OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wuffingas

Els wuffingas, uffingas o wuffings fou la dinastia governant a Ànglia de l'Est, el regne anglosaxó que avui correspon als comtats anglesos de Norfolk i Suffolk. Els Wuffingas van agafar el seu nom de Wuffa, un dels primers reis. Res és sabut dels membres de la dinastia abans de Rædwald, qui governà aproximadament del 599 al 624. Les invasions vikings del segle ix van destruir els monestirs del regne i amb ells molts documents relacionats amb el govern dels Wuffingas.
El darrer dels wuffingas fou el rei Ælfwald, qui va morir el 749 i que va ser succeït per reis de llinatge desconegut.

## Arbre familiar

El regne d'Ànglia va ser fundat i poblat per gent d'Europa del nord durant els segles V i VI. Les fonts històriques que relacionen la genealogia dels seus reis inclouen la Crònica anglosaxona i Beda (Historia ecclesiastica), ambdós compilats molts anys després de la formació del regne. També existeixen llistes creades per historiadors medievals, com el segle xii Textus Roffensis, qui potser va tenir accés a altres fonts que més tard es van perdre. La majoria dels reis Wuffingas es troben inclosos en un pedigrí d'Ælfwald, on el mateix Ælfwald és proclama descendent del déu Wōden.
* Ascendència d'Ælfwald
* Ælfwald (Alfwald Aldwulfing)
* Ealdwulf (Ældwulf Æðelricing)
* Ethelric (Æþelric Ening)
* Eni (Eni Tytling)
* Tytila (Tytla Wuffing)
* Wuffa (Wuffa Wehhing)
* Wehha (Wehh Wilhelming)
* Wilhelm (Wilhelm Hrypping)
* Hryth (Hryp Hroðmunding)
* Hrothmund (Hroðmund Trigling)
* Trygil (Trygil Tymaning)
* Tyttman (Tytman Casericg)
* Caesar (Caser Wodning)
* Wōden (Woden Frealafing)

## Notes

* ↑ Newton, The Origins of Beowulf and the Pre-Viking Kingdom of East Anglia, p. 77

## Bibliografia

* Newton, Sam. The Origins of Beowulf and the Pre-Viking Kingdom of East Anglia. Cambridge: D. S. Brewer, 1993. ISBN 0-85991-472-0.
* Palgrave, Francis (1832). The Rise and Rrogress of the English Commonwealth: Anglo-Saxon period. Containing the Anglo-Saxon policy, and the institutions arising out of laws and usages which prevailed before the Conquest. J. Murray.
* Yorke, Barbara. Kings and Kingdoms of Early Anglo-Saxon England. Londres i Nova York: Routledge, 2002. ISBN 0-415-16639-X.
# Timàgenes

Timàgenes és el nom dels següents personatges:
* Timàgenes d'Alexandria, retòric grec
* Timàgenes de Milet, historiador i orador grec
* Timàgenes de Síria, historiador grec del segle I aC
# La Barta (Gers)

La Barta (occità) o Labarthe (francès) és un comú francès al departament de Gers (regió d'Occitània.
El territori comunal és a la conca de la Garona, dins de la conca hidrogràfica Adour-Garona. És drenat pel Gers, el Cédon, un braç del Gers, ruisseau de Larrazet, la ruisseau de Laubarie, la ruisseau du Boué i per diversos petits rierols, que constitueixen una xarxa hidrogràfica de 14 km.
El Gers, amb una longitud total de 175,4 km, té el seu naixement a la comuna de Lannemezan i flueix cap al nord. Travessa la població i desemboca al Garona a Layrac, després de travessar 47 comuns.
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 140 | 128 | 147 | 135 | 151 | 142 | 154 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||
Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Pierre Doux | PCF |

## Vegeu també

* Vescomtat de Labarta

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Le réseau hydrographique du bassin Adour-Garonne.» (pdf). Arxivat de l'original el 2021-11-02. [Consulta: 11 desembre 2021]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-11-02. [Consulta: 21 novembre 2022].
* ↑ «Fiche communale de Labarthe». [Consulta: 11 desembre 2021].
* ↑ Service d'administration nationale des données et référentiels sur l'eau (Sandre). «le Gers - Fiche cours d'eau».
# Àrea (unitat de superfície)

Una àrea és una unitat de superfície que equival a 100 metres quadrats (o bé un decàmetre quadrat). S'usa més sovint el seu múltiple, l'hectàrea —que equival a 10.000 metres quadrats— i de vegades el seu submúltiple, la centiàrea, que equival a un metre quadrat.

## Equivalències

* 100.000.000 mm²
* 1.000.000 cm²
* 10.000 dm²
* 100 m²
* 1 dam²
* 0,01 hectàrees o hm²
* 0,0001 km²

## Vegeu també

* Sistema Internacional d'Unitats

## Enllaços externs

* Conversor d'àrea en altres unitats
Viccionari
# Segrest dels uruguaians

El segrest dels uruguaians o cas del segrest de Porto Alegre (en castellà, Secuestro de los uruguayos) és el nom que va rebre l'episodi en el qual les Forces Armades de l'Uruguai, amb el suport dels militars brasilers a Porto Alegre, van segrestar de forma clandestina a dos activistes uruguaians, Lilián Celiberti i Universindo Díaz, i dos nens en territori brasiler el 17 de novembre de 1978. L'operació és un exemple de cooperació entre els serveis secrets de les dictadures del Con Sud, amb el nom d'Operació Còndor. Una trucada telefònica anònima alerta a dos periodistes brasilers, Luiz Cláudio Cunha i J.B. Scalco, de la revista Veja, els quals descobreixen ipso facto l'operació. En cobrir el cas, els reportatges mostren la indignació de l'opinió pública mundial i obliguen la dictadura uruguaiana a mantenir amb vida als dos activistes empresonats.
Dies després, els fills del matrimoni uruguaià van ser lliurats als avis materns. Lílian i Universindo, empresonats i torturats al Brasil i a l'Uruguai, van estar cinc anys a les presons militars de l'Uruguai. Amb la democratització uruguaiana el 1984, el matrimoni va ser alliberat i va confirmar els detalls del segrest.

## Conseqüències

El segrest dels uruguaians a Porto Alegre va ser l'únic fracàs de repercussió internacional de l'Operació Còndor, d'entre centenars d'accions clandestines de les forces de repressió de les dictadures del Con Sud d'Amèrica Llatina, responsables de milers de morts i desapareguts durant el període 1975-1985.
Un estudi sobre la repressió política a la regió fet pel periodista brasiler Nilson Mariano, fa una estimació sobre el nombre de morts i desapareguts en aquella dècada: 297 a l'Uruguai, 366 al Brasil, 2.000 al Paraguai, 3.196 a Xile i 30.000 a l'Argentina. Els volums dels "Arxius del Terror" - un conjunt de 60.000 documents que pesen quatre tones i tenen 593.000 pàgines microfilmades - descoberts per l'exprés polític paraguaià Martín Almada a la ciutat de Lambaré, al Paraguai, el 1992, són encara més expressius: en total, el resultat de l'Operació Còndor al Con Sud arribaria a 50.000 morts, 30.000 desapareguts i 400.000 empresonats.

## Referències

* 1 2 Ex-militante contra a ditadura e agente do Dops se encontram 32 anos depois na Capital, Zero Hora, 4 de febrer de 2010
* ↑ CUNHA, Luiz Cláudio. Sucesso de investigação. A: Fernando Molica (org.) 10 reportatges sobre la dictadura. Sao Paulo: Record, 2005, pp. 117-248. Vegeu també les següents edicions de la revista VEJA: 20 oct 1978; 29 nov 1978; 27 des 1978; 17 gen 1979; 15 feb 1979; 18 jul 1979; 24 oct 1979; i 11 jun 1980
* ↑ BOCCIA PAZ, Alfredo et al., op. cit., pp. 229-263; DINGES, John. Os anos do Condor. Uma década de terrorismo internacional no Cone Sul, São Paulo: Companhia das Letras, 2005, pp. 347-353. Per a informació més detallada sobre els 'Arquivos do Terror', vegeu http://www.unesco.org./webworld/paraguay/documentos.html Arxivat 2011-12-22 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Luiz Cláudio Cunha (2008), Operação Condor: O Sequestro dos Uruguaios, ed. L&PM
# Molí de Canemars

El molí de Canemars és una obra del municipi de Borredà (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El molí fariner de Canemars era una construcció d'estructura clàssica, orientat cap a migdia, de planta quadrada coberta a dues aigües amb teula àrab. El parament és de carreus de pedra irregulars sense desbastar units amb morter i deixats a la vista. Construït a finals del s. XVII o començaments del s. XVIII i era el molí fariner de la masia veïna de Canemars; situat prop del molí d'en Font. Fou abandonat abans de la Guerra Civil Espanyola (1936- 1939) el seu estat de conservació és molt dolent car s'ha esfondrat la teulada i només conserva part del primer pis i la planta baixa amb el carcau, amb molt vegetació.

## Notes

* ↑ «Molí de Canemars». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Timàlia becgrossa bruna

La timàlia becgrossa bruna (Stachyris roberti) és un ocell de la família dels timàlids (Timaliidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, sotabosc, matolls i bambú al nord-est de l'Índia des d'Arunachal Pradesh cap al sud fins Cachar, Manipur i Nagaland, i nord-est de Myanmar.

## Taxonomia

Aquesta espècie era classificada dins l'obsolet gènere Sphenocichla Godwin-Austen et Walden, 1875, juntament amb S.humei fins que ambdues espècies van ser incloses al gènere Stachyris arran Moyle et al, 2012.

## Referències

* ↑ «Timàlia becgrossa bruna». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
* ↑ Moyle, RG, MJ Andersen, CH Oliveros, FD Steinheimer & S Reddy, 2012. Phylogeny and biogeography of the core babblers (Aves: Timaliidae). Systematic Biology 61 (4): 631‐651.
# La Barta de Lesa

La Barta de Lesa (francès Labarthe-sur-Lèze) és un municipi occità de Comenge, a Gascunya, del departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Agermanaments

* Breda di Piave (Itàlia)

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Jacob Gade

Jacob Thune Hansen Gade (Vejle, Jutlàndia, Dinamarca, 29 de novembre de 1879 - 20 de febrer de 1963), fou un compositor i violinista danès. Gade, que a començaments del segle XX es guanyava la vida tocant el violí als restaurants i teatres de Copenhaguen, va arribar a ser director de la gran orquestra Palads Cinema d'aquesta ciutat, malgrat que mai va tenir una educació musical formal.
Avui és recordat per una sola cançó, Tzigane Tango Jalousie, també coneguda com a Tango Jalousie, o, simplement, Gelosia. Aquest tango, escrit per acompanyar una pel·lícula muda quan Gade era el líder de l'orquestra del Cinema Palads, va ser un èxit internacional immediat. Es va estrenar un 14 de setembre de 1925. Des del començament del cinema sonor va aparèixer en més de 100 pel·lícules, i al llarg del temps, la composició va ser enriquida amb lletres en diversos idiomes.
Alguns crítics musicals afirmen que Jalousie (1925) no és un tango genuí, ja que va ser compost per la pel·lícula muda nord-americana, Don Q, the són of the Zorro ("Don Q, el fill del Zorro"), protagonitzada per Douglas Fairbanks. Tot i això, és un dels tangos més famosos actualment a tot el món. A partir de llavors va acabar la seva carrera com a violinista i es va dedicar a treballar en obres orquestrals més ambicioses, però que mai van arribar a la mateixa celebritat del seu tango Gelosia. Les regalies d'aquesta cançó li van permetre a Gade dedicar-se a temps complet a la composició per la resta de la seva vida. Els seus drets d'autor actualment financen una fundació per a joves músics.

## Usos de la música

La següent llista proporciona detalls sobre les pel·lícules que han utilitzat el 'Tango Jalousie' en la informació sobre Bandes sonores obtinguda a partir d'Internet Movie Database d'Amazon.com ©
* Vides furtives (The Man Who Cried) (2000)
* Brusten Himmel (Swedish film) (1982)
* Death on the Nile (1978)
* Silent Movie (1976)
* Painting the Clouds with Sunshine (1951)
* Anchors Aweigh (1945)
* Don Q, Son of Zorro (1925)

## Enllaços externs

* Biografia de Jacob Gade Arxivat 2008-12-18 a Wayback Machine. Todotango.com
* "Tango Jalousie" (Gelosia), de Jacob Gade Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a Tangocity.com
# Zsolt Baumgartner

Zsolt Baumgartner, nascut l'1 de gener de 1981 a Debrecen, Hongria, ha estat un pilot de Fórmula 1.
Baumgartner va disputar Grans Premis a les temporades 2003 i 2004 per les escuderies Jordan i Minardi.
Baumgartner és el primer hongarès a córrer en la màxima categoria de l'automobilisme mundial. Va fer el seu debut a la F1 precisament al Gran Premi d'Hongria de 2003, substituint al lesionat Ralph Firman a l'escuderia de Eddie Jordan. També va poder disputar el Gran Premi d'Itàlia d'aquesta temporada.
Es van realitzar moltes gestions perquè Baumgartner ocupés una de les butaques titulars de Jordan a la temporada 2004 amb el suport econòmic de la petroliera Mol Rt. L'acord però no va arribar a produir-se i això va fer que finalment firmés contracte amb Minardi. Això però va fer que Mol Rt reduís la seva aportació, el que va portar a Zsolt i els seus representants a crear el "Club de suport de Zsolt Baumgartner", una cosa semblant al que havia fet Justin Wilson l'any 2003.
Baumgartner no va destacar a la part inicial de la temporada 2004. En canvi, després de dues curses on va estar a prop, va aconseguir obtindre el primer punt de Minardi en més de 2 anys, en finalitzar al vuitè lloc al Gran Premi dels Estats Units.

## Palmarès

* Curses disputades : 20
* Punts al Campionat de pilots : 1
* Millor classificació a un G.P. : 8è (USA '04)
* Millor classificació al Campionat de pilots : 20è (2004), (24è el 2003)
* Millor posició de sortida a un G.P. : 17è

## Enllaços externs

* Web oficial
# Mitridates (príncep selèucida)

Mitridates (en llatí Mithridates, en grec antic Μιθριδάτης) fou un príncep selèucida, fill d'Antíoc III el Gran. Titus Livi diu que va ser un dels comandants de l'exèrcit del seu pare durant la guerra contra Ptolemeu I Sòter l'any 187 aC.

## Referències

* ↑ 4.Mithridates a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1094
Viccionari
# Muanda (República Democràtica del Congo)

Moanda o Muanda és una ciutat situada a la costa atlàntica de la República Democràtica del Congo, a la desembocadura del Riu Congo. S'emplaça a la província del Baix Congo, i té una població aproximada de 50.000 personer.
La ciutat té un aeroport, Codi IATA: FZAG (5° 55′ 51S 12° 21′ 6E), és coneguda per les seves platges, i disposa d'algunes facilitats pel turisme, tot i que aquesta activitat és marginal en relació a les principals activitats econòmiques de la ciutat, i el destacable Hotel Mangrove, construït els 1960, està deteriorat.
Muanda és a 8 km al nord-oest del petit port de Banana també a la desembocadura del riu Congo.

## Enllaços externs

* Descripció de Muanda Arxivat 2005-01-02 a Wayback Machine. (francès)
# Touza

Touza ou Tousa (àrab: طوزة, Ṭūza) és una ciutat del Sahel tunisià, situada una quinzena de quilòmetres al sud de Monastir, a la governació homònima. Constitueix una municipalitat amb 7.236 habitants.

## Economia

És un petit nucli agrícola situat enmig d'un gran oliverar sahelià que, tanmateix, acull també algunes fàbriques i tallers de la indústria tèxtil.
Està situada a l'encreuament dels eixos viaris regional Jemmal-Moknine i Ksibet El Médiouni-Beni Hassen.

## Administració

Forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 32 37 (ISO 3166-2:TN-12).
Al mateix temps, constitueix un sector o imada, amb codi geogràfic 32 62 52, dins de la delegació o mutamadiyya de Ksibet El Médiouni (32 62).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 148-150. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 82-85. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Touza - Lloc web oficial
# La història d'Eddy Duchin

La història d'Eddy Duchin (títol original en anglès: The Eddy Duchin Story) és una pel·lícula estatunidenca de George Sidney, estrenada el 1956. Ha estat doblada al català.
Conta la vida d'Eddy Duchin, popular pianista estatunidenc en els anys 1930 i 1940, i mort d'una leucèmia als 40 o 41 anys (la seva data de naixement és incerta). La pel·lícula va rebre quatre nominacions als Oscars el 1957 però no en va guanyar cap.

## Argument

L'èxit de les orquestres als salons de ball i als casinos, ja en franca decadència, reneix gràcies a Eddy Duchin (Tyrone Power), un excepcional pianista que va enlluernar Nova York en els anys 30 i 40.

## Repartiment

* Tyrone Power: Eddy Duchin
* Kim Novak: Marjorie Oelrichs Duchin
* Victoria Shaw: Chiquita
* James Whitmore: Lou Sherwood
* Rex Thompson: Peter Duchin (als 12 anys)
* Mickey Maga: Peter Duchin (als 5 anys)
* Shepperd Strudwick: Sherman Wadsworth
* Frieda Inescort: Mrs Edith Wadsworth
* Gloria Holden: Mrs Duchin
* Larry Keating: Leo Reisman
* John Mylong: Mr Duchin
* Richard H. Cutting: George, capità del Destroyer
* Xavier Cugat :Ell mateix

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1957: Oscar al millor guió original per Leo Katcher
* 1957: Oscar a la millor fotografia per Harry Stradling Sr.
* 1957: Oscar a la millor banda sonora per Morris Stoloff i George Duning
* 1957: Oscar al millor so per John P. Livadary (Columbia SSD)

## Referències

* ↑ esadir.cat. La història d'Eddy Duchin. esadir.cat.
* ↑ «The Eddy Duchin Story». The New York Times.
# Jaime García-Herranz Camps

Jaime García-Herranz Camps (València, 21 d'octubre de 1902 - Mora de Rubielos, 14 d'agost de 1966) va ser un guionista de cinema valencià. Actor ocasional i autor teatral, va ser un dels fundadors en 1952 de la Cooperativa de Cinema de Madrid.

## Filmografia

* La cesta (1965)
* El señor de La Salle (1964)
* Isidro el labrador (1964)
* Piedra de toque (1963)
* Dos años de vacaciones (1962)
* Fray Escoba (1961)
* Bello recuerdo (1961)
* Un americano en Toledo (1960)
* Don Lucio y el hermano Pío (1960)
* Un rayo de luz (1960)
* Bajo el cielo andaluz (1960)
* Un ángel tuvo la culpa (1960)
* Molokai, la isla maldita (1959)
* El ruiseñor de las cumbres (1958)
* El sol sale todos los días (1958)
* Ángeles sin cielo (1957)
* Orgullo (1955)
* Tres eran tres (1955)
* Brindis al cielo (1954)
* Cerca de la ciudad (1952)
* Truhanes de honor (1950)
* Tres ladrones en la casa (1950)
* Misión blanca (1946)
* ¡A mí la legión! (1942)

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1954 | Millor guió | Tres eran tres | Guanyador |
| 1959 | Millor guió | Molokai | Guanyador |
| 1961 | Millor guió | Fray Escoba | Guanyador |
* 1952/53 - Premi Nacional de guions del Sindicat Nacional de l'Espectacle en la temporada per Orgullo

## Referències

* ↑ «Ha fallecido el guionista Jaime Garcia Herranz». , 16-08-1966 [Consulta: 3 desembre 2017].
* ↑ «García-Herranz Camps, Jaime». Arxivat de l'original el 2019-02-25. [Consulta: 3 desembre 2017].
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1954». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-07-29. [Consulta: 3 desembre 2017].
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1959». CEC. Arxivat de l'original el 2018-02-12. [Consulta: 11 febrer 2018].
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1961». CEC. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 11 febrer 2018].
* ↑ Villalba Sebastián, Juan «García-Herranz: un guionista de éxito en tiempos difíciles». CABIRIA Cuadernos turolenses de cine. Maravillas Teruel, 4, 2007, pàg. 7-17 [Consulta: 4 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa de Jaime García-Herranz a la Biblioteca Nacional d'Espanya
* Fitxa de Jaime García-Herranz a Internet Movie Database
* "Jaime Garcia-Herranz: Guionista" a La Glorieta
# Serrat del Vent (Granera)

El serrat del Vent és un serrat del terme municipal de Granera, a la comarca del Moianès.
Està situat al racó sud-oest del terme de Granera, a llevant i a prop del serrat dels Tres Senyors. En el seu extrem meridional hi ha el Coll del Serrat dels Tres Senyors, i és el lloc on s'uneix amb aquest serrat. La carena del Serrat del Vent separa les vall del torrent de les Fraus de l'Otzet, a ponent, i d'un torrent de nom ara per ara desconegut, subsidiari del de les Fraus de l'Otzet, a llevant.
El serrat del Vent s'estén de nord a sud, i té l'origen, punt més baix, a l'interfluvi dels dos torrents esmentats anteriorment, des d'on va pujant gradualment cap al coll del Serrat dels Tres Senyors.

## Enllaços externs

* El Serrat del Vent en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Montgomery (Louisiana)

Montgomery és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 787 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Montgomery tenia 787 habitants. La densitat de població era de 146,1 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 18% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.462 $ i la renda mediana per família de 23.558 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.125 $ mentre que les dones 17.083 $. La renda per capita de la població era d'11.533 $. Entorn del 34% de les famílies i el 39,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Geographic Comparison Table- Montgomery». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
* ↑ «Fact Sheet- Montgomery». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].