confort-Meilars | --- |
| Plougoñ | Plogoff | --- |
| Ploeneg | Plouhinec | --- |
| Pontekroaz | Pont-Croix | --- |
| Prevel | Primelin | --- |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Jacqueline Donval | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
* www.capsizun.com
* Web oficial de l'associació Bateau Cap Sizun Arxivat 2008-12-28 a Wayback Machine.
# Cantó de Pont-Aven

El cantó de Pont-Aven (bretó Kanton Pont-Aven) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Finisterre a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 4 comunes :
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Moëlan-sur-Mer | Molan | 6.592 | 47,30 | 29350 | 29150 |
| Névez | Nevez | 2.466 | 25,37 | 29920 | 29153 |
| Pont-Aven | Pont-Aven | 2.960 | 28,63 | 29930 | 29217 |
| Riec-sur-Belon | Rieg | 4.008 | 54,64 | 29340 | 29236 |
| Cantó | Pont-Aven | 16.026 | 155,94 | - | 2932 |

## Evolució de la població

| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 17.868 | 17.379 | 16.880 | 16.555 | 16.215 | 16.026 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Gérard Martin | Divers droite |
| 2004- | Claude Jaffré | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007