OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Au clair de la Lune

Au clair de la lune és una cançó popular francesa amb una melodia, molt característica, així com la lletra — especialment la primera estrofa — són tan familiars que han estat objecte d'innombrables citacions, adaptacions, paròdies, pastitxs, etc. Tot i que les diferents versions reclamen venir del mateix origen, es veu poc el certificat de naixement d'aquesta cançó.

## Referències

* ↑ David i Delrieu, 1988, p. 18.

## Bibliografia

* David, Martine; Delrieu, Anne-Marie. Refrains d'enfance: Histoire de 60 chansons populaires (en francès). París: Éditions Herscher, 1988, p. 192. ISBN 2-7335-0166-6. OCLC 421759005.
* Marion Dumersan, Théophile; Ségur, Noël. Chansons nationales et populaires de France (en francès). París: Garnier, 1866, p. 388. OCLC 645196578.
* Moureau, François; Grente, Georges. Dictionnaire des lettres françaises (en francès). París: Fayard/LGE, 1995, p. 1371. ISBN 2213595437. OCLC 878872844. BNF 358000818.

## Enllaços externs

* Version chantée sur les variations de Matteo Carcassi (1792-1853), vidéo de décembre 2012
* La partition de Au clair de la lune Arxivat 2016-12-01 a Wayback Machine., en PDF
# B. R. Ambedkar

Bhimrao Ramji Ambedkar (en marathi: डॉ. भीमराव रामजी आंबेडकर) (Madhya Pradesh, 14 d'abril de 1891 – Delhi, 6 de desembre de 1956) va ser un jurista, economista, polític i reformador social així com activista social a favor dels drets dels dalits a l'Índia, dels drets de la dona i del dret laboral. Com a primer ministre de justícia de l'Índia independent, va tenir un paper fonamental en la Constitució de l'Índia i és considerat un dels pares fundadors del país.

## Referències

* ↑ Bhimrao Ambedkar
* ↑ Ambedkar Jayanti 2019: Facts on Babasaheb to share with kids | Parenting News,The Indian Express
* ↑ How India’s Most Downtrodden Embraced the Power of Statues
* ↑ Bhimrao Ramji Ambedkar | Biography, Books, & Facts | Britannica
* ↑ All You Need To Know About BR Ambedkar On His 129th Birth Anniversary
* ↑ Donald S. Lopez, Jr.. Princeton Dictionary of Buddhism. Princeton, NJ: Princeton University Press, 2013, p. 34. ISBN 9780691157863.
# Bajo Caracoles

Bajo Caracoles és un petit poble d'uns 33 habitants del departament Río Chico, a la província de Santa Cruz (Argentina). Està situat enmig de l'estepa patagona, en una planície d'origen volcànic. Es troba a 330 km de Gobernador Gregores (cap del departament), 128 de la ciutat i cap de departament Lago Argentino Perito Moreno i a uns 40 de la cova de les Mans (Patrimoni Cultural de la Humanitat), molt a prop del recent creat Parc Nacional Patagònia. Aquest fet i sumat que està a un encreuament de la ruta Nacional 40 i la ruta Nacional 39, el fan un punt de parada per a diferents itineraris turístics i de transport. D'aquesta manera el petit poble té una economia basada en serveis i turisme. Altres punts d'interés proper a aquest indret són el cerro San Lorenzo i el Llac Pueyrredón.
Durant la segona meitat del segle XIX fou un lloc de pas per les expedicions que exploraren la regió. Durant els anys 20 del segle xx, Francisco José Folch fundà l'actual llogaret juntament amb altres comerciants van establir un bar-hostal per tal de donar provisions als viatgers i residents de les estancies properes. L'origen del nom es deu al fet que a les proximitats hi ha abundants fòssils del gènere Crioceras, un ammonit (animal del Juràssic i Cretaci en forma de caragol).

## Notes

* ↑ Dades del 2010 del cens nacional de l'INDEC.

## Referències

* ↑ Lorena López. Región del Parque Patagonia.
* ↑ «Bajo Caracoles - Ruta 40. Guía Turística sobre la Ruta 40». TurismoRuta40. [Consulta: 13 setembre 2020].
# Bajerov

Bajerov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. La primera referència escrita de la vila data del 1332.

## Referències

* ↑ «Prešovský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 28 desembre 2021].
* ↑ «BAJEROV | Oficiálne stránky obce | História». [Consulta: 28 desembre 2021].
# Bailleau-le-Pin

Bailleau-le-Pin és un municipi francès, situat al departament de l'Eure i Loir i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2020 tenia 1.597 habitants.

## Demografia

El 2007 tenia 1.500 habitants en 550 famílies. Hi havia 612 habitatges, 569 habitatges principals, 25 segones residències i 18 desocupats.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 949 persones, 724 eren actives i 225 eren inactives. Dels 65 establiments que hi havia el 2007, 3 eren d'empreses alimentàries, 2 d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 12 d'empreses de construcció, 19 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 7 d'empreses de transport, 3 d'empreses d'hostatgeria i restauració, 2 d'empreses d'informació i comunicació, 4 d'empreses financeres, 2 d'empreses immobiliàries, 4 d'empreses de serveis, 4 d'entitats de l'administració pública i 3 d'empreses classificades com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 hi havia disset explotacions agrícoles. El 2009 hi havia una escola maternal i una escola elemental.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
# Bad Boys (desambiguació)

«Bad Boys» té aquests significats:
* Bad Boys pel·lícula estatunidenca de 1983, dirigida per Rick Rosenthal. Doblada al català, però no s'ha doblat el títol.
* Dos policies rebels (títol original en anglès: Bad Boys) pel·lícula estatunidenca de 1995. Dirigida per Michael Bay
* Dos policies rebels 2 (títol original: Bad Boys 2), pel·lícula estatunidenca de 2003. Dirigida per Michael Bay
# La Teja

La Teja és un barri costaner de Montevideo, Uruguai. Limita amb els barris de Tres Ombúes al nord-oest, Belvedere al nord, el Prado / Nueva Savona al nord-est, Capurro al sud-est i envolta la Badia de Montevideo al sud. L'oest de la zona meridional està banyat pel riu Pantanoso, sobre el qual comença la Villa del Cerro.

## Fills il·lustres

* Tabaré Vázquez, metge oncòleg i ex-president de l'Uruguai (2005-2010).

## Enllaços externs

* Google Maps: La Teja, Montevideo
* Revista Raíces/ Historia del barrio La Teja Arxivat 2012-08-22 a Wayback Machine. (castellà)
# La Tendera

La Tendera és un nucli disseminat del municipi de Viladecavalls, al Vallès Occidental. Està situat a llevant del terme, al límit amb el de Terrassa, a la falda del collet de Toudell, dalt la carena del Pèlag, entre l'autopista C-16, el Torrent de Sant Miquel (que el separa del polígon industrial de Can Mir) i el Torrent del Salt, que marca el límit amb el terme municipal de Terrassa.
S'hi accedeix per un trencall a l'inici de la carretera B-120 a l'alçada del Roc Blanc, en el terme de Terrassa, per l'anomenat camí del Suro. Hi passa el sender de gran recorregut GR-97, que enllaça la Tordera i el Llobregat.
La població resident censada el 2007 era de 23 persones. Les primeres construccions d'aquest petit nucli, sorgides vora el camí de la Tendera, daten de la dècada del 1970. Actualment s'han destruït bona part dels habitatges, a causa de les obres de construcció de l'autovia B-40, tot i que algunes construccions no s'han vist afectades per les esmentades obres.
# Barbosalita

La barbosalita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la lazulita. Rep el seu nom en honor del geòleg brasiler Aluízio Licínio de Miranda Barbosa (1916-2013), professor emèrit de geologia de l'Escola de Mines d'Ouro Preto, a Minas Gerais, Brasil.

## Característiques

La barbosalita és un fosfat de fórmula química Fe$^{2+}$Fe3+ 2(PO₄)₂(OH)₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5 a 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la barbosalita pertany a «08.BA: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ sobre 1:1» juntament amb els següents minerals: ambligonita, montebrasita, tavorita, triplita, zwieselita, sarkinita, triploidita, wagnerita, wolfeïta, stanĕkita, joosteïta, hidroxilwagnerita, arsenowagnerita, holtedahlita, satterlyita, althausita, adamita, eveïta, libethenita, olivenita, zincolibethenita, zincolivenita, auriacusita, paradamita, tarbuttita, hentschelita, latzulita, scorzalita, wilhelmkleinita, trol·leïta, namibita, fosfoel·lenbergerita, urusovita, theoparacelsita, turanita, stoiberita, fingerita, averievita, lipscombita, richel·lita i zinclipscombita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Sapucaia, a Sapucaia do Norte, Galiléia (Minas Gerais, Brasil). Ha estat descrita en altres localitats de tots els continents excepte a l'Àntàrtida, sent els seus jaciments escassos.

## Referències

* ↑ «Barbosalite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r octubre 2017].
# Barbotina

La barbotina és una barreja d'aigua i argila utilitzada a la terrissa sobretot. El seu principal ús és el d'unir dues peces d'argila, encara humida, on es pot o no haver col·locat prèviament un tros o tira d'argila sòlida per fixar millor. S'utilitza també per a crear decoracions en relleu sobre els atuells de terrissa, fent servir per a aquesta finalitat becs com les de pastisseria. Al segle xix es va utilitzar per als ornaments de les porcellanes, aquest sistema és anomenat «decoració a la barbotina».
La barbotina ha de ser sempre líquida però molt espessa, com més espessa sigui (sense arribar a ésser sòlida) i menys grumolls tingui abans assecarà i el resultat serà més satisfactori perquè no donarà temps que la peça es deformi. La seva aplicació es fa amb pinzell o per motllo.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.50. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 12 novembre 2014].

## Bibliografia

* Fatás, Guillermo y Borrás, Gonzalo. Diccionario de Términos de Arte. Madrid: Alianza Editorial, 1993. ISBN 84-7838-388-3.
* DDAA. La Gran Enciclopèdia en català (Volum 03). Barcelona: Edicions 62, 2004. ISBN 84-297-5431-8.
Viccionari
# Le Beulay

Le Beulay és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 102 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Le Beulay era de 102 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 12 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 45 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 44 eren cases i 1 era un apartament. Dels 39 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien tres cambres, 10 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 15 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Le Beulay el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 12 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 16 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 72 persones, 49 eren actives i 23 eren inactives. De les 49 persones actives 43 estaven ocupades (27 homes i 16 dones) i 6 estaven aturades (4 homes i 2 dones). De les 23 persones inactives 10 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa d'informació i comunicació i 1 d'una entitat de l'administració pública.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Le Beulay a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Le Beulay a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Leonardo Spinazzola

Leonardo Spinazzola (Foligno, província de Perusa, 25 de març de 1993) és un futbolista italià. Juga de defensa i el seu equip actual és l'AS Roma de la Sèrie A d'Itàlia.
Ha estat internacional amb la selecció de futbol d'Itàlia en 18 ocasions. Va debutar el 28 de març de 2017, en un partit amistós contra la selecció dels Països Baixos que va finalitzar amb marcador de 2-1 a favor dels italians.

## Palmarès
### Juventus FC

* 1 Serie A: 2018-19
* 1 Supercopa italiana: 2018

### AS Roma

* 1 Lliga Europa Conferència de la UEFA: 2021-22

### Selecció italiana

* 1 Eurocopa: 2020

## Referències

* ↑ «In bocca al lupo, Leonardo!» (en italiano). juventus.com. [Consulta: 1r juliol 2019].
* 1 2 «Convocazioni e presenze in campo» (en italiano). figc.it. Arxivat de l'original el 21 de juliol de 2018. [Consulta: 20 març 2017].

## Enllaços externs

* Perfil i estadístiques
# Leptodactylus podicipinus

Leptodactylus podicipinus és una espècie de granota que viu a l'Argentina, Bolívia, el Brasil, el Paraguai, Uruguai i, possiblement també, Perú.

## Referències

* Heyer, R., Reichle, S., Silvano, D., Azevedo-Ramos, C., Baldo, D & Gascon, C. 2004. Leptodactylus podicipinus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Leptocottus armatus

Leptocottus armatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids i l'única del gènere Leptocottus. És present al Pacífic oriental: des del sud-est de la costa d'Alaska del mar de Bering fins a la badia de Sant Quintí (el nord de la Baixa Califòrnia, Mèxic). És un peix marí, demersal i de clima temperat (60°N-33°N) que viu entre 0-156 m de fondària. Fa 46 cm de llargària màxima (normalment, en fa 35,5). Té entre 37 i 39 vèrtebres, l'aleta caudal arrodonida; i les aletes anal i pelviana pàl·lides. Menja sobretot crancs, gambes i amfípodes. També es nodreix de peixos adults i llurs juvenils i larves, poliquets, mol·luscs i d'altres invertebrats. És capaç de respirar aire quan és fora de l'aigua. És depredat pel xatrac gros (Hydroprogne caspia), el cabussó nord-americà comú (Aechmophorus occidentalis), la foca comuna (Phoca vitulina), el tauró lleopard (Triakis semifasciata) i el bernat americà (Ardea herodias). La seua esperança de vida és de 10 anys. És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* ↑ Eschmeyer, W.N., E.S. Herald i H. Hammann, 1983. A field guide to Pacific coast fishes of Nord-amèrica|North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 336 p.
* ↑ Hugg, D.O., 1996. MAPFISH georeferenced mapping database. Freshwater and estuarine fishes of North America. Life Science Software. Dennis O. i Steven Hugg, 1278 Turkey Point Road, Edgewater, Maryland, Estats Units.
* ↑ Hart, J.L., 1973. Pacific fishes of Canadà|Canada. Bull. Fish. Res. Board Can. 180:740 p.
* ↑ Fitch, J.E. i R.J. Lavenberg, 1975. Tidepool and nearshore fishes of California. California Natural History Guides: 38. University of California Press, Berkeley i Los Angeles, Califòrnia. 156 p.
* ↑ Armstrong, J.L., D.A. Armstrong i S.B. Mathews, 1995. Food habits of estuarine staghorn sculpin, Leptocottus armatus, with focus on consumption of juvenile Dungeness crab, Cancer magister. Fish. Bull. 93:456-470.
* ↑ Martin, K.L.M. i C.R. Bridges, 1999. Respiration in water and air. P. 54-78. A: M.H. Horn, K.L.M. Martin i M.A. Chotkowski (eds.). Intertidal fishes. Life in two worlds. Academic Press. 399 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Browne, P., J.L. Laake i R.L. DeLong, 2002. Improving pinniped diet analyses through identification of multiple skeletal structures in fecal samples. Fish. Bull. 100:423-433
* ↑ Laake, J.L., P. Browne, R.L. DeLong i H.R. Huber, 2002. Pinniped diet composition: a comparison of estimation models. Fish. Bull. 100:434-447.
* ↑ Weiss, E.F. Jr., 1969. The age and growth of the marine cottid Leptocottus armatus. Proc. Montana Acad. Sci. 29:63-71

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Leptochloöpsis

Leptochloöpsis és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies. És originari de Puerto Rico i del centre i sud d'Amèrica.
Va ser descrit per Harris Oliver Yates i publicat a Southwestern Naturalist 11(3): 382. 1966. Alguns autors ho inclouen en el gènere Uniola.

## Taxonomia

* Leptochloopsis condensata (Hitchc.) Harris Oliver Yates 1966
* Leptochloopsis virgata (Poir.) H.O.Yates

## Referències

* 1 2 Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2014-11-02. [Consulta: 3 març 2010].
* 1 2 «Leptochloöpsis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 2 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Global Biodiversity Information Facility Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.
# Barranc del Coscollar

El Barranc del Coscollar és un barranc del terme de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur.
Es forma als contraforts meridionals del Serrat de Cabicerans, des d'on davalla de dret cap al sud-sud-est, deixant a llevant la Masia del Xic i els Plans de Puigmaçana per a adreçar-se al barranc de Sant Gregori al nord-est de Vilamolat de Mur.
# Barranc del Coll des Eres

El barranc del Coll des Eres, o de les Eres, és un barranc, afluent del riu d'Abella. Pertany a la conca del Noguera Pallaresa, i discorre del tot dins del terme d'Abella de la Conca, al sud de la Serra de Carreu, dins de la comarca del Pallars Jussà.
Neix al costat sud-oriental del Coll des Eres i discorre cap al sud-sud-est de forma paral·lela al Serrat de Cal Calafí,

## Etimologia

El barranc arrenca del vessant sud-oriental del coll del mateix nom. Es tracta, així doncs, d'un topònim romànic modern de caràcter descriptiu.

## Enllaços externs

* El Barranc del Coll des Eres en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Leptopelis boulengeri

Leptopelis boulengeri és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu al Camerun, República del Congo, República Democràtica del Congo, Guinea Equatorial, el Gabon, Nigèria i, possiblement també, Angola i la República Centreafricana.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Schiøtz, A. & Amiet, J.-L. 2004. Leptopelis boulengeri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 d'abril del 2008.
# Leptopelis brevirostris

Leptopelis brevirostris és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu al Camerun, Guinea Equatorial, el Gabon, Nigèria i, possiblement també, a la República Centreafricana i la República del Congo.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Schiøtz, A., Amiet, J.-L. & Burger, M. 2004. Leptopelis brevirostris. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 d'abril del 2008.
# Leptopelis bufonides

Leptopelis bufonides és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Burkina Faso, Camerun, el Txad, Gàmbia, Ghana, Nigèria, Senegal i, possiblement també, a Benín, Costa d'Ivori, Guinea, Guinea Bissau, Mali, Níger i Togo.

## Referències

* Schiøtz, A. & Rödel, M.-O. 2004. Leptopelis bufonides. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 d'abril del 2008.
# Lester Moré

Lester Moré (Ciego de Ávila, 15 de juliol de 1977) fou un futbolista cubà de la dècada de 2000.
Fou 60 cops internacional amb la selecció de Cuba.
Pel que fa a clubs, destacà a Ciego de Ávila i Charleston Battery.

## Referències

* ↑ Lester Moré Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Cuba - Record International Players - RSSSF
* ↑ Player profile - Charleston Battery
* ↑ Lester Moré a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Yenier Márquez y su olfato goleador - Juventud Rebelde (castellà)
* ↑ Síntesis Biográfica - EcuRed (castellà)
# Ligallo Fondo Norte

El Ligallo Fondo Norte és el grup ultra del Real Zaragoza, que va ser creat l'any 1986.
Pel que fa a la ideologia del grup preval el saragossista a ultrança. A més el grup té un gran sentiment aragonès i espanyol, com ho demostra seguint a la selecció nacional en totes les seves cites en tornejos internacionals des de 1998.

## Amistat i rivalitat

Al llarg d'aquests anys recorrent Espanya per seguir al Real Zaragoza, han sorgit nombroses amistats i desavinences amb aficionats rivals. Aquestes relacions han anat patint canvis al llarg dels anys.
* Amics: Actualment els grups ultres a nivell nacional amb els quals es té millor relació són els Ultra Boys del Real Sporting de Gijón, el Frente Onuba del Recreativo de Huelva, el Frente Bokerón del Málaga CF o els Ultras Sur del Real Madrid CF, però res més que relacions de cordialitat.
    Pel que fa a grups estrangers, hi ha bona sintonia amb els ultres del Hellas Verona FC i amb els de la SS Lazio. A més hi ha un agermanament amb els hooligans del KSP Polonia Warszawa des de fa més de cinc anys en què tots dos grups han compartit grada en diverses ocasions, tant a la Romareda com a l'estadi polonès.
* Rivals: Pel que fa a rivalitats el nombre de grups és major, encara que hi ha diversos que destaquen sobre els altres. Boixos Nois del FC Barcelona, Indar Gorri del Club Atlètic Osasuna i la majoria de la resta de grups bascos.

## Referències

* ↑ «Història de Ligallo Fondo Norte». Arxivat de l'original el 2010-04-12. [Consulta: 1r juliol 2010].

## Enllaços externs

* Web de Ligallo Fondo Norte
* Galeria de fotos Arxivat 2004-07-09 a Wayback Machine.
# Ligari

Ligari és el nom dels següents personatges:
* Quint Ligari, governador d'Àfrica
* Tit Ligari, qüestor romà
* Publi Ligari, militar romà