OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marcos Tébar Ramiro

Marcos Tébar Ramiro (nascut a Madrid el 7 de febrer de 1987) és un futbolista professional madrileny. Format al planter del Reial Madrid CF, actualment juga al CF Reus Deportiu de la segona divisió.

## Biografia

Va començar a jugar a futbol a l'Escola de Futbol de l'Associació de Futbolistes Espanyols (AFE) el 1995. L'11 de juny de 1998 va entrar a l'equip Infantil B del Real Madrid, continuant a les categories inferiors fins a categoria juvenil.
A la temporada 2005-06 va pujar al Reial Madrid Castella, on encara continua, després d'haver estat cedit al Rayo Vallecano entre el gener i el juliol de 2006.
El 31 de maig de 2009 va debutar a Primera Divisió amb el Reial Madrid a causa de les baixes del conjunt blanc a la defensa, substituint el seu company del filial, Gary Kagelmacher.
El gener de 2010 va ser cedit al Girona FC de la Segona Divisió, sent fitxat definitivament a l'agost de 2010 per la simbòlica quantitat de 100 euros.
El 9 de juliol de 2013, Tébar fitxa per la UD Almeria per dues campanyes fent d'aquesta manera el salt a Primera divisió.
El 8 de juny de 2014, rescindeix el seu contracte i als pocs dies s'anuncia el seu fitxatge pel Brentford FC de la Football League Championship, Segona divisó anglesa.
En el mercat d'hivern de la temporada 2015-2016, fitxa per la UE Llagostera.

## Referències

* ↑ «Marcos Tébar, nou jugador del Girona». Diari de Girona, 22-01-2010. Arxivat de l'original el 2016-11-25. [Consulta: 14 febrer 2010].
* ↑ «Tébar insta al Madrid a aprender del Barça» (en castellà). Diari AS, 15-08-2010. [Consulta: 15 agost 2010].
* ↑ Téber fitxa per l'Almeria el dia que Eloi magat renova pel Girona; Diari de Girona, 10 de juliol de 2013. [Consulta: 03/09/13]
* ↑ ; L'Esportiu, 21 de desembre de 2015. [Consulta: 02/01/16]

## Enllaços externs

* Estadístiques a transfermarkt.de (alemany)
* Fitxa a la Web oficial del Real Madrid CF (castellà)
# Toni Mestre

Antoni Beneyto Mestre, més conegut com a Toni Mestre (Altea, 22 de setembre de 1942 - València, 28 de juliol de 2006) fou un periodista i escriptor valencià compromès amb els valors democràtics i valencianistes i defensor de la cultura i llengua catalana al País Valencià.
Va ser guionista i presentador del programa De dalt a baix, primer programa en valencià a la ràdio pública (Ràdio Peninsular, RNE), que es va iniciar sota el franquisme i que es va mantenir amb diverses interrupcions fins als anys 80. En els seus programes va difondre la Nova Cançó durant la transició, emetent cançons d'Els Pavesos, Lluís el Sifoner, Carraixet, Paco Muñoz o Lluís Miquel, a més de Raimon, Ovidi Montllor, Marina Rossell, Lluís Llach, Pau Riba, Maria del Mar Bonet o Joan Manuel Serrat. Paral·lelament a la seua tasca periodística, Mestre escrivia poemes i cançons.
El programa va reaparèixer posteriorment amb un altre nom: Ara i ací. Tenia cobertura sobre tot el territori valencià i va crear escola. Després, Toni Mestre va ser "condemnat" a llegir els butlletins horaris en castellà, fins que va decidir jubilar-se, als 58 anys, el febrer de 2001. Darrerament col·laborava a mitjans com L'Avanç i Levante-EMV.
L'any 2001, la Generalitat de Catalunya li va atorgar el Premi Nacional de Radiodifusió per la seua trajectòria professional al servei de la llengua i la cultura catalanes al País Valencià. El juny de 2006 va rebre un premi pel seu suport a la música en valencià en la festa dels Premis Ovidi Montllor que es va fer a València.
El 5 de novembre de 2005 va protagonitzar, amb la seua parella, el primer casament entre persones del mateix sexe a l'Ajuntament de Bocairent.
Va morir el 28 de juliol de 2006 a causa d'un càncer.

## Premis

* Premi de Poesia Artur Simó de Silla, 1980 al llibre Pleniluni d'estiu.
* Premi de Poesia Pasqual Asins i Lerma de Catarroja 1980 al llibre Retaule.
* Premi de Poesia Jordi de Sant Jordi de l'Ajuntament de València 1981 al llibre Fletxes de vent. Amb les armes del sonet

## Obra

* Pleniluni d'estiu. Ajuntament de Silla. Silla, 1980 [Poesia]
* Retaule. Ajuntament de Catarroja. Catarroja, 1980 [Poesia]
* Fletxes en el vent. Amb les armes del sonet. Pròleg de Vicent Andrés Estellés. Editorial Prometeo, 1981. [Poesia]
* D'enlloc i no mai. Llegendes valencianes. Consorci d'Editors Valencians, S.A. València, 1988 [Literatura infantil]
* Quadern d'enyor i desig. Edicions Alfons el Magnànim Prometeo, 1994. [Poesia]

## Referències

* ↑ «Antoni Beneyto Mestre». Literatura valenciana actual. Dades biobibliogràfiques dels/de les escriptors/res valencians/nes actuals (1968 - 1998). Universitat d'Alacant. Arxivat de l'original el 16 de gener 2014. [Consulta: 15 gener 2014].
* ↑ «Descripció documental Fons Toni Mestre». Museu Valencià d'Etnologia. Arxivat de l'original el 14 de setembre 2011. [Consulta: 15 gener 2014].

## Enllaços externs

* Petita biografia Arxivat 2009-05-15 a Wayback Machine.
# Salern

* Per a altres significats, vegeu «Salerno».
* No s'ha de confondre amb Salèrn.
Salern (Salernum, grec Σάλερνον; Salerno en italià) és una ciutat d'Itàlia a la Campània, província de Salern. Té uns 150.000 habitants i el comú té 58 km².

## Fills il·lustres

* Simone Belgiorno, (1888-[...?]), music trombonista.

## Història

Fou una antiga ciutat a la costa nord del golf de Posidònia, modern golf de Salern. El seu origen és desconegut i no se'n sap res d'abans de l'establiment romà.
La colònia romana s'hi va establir el 197 aC. Livi l'esmenta com a Castrum Salerni, la qual cosa indica que ja hi existia una fortalesa. Alguns picentins (suposadament els de les ciutats del Picenum que havien estat al costat d'Hanníbal) s'hi establiren. La ciutat no va adquirir gaire importància i el territori fou conegut com a Ager Picentinus i el poble l'anomenem aquí "picentes".
A la guerra social fou ocupada pel general samnita C. Papius, però és l'única vegada que el seu nom torna a aparèixer a la història. Tenia un bon clima i Horaci diu que li van recomanar per la seva salut. Va ser municipi sota l'Imperi però va conservar el títol de colònia segons les inscripcions.
Després de la caiguda de l'imperi, passà successivament a mans d'Odoacre, els ostrogots i els romans d'Orient, i conquerida pels longobards va formar part del ducat de Benevent (646). En aquesta època fou seu d'un bisbat.
La guerra civil al ducat de Benevent va portar a la divisió del país i l'establiment del Principat de Salern oficializada el 849. Va existir fins a la conquesta normanda el 1077.
Vegeu: Principat de Salern
El segle x va tenir una famosa escola de medicina (Schola Salernitana).
La ciutat formà part després del 1077 del ducat normand de la Pulla-Calàbria. Posteriorment fou donada en feu als Colonna, Orsini i Sanseverino, i seguí el destí de Nàpols i Dues Sicílies tot passant a Itàlia el 1861.
Els aliats hi van desembarcar el setembre de 1943 i el febrer de 1944 es va instaurar a la ciutat el govern del mariscal Pietro Badoglio.

## Ciutats agermanades

* Tōno, Iwate, Japó (1984)
* Rouen, França (2003)

## Referències

* ↑ Packard, David W. A Concordance to Livy (en anglès). vol.1. Harvard University Press, 1968, p. 134, 837.
* ↑ Rosser, John H. Historical Dictionary of Byzantium (en anglès). Scarecrow Press, 2001, p. 54. ISBN 08108662180810866218.
* ↑ Emerick, Judson. The Tempietto del Clitunno near Spoleto (en anglès). Penn State Press, p. 404. ISBN 0271044500.
* ↑ Partner, Peter. The Lands of St. Peter: The Papal State in the Middle Ages and the Early Renaissance (en anglès). University of California Press, 1972, p. 130. ISBN 0520021819.
* ↑ Finkelstein, Monte S. Separatism, the Allies and the Mafia: The Struggle for Sicilian Independence, 1943-1948 (en anglès). Lehigh University Press, 1998, p. 32. ISBN Lehigh University Press.
# Matriu de Cauchy

En matemàtiques, una matriu de Cauchy, anomenada després d'Augustin-Louis Cauchy, és una matriu m × n amb elements a $_{ij}$ en la forma
$a_{ij}={\frac {1}{x_{i}-y_{j}}};\quad x_{i}-y_{j}\neq 0,\quad 1\leq i\leq m,\quad 1\leq j\leq n$
on $x_{i}$ i $y_{j}$ són elements d'un camp ${\mathcal {F}}$, i $(x_{i})$ i $(y_{j})$ són seqüències injectives (contenen elements diferents).
La matriu de Hilbert és un cas especial de la matriu de Cauchy, on
$x_{i}-y_{j}=i+j-1.\;$
Cada submatriu d'una matriu de Cauchy és en si mateixa una matriu de Cauchy.
$D_{n}={\begin{vmatrix}{\frac {1}{a_{1}+b_{1}}}&{\frac {1}{a_{1}+b_{2}}}&\dots &{\frac {1}{a_{1}+b_{n}}}\\{\frac {1}{a_{2}+b_{1}}}&{\frac {1}{a_{2}+b_{2}}}&\dots &{\frac {1}{a_{2}+b_{n}}}\\\vdots &\vdots &&\vdots \\{\frac {1}{a_{n}+b_{1}}}&{\frac {1}{a_{n}+b_{2}}}&\dots &{\frac {1}{a_{n}+b_{n}}}\end{vmatrix}}$

## Determinants de Cauchy

El determinant d'una matriu de Cauchy és clarament una fracció racional en els paràmetres $(x_{i})$ i $(y_{j})$. Si les seqüències no fossin injectives, el determinant s'esvairia, i tendeix a l'infinit si n'hi ha $x_{i}$ Tendeix a $y_{j}$. Així es coneix un subconjunt dels seus zeros i pols. El fet és que ja no hi ha zeros i pols:
El determinant d'una matriu de Cauchy quadrada A es coneix com a determinant de Cauchy i es pot donar de manera explícita com a
$\det \mathbf {A} ={{\prod _{i=2}^{n}\prod _{j=1}^{i-1}(x_{i}-x_{j})(y_{j}-y_{i})} \over {\prod _{i=1}^{n}\prod _{j=1}^{n}(x_{i}-y_{j})}}$  (Schechter 1959, eq. 4; Cauchy 1841, pàg. 154, eq. 10).
Sempre és diferent de zero i, per tant, totes les matrius de Cauchy quadrades són invertibles. La inversa A $^{−1}$ = B = [b $_{ij}$ ] ve donada per
$b_{ij}=(x_{j}-y_{i})A_{j}(y_{i})B_{i}(x_{j})\,$ (Schechter 1959, Teorema 1)
on A $_i$ (x) i B $_i$ (x) són els polinomis de Lagrange per $(x_{i})$ i $(y_{j})$, respectivament. Això és,
$A_{i}(x)={\frac {A(x)}{A^{\prime }(x_{i})(x-x_{i})}}\quad {\text{i}}\quad B_{i}(x)={\frac {B(x)}{B^{\prime }(y_{i})(x-y_{i})}},$
amb
$A(x)=\prod _{i=1}^{n}(x-x_{i})\quad {\text{i}}\quad B(x)=\prod _{i=1}^{n}(x-y_{i}).$

## Referències

* ↑ «Cauchy Pairs and Cauchy Matrices» (en anglès). [Consulta: 12 maig 2024].
* ↑ «The Matrix Tree Theorem» (en anglès). [Consulta: 12 maig 2024].
* ↑ «[https://arxiv.org/pdf/2301.09777 The entry sum of the inverse Cauchy matrix]» (en anglès). [Consulta: 12 maig 2024].
* ↑ «Cauchy pairs and Cauchy matrices» (en anglès). [Consulta: 12 maig 2024].
# Tom Clancy

Thomas Leo "Tom" Clancy, Jr. (Baltimore, Maryland, 12 d'abril de 1947 - ibid., 1 d'octubre de 2013) fou un escriptor estatunidenc molt destacat pel preciosisme tecnològic de les seves creacions de novel·la d'espies, o basades en la ciència militar, o de techno thriller, ambientades en la Guerra Freda o després. També va donar el seu nom a diversos videojocs en la confecció dels quals no ha participat. Moltes altres obres de ficció i no-ficció escrites per un negre porten també la seva signatura per motius comercials. Era copropietari de l'equip de beisbol dels Baltimore Orioles. La popularitat dels seus llibres ha fet que se'n produeixin adaptacions cinematogràfiques i videojocs.

## Obres destacades

* The Hunt for Red October
* Patriot Games
* Clear and Present Danger
* The Sum of All Fears
* Red Storm Rising
* The Teeth of the Tiger
* Net Force
* Red Rabbit

## Referències

* ↑ «Tom Clancy Dead: Celebrated Thriller Author Dies At Age 66» (en anglès). Business Insider, 02-10-2013 [Consulta: 2 octubre 2013].
* ↑ Ara Barcelona. «Mor als 66 anys l'escriptor Tom Clancy, autor de 'La caça de l'Octubre Roig'». Diari Ara. [Consulta: 2 octubre 2013].

## Enllaços externs

* Tom Clancy - Lloc web oficial
* Pàgina de Tom Clancy al web Penguin Group Arxivat 2008-06-12 a Wayback Machine. (anglès)
# Haripur (Himachal Pradesh)

Haripur és una població de l'Índia a l'estat d'Himachal Pradesh, districte de Kangra, a 32° 00′ N, 76° 12′ E﻿ / ﻿32.000°N,76.200°E﻿ / 32.000; 76.200. La seva població el 1868 era de 3.285 habitants, el 1881 de 2.174, el 1901 de 2.243. Fou l'antiga capital d'un dels estats katochs, conegut com a Guler o Haripur. Fou part del Panjab entre 1813 i 1956 quan Himachal Pradesh va esdevenir territori (el 1971 va esdevenir estat).
Segons la tradició fou fundada al segle XIII per Hari Chand, un raja de Kangra; Hari va desaparèixer en una cacera i el seu germà va pujar al tron, però el desaparegut només havia caigut a un pou sec i va poder sortir; llavors no va voler arrabassar el tron al seu germà i va fundar una nova ciutat com a capçalera d'un nou principat; la ciutat es va construir a la riba del Ban Ganga, a uns 15 km al sud-oest de Kangra. El 1813 se'n va apoderar per traïció Ranjit Singh i va posar fi a la dinastia annexionant el territori. Una branca jove de la família regnant encara viu a la població, però la branca major sobirana va emigrar durant el domini sikh i es va establir a la veïna Nandpur.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Kyōsai (cràter)

Kyōsai és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 39 km de diàmetre. Porta el nom del pintor japonès Kawanabe Kyōsai (1831-1889), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2012.

## Referències

* ↑ «Kyōsai». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 10 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Mare Internum

Mare Internum és un xalet de Tarragona protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Xalet clàssic, es tracta d'un edifici amb torre que ha esdevingut familiar al paisatge de Tarragona.
Està voltat d'un jardí molt acurat amb fons, planters de flors, capella i fins i tot, platja privada.

## Referències

* 1 2 «Mare Internum». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 24 agost 2021].
# Toni Mayor Suarez

Antonio Toni Mayor Suarez (Benidorm, 1953) és un empresari valencià, president de la patronal hotelera Hosbec des de 2008.
La seua família es dedicava a la construcció i amb l'inici del boom turístic a Benidorm (la Marina Baixa) als anys 50 i 60 del segle xx, construïren i regentaren l'hostal Foietes a partir del qual van anar creixent fins a constituir el grup empresarial Port Hotel, una empresa familiar amb 7 establiments hotelers (Benidorm, Calp, Dénia, Elx, Sant Joan d'Alacant i València) i 3.500 places.
Toni Mayor va participar el 1977 amb la fundació de l'Associació Hostalera de Benidorm, Costa Blanca i la Comunitat Valenciana-Hosbec que presideix des de 2008.
En l'àmbit polític es defineix com nacionalista valencià i va ser regidor a l'ajuntament de Benidorm durant la primera legislatura de l'etapa democràtica (1979-1983) en representació del Partit Nacionalista del País Valencià (PNPV).

## Referències

* ↑ «Antonio Mayor Suárez» (en castellà). [Consulta: 19 juliol 2022].
* ↑ Valencia, José Luis García |. «Toni Mayor, un verso suelto entre los rascacielos de Benidorm» (en castellà), 20-09-2016. [Consulta: 19 juliol 2022].
# Sant Bartomeu de Pincaró

Sant Bartomeu de Pincaró és una antiga església del veïnat de Pincaró, poble del municipi d'Albanyà als vessants nord-llevantins del puig de Bassegoda inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Aquesta església romànica era coneguda per "eclesia parrochialis sancti Bartholomei de Pinquerono" a finals del segle xiv. L'any 1304 se cita aquest veïnat com a límit de tramuntana de la vegueria de Besalú i figura escrit en la forma Pinqueró. En ser suprimides moltes parròquies petites en el segle xvi, la de Sant Bartomeu de Pincaró fou adscrita a la de Sant Pere d'Albanyà, a la qual, segurament, ja havia estat subordinada en altre temps.
Es tracta d'una construcció romànica del segle xii, d'una sola nau, coberta amb volta de canó, A llevant, té l'absis semicircular amb cornisa i finestra espitllerada i el campanar d'espadanya de doble obertura. Al nord els murs estan recorreguts per una cornisa. L'accés està en nun mur lateral i la porta d'accés està inscrita en un arc de mig punt.

## Referències

* 1 2 «Sant Bartomeu de Pincaró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 gener 2014].
# Membrana mucosa

Les membranes mucoses són folres d'origen endodèrmic, principalment coberts en l'epiteli, que estan implicats en la secreció de moc i, en diferent grau, en l'absorció (i, en alguns llocs, de nutrients). Són teixits orgànics suaus i humits (com el de l'interior de la boca) que recobreixen l'interior dels òrgans:
* Digestius: cavitat oral, faringe, esòfag, estómac, intestí prim, còlon i recte
* Respiratoris: interior del nas, tràquea i bronquis
* Urològics: uretra, bufeta, urèters
* Genitals masculins: gland i uretra
* Genitals femenins: part de la vulva i vagina
* Ull: conjuntiva

## Referències

* ↑ princeton.edu
* www.britannica.com
# Gustavo Javier Bartelt

Gustavo Bartelt (Buenos Aires, 2 de setembre de 1974) és un futbolista argentí, que ocupa la posició de davanter.
Ha desenvolupat gairebé tota la seua carrera a equips argentins. Hi va començar a destacar a All Boys i Lanús, assolint bons registres golejadors. Entre 1998 i 2001 va militar a diversos equips europeus: AS Roma, Aston Villa i Rayo Vallecano. De nou al seu país, hi milita en conjunts com Gimnasia La Plata o Talleres de Córdoba, entre d'altres.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Mare Humorum

Mare Humorum (el "Mar de la humitat") és un mar lunar. La conca de l'impacte compta amb 825 quilòmetres.

## Geologia

No es van recollir mostres pel programa Apollo, així que no ha estat determinada una edat precisa. Tanmateix, el mapatge geològic indica que és intermedi entre l'edat de les conques de l'Imbrium i Nectaris, suggerint una edat d'aproximadament de 3,9 bilions d'anys. La conca de l'Humorum és omplerta amb una capa gruixuda de basalt de mare, que es creia que superava els 3 quilòmetres de gruix al centre de la conca.
En la vora del nord del mar Humorum hi ha el gran cràter Gassendi, el qual va ser considerat com a lloc d'aterratge possible per Apollo 17.

## Noms

Com la majoria dels altres maria de la Lluna, Mare Humorum va ser anomenat per Giovanni Riccioli, quan en el sistema de nomenclatura de 1651 va ser estandarditzat. Anteriorment, l'astrònom de segle xvii Pierre Gassendi l'havia anomenat el Anticaspia ('oposat al Caspi', referint a Mare Crisium, el qual havia anomenat després del Mar Càspia), i Michael Van Langren l'havia etiquetat com a Mare Venetum ("Mar venecià") en el seu mapa de 1645. Johannes Hevelius el va anomenar Sinus Sirbonis ("Badia de Serbonis", del llac de Serbonis, ara Llac Bardawil, a Egipte) en el seu mapa de 1647.

## Referències

* ↑ «Oceanus Procellarum». Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology. [Consulta: 23 agost 2010].
* ↑ Ewen A. Whitaker, Mapping and Naming the Moon (Cambridge University Press, 1999), p.61.
* ↑ Ewen A. Whitaker, Mapping and Naming the Moon (Cambridge University Press, 1999), p.33
* ↑ Ewen A. Whitaker, Mapping and Naming the Moon (Cambridge University Press, 1999), p.41, 198.
# Trenca (indumentària)

La trenca és una peça d'abrigar superior, folgada, recta, llarga fins a mitja cuixa i amb gran caputxa incorporada, que tanca mitjançant un sistema característic de botons de banya allargats i alamares, a manera de gafets. Usualment és de llana, amb folre de tartà. Els colors més habituals són el blau marí i els tons de tipus caqui.
La trenca fou creada com a peça d'abrigar per a l'Armada britànica, que la usà a partir de la Primera Guerra Mundial. Durant la Segona Guerra Mundial fou popularitzada pel general Montgomery, que la utilitzava irreglamentàriament; de fet, hi ha llengües, com ara l'italià, en què la trenca és coneguda com a montgomery.
En la segona postguerra mundial la trenca es posà de moda com a abric civil, primer al Regne Unit i tot seguit a l'Europa continental i a Nord-amèrica. Era usada, sobretot, per infants i jovent, i també es vinculava a estudiants universitaris i a intel·lectuals i militants d'esquerra; entre els usuaris de la trenca hi hagué personatges ben destacats del món de la cultura, de Jean-Paul Sartre a José Afonso. Alhora, sovint també se li atribuïen connotacions de classe alta i, més endavant, de provincianisme.
La trenca passà de moda a mitjans dels anys setanta; de llavors ençà ha conegut períodes de retorn, però ja sense el relatiu predomini de què havia gaudit.

## Bibliografia

* Diccionari visual Oxford: català, castellà, anglès, francès. Oxford: Oxford University, cop. 1997. ISBN 84-8104-004-5
* Newman, Alex; Shariff, Zake. Moda A-Z: diccionario ilustrado. [Traducción: Teresa Jarrín Rodríguez] Barcelona: Blume, cop. 2010. ISBN 978-84-9801-475-4

## Nota

* ↑ Val la pena constatar, de passada, que en portuguès la trenca es coneix com a canadiana ('canadenca'). Emperò, no s'ha de confondre la canadiana portuguesa ('trenca') amb la canadenca del català, que en portuguès es coneix amb el gal·licisme canadienne.
Viccionari
# Teodoric de Barcelona

Teodoric de Barcelona (finals s.IX ? - 937 ?), fou bisbe del Bisbat de Barcelona entre els anys 904 i 937.
Probablement fill dels vicaris o veguers de Gurb.
Va consagrar diverses esglésies del territori del bisbat de Barcelona i va encunyar moneda episcopal de Barcelona amb el símbol de la mitra. Participà en al repoblació dels territoris més enllà del Llobregat amb el comte Guifré II el 906, el seu germà Sunyer I (911-947) i la seva germana Emma de Barcelona, abadessa del Monestir de Sant Joan de les Abadesses. El 13 d'octubre de l'any 904 consagrà l'església de Sant Esteve de Parets, segons l'acta «et dedicavit ipsa Ecclesia in honorem Sancti Stephani».
Es creu que fou abat de Sant Serni de Tavèrnoles en el 926.
El dia 4 de juliol de l'any 931 va consagrar l'església de Sant Genís dels Agudells de Barcelona. L'any següent consagrà l'església de Sant Genís de l'Ametlla en presència de la seva impulsora, l'abadessa Emma de Barcelona. L'any 935 va consagrar l'església de Sant Miquel d'Olèrdola.

## Referències

* (català) Ramon d'Abadal, « Història dels Catalans, la Pre-Catalunya », escrit per Ferran Soldevilla 1968.
# Samme (Sennette)

* Aquest article tracta sobre l'afluent del Sennette. Vegeu-ne altres significats a «Samme (Haine)».
El Samme és un petit riu de Bèlgica, i un afluent del Sennette a la província d'Hainaut a Bèlgica. Naix a Morlanwelz, al lloc Triangle des voies ferrées prop de Bellecourt on desemboca una primera vegada al canal Brussel·les-Charleroi, darrere del polígon industrial de Seneffe. Molts trams del riu original es van perdre per l'excavació de canals navegables des del segle xviii, la major part de les seves aigües desguassen ara al canal Brussel·les-Charleroi a Ronquières. La part del riu enllà del canal desemboca al Sennette a Ronquières
Del riu original no queden gaire traces. Des del braç de Bellecourt al sud de Seneffe fins a Ronquières, el seu llit va ser acaparat pel primer canal de Brussel·les del qual el tram sinuós recorda el riu.

## Monuments

* El molí de Cambron o d'Arenberg a l'antic conflent amb el Sennette a Ronquières.
* El canal Brussel·les-Charleroi (primer pla) i el Samme canalitzat (a la dreta)
* El Samme prop del Braç de Bellecourt
* El Samme prop del Braç de Bellecourt

## Afluents

* el Chénia
* el Grandrieux
* el Graty (o Rau du Graty, Rau du Gratis)
* el Renissart
* el Belle fontaine
* el Neuf-Vivier
* el Bouleau
* Ittre (Virginal-Samme)

## Referències

* ↑ «Le réseau hydrographique de surface - Contrat de Rivière Senne» (en francès). Contrat de rivière de la Senne. Arxivat de l'original el 2017-03-27. [Consulta: 26 març 2017].
* 1 2 «L'eau a Seneffe (Les aigües a Seneffe)» (en francès). Ajuntament de Seneffe. [Consulta: 26 març 2017].
* ↑ Dewert, Jules; Bavay, Gérard «Moulin de Ronquières, Moulin de Cambron, Moulin d'Arenberg, Moulin Tortoi, Ronquières (Braine-le-Comte)» (en neerlandès, francès). Belgisch Molenbestand, 2017.