OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Golman Pierre

Golman Pierre (Haití, 21 de febrer de 1971) fou un futbolista haitià de la dècada de 1990.
Fou 35 cops internacional amb la selecció d'Haití.
Pel que fa a clubs, destacà a FICA.

## Referències

* ↑ CONCACAF Championship, Gold Cup 2002 - Full Details Arxivat 2009-10-03 a Wayback Machine. - RSSSF
* ↑ World Cup 2002 (Final Tournament and Qualifiers) Goal Scorers - RSSSF
* ↑ Player profile Arxivat 2007-04-27 a Wayback Machine. - HaitiFoot.com
* ↑ World Cup qualification games Arxivat 2013-07-01 a Wayback Machine. - FIFA.com
* ↑ «Historical Dictionary of Haiti». Hall, Michael R., 2012. [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ Golman Pierre a National-Football-Teams.com (anglès)
# Guillem Frederic de Nassau-Dietz

Guillem Frederic de Nassau-Dietz (en neerlandès Willem Frederik van Nassau-Dietz i en frisó Willem Freark fan Nassau-Dietz) va néixer a Arnhem el 7 d'agost de 1613 i va morir a Ljouwert el 31 d'octubre de 1664. Era un noble frisó, príncep de Nassau-Dietz, segon fill del comte Ernest Casimir (1573-1632) i de Sofia Hedwig de Brunsvic-Lüneburg (1592-1642).
Va ser Stadhouder de Frísia de 1640 a 1664, i de Groningen i de Drenthe de 1650 a 1664.
Va estudiar a la Universitat de Leiden i la Universitat de Groningen i, posteriorment, va encetar la seva carrera militar en l'exèrcit holandès, igual que els seus avantpassats i que el seu germà gran Enric Casimir, que va morir sense descendència el 1640 al Setge de Hulst, de manera que Frederic Guillem en va heretar els títols. Però, com el càrrec de Stadhouder encara no era hereditari, només va aconseguir ser nomenat a Frisia. I no va ser fins deu anys més tard que fou nomenat també Stadhouder de Groningen i de Drenthe.

## Matrimoni i fills

El 2 de maig de 1652 es va casar amb Albertina Agnès d'Orange-Nassau (1634-1696), filla de Frederic Enric d'Orange-Nassau (1584-1647) i d'Amàlia de Solms-Braunfels (1602-1675). El matrimoni va tenir tres fills:
* Amàlia (1654-1695), casada amb el duc Joan de Saxònia-Eisenach (†1729).
* Enric Casimir (1657-1696), príncep de Nassau-Dietz, casat amb Enriqueta Amàlia d'Anhalt-Dessau (1666-1726).
* Guillemina (1664-1667)

## Referències

* ↑ Israel, 1995, p. 80.

## Bibliografia

* Israel, Jonathan Irvine. Uitgeverij Van Wijnen. De Republiek 1477-1806 (en neerlandès). 5a ed., 1995. [[Special:BookSources/905194221
* Geert H. Janssen: Creaturen van de macht. Patronage bij Willem Frederick van nassau (1613-1664), Amsterdam University Press 2005|ISBN 905194221
* Geert H. Janssen: Creaturen van de macht. Patronage bij Willem Frederick van nassau (1613-1664), Amsterdam University Press 2005]].
* en anglès: Princely Power in the Dutch Republic. Patronage and William Frederick of Nassau (1613-64), Manchester University Press, Manchester and New York 2008 ISBN 978-0-7190-7758-6

## Enllaços externs

* www.genroy.fr Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
# Guiomar de Lorvão

Guiomar (Regne de Portugal, segona meitat del s. XIII - Lorvão, ca. 1360) fou una germana llega cistercenca al monestir de Lorvão. És venerada com a beata en l'Església catòlica. Guiomar fou una jove que, volent fugir dels plaers del món, va prendre l'hàbit al convent cistercenc de Lorvão, on fou germana llega. Hi dugué una vida exemplar, lliurada a la pregària i la penitència, fins a la seva mort. No se sap res més de la seva vida. Deia la llegenda que, en morir, se sentiren veus angelicals que cantaven el Te Deum i que s'il·luminà la cambra mortuòria i resplendí el seu rostre. Aquests senyals van fer que es venerés com a persona santa. Apareix citada com a beata als menologis de Crisostomo Henriques (1630), Chalemont (1670) i Bucolini; l'Agiológio lusitano de Jorge Cardoso la qualifica de venerable.

## Bibliografia

* Claude Chalemont. Series Sanctorum et Beatorum ac Illustrium virorum Sacri Ordinis Cisterciensis. París: Sebastianum Mabre-Cramoisy, 1670. "B. Giomaria Virgo", p. 130.
# Guiomar Amell i Amell

Guiomar Amell (Sant Pere de Ribes, 1938) és una activista cultural catalana.
La seva família és originària de Sitges. Sa mare i son pare treballaven en un laboratori, fent vaccins contra el tètanus. Va néixer, per l'atzar de la guerra, a Sant Pere de Ribes. Son pare hi tenia accés a un mas on guardava els cavalls per a fer les vaccines i el van aprofitar per fugir del bombardeig de Barcelona.
Va participar en la vaga del 1956 a la Universitat de Barcelona, amb divuit anys. Amb vint-i-dos va participar en els Fets del Palau de la Música (1960), i va desplegar la senyera catalana a la Sagrada Família durant la desfilada militar franquista. Casada amb Llibert Cuatrecasas i Membrado, diputat per Unió Democràtica de Catalunya (UDC) al Congrés dels Diputats, Amell ha estat consellera nacional d'UDC durant dècades, i ara ho és de Demòcrates.
El 21 de juny de 2021, convidada a l'acte del president espanyol Pedro Sánchez al Teatre del Liceu de Barcelona en la seva funció de presidenta del Col·legi de Doctors i Llicenciats en Belles Arts el va apostrofar i va obtenir una conversa personal on va explicar la seva concepció del problema entre Catalunya i Espanya.

## Obres destacades

* Breu història dels catalans (2006)
* Viure, Conviure… Ésser! A Catalunya (2015)
* «Parlem clar i fem memòria». El Punt Avui, 19-05-2020.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Barnils, Andreu; Salamé, Albert (fotos) «Guiomar Amell: “Hem de continuar batallant. No hi ha alternativa”. Entrevista a la senyora que es va plantar davant Pedro Sánchez a l'acte del Liceu». VilaWeb, 03-07-2021.
* ↑ «Guiomar Amell a Pedro Sánchez: "Un referèndum, el podeu convocar"». Catalunya Migdia. Catalunya Ràdio, 21-06-2021. [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ Navarro, Núria «Guiomar Amell: «A l’acomiadar-me de Sánchez, li vaig desitjar sort»». El periódico, 26-06-2021 [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ Viure, conviure… ésser! a Catalunya (1938-2014). Barcelona: Publicacions de l’Abadia de Montserrat, 2015, p. 336. ISBN 978-84-9883-802-2.
* ↑ Costa i Gramunt, Teresa «Memòries de Guiomar Amell». Eix Diari, 08-12-2015.
# Gérard Gropaiz

Gérard Gropaiz (5è districte de París, 1 d'agost de 1943 - Les Mureaux, 6 d'octubre de 2012) fou un nedador francès, especialista en estil lliure, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on va disputar dues proves del programa de natació. En ambdues quedà eliminat en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, va disputar dues proves del programa de natació. Novament quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès destaquen una medalla d'or i una de plata al Campionat d'Europa de natació de 1962 i una d'or als Jocs de l'Amistat de 1963.

## Referències

* ↑ «Le nageur Gérard Gropaiz est mort» (en francès). [Consulta: 3 juliol 2021].
* ↑ «Olympedia – Gérard Gropaiz». [Consulta: 3 juliol 2021].
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 20 juliol 2020].
* ↑ Présence africaine. Le sport en Afrique (en francès), 1970, p. 206.
# Gran Premi d'Espanya de motociclisme de 2011

El Gran Premi d'Espanya de motociclisme de 2011 fou la segona cursa del temporada 2011 de motociclisme. La cursa es disputà al Circuit de Jerez (Jerez de la Frontera, Espanya) entre els dies 1 i 3 d'abril de 2011.

## Resultats
### MotoGP

| Pos | No | Pilot | Moto | Voltes | Temps | Sortida | Punts |
| 1 | 1 | Jorge Lorenzo | Yamaha | 27 | 50:49.046 | 3 | 25 |
| 2 | 26 | Dani Pedrosa | Honda | 27 | +19.339 | 2 | 20 |
| 3 | 69 | Nicky Hayden | Ducati | 27 | +29.085 | 11 | 16 |
| 4 | 7 | Hiroshi Aoyama | Honda | 27 | +29.551 | 10 | 13 |
| 5 | 46 | Valentino Rossi | Ducati | 27 | +1:02.227 | 12 | 11 |
| 6 | 8 | Héctor Barberá | Ducati | 27 | +1:08.440 | 13 | 10 |
| 7 | 17 | Karel Abraham | Ducati | 27 | +1:14.120 | 16 | 9 |
| 8 | 35 | Cal Crutchlow | Yamaha | 27 | +1:19.110 | 9 | 8 |
| 9 | 24 | Toni Elías | Honda | 27 | +1:42.906 | 17 | 7 |
| 10 | 21 | John Hopkins | Suzuki | 27 | +1:48.395 | 14 | 6 |
| 11 | 65 | Loris Capirossi | Ducati | 27 | +1:51.876 | 15 | 5 |
| 12 | 4 | Andrea Dovizioso | Honda | 26 | +1 lap | 6 | 4 |
| Ret | 5 | Colin Edwards | Yamaha | 26 | Accident | 8 | |
| Ret | 11 | Ben Spies | Yamaha | 24 | Accident | 4 | |
| Ret | 14 | Randy de Puniet | Ducati | 16 | Retirat | 7 | |
| Ret | 58 | Marco Simoncelli | Honda | 11 | Accident | 5 | |
| Ret | 27 | Casey Stoner | Honda | 7 | Collisió | 1 | |
| Resultats oficials de MOTOGP ||||||||

## Enllaços externs

* Consultat el 4 de abril de 2019.
# Hans Burgkmair

Hans Burgkmair el vell, Augsburg, Alemanya, 1473-1531. Fou un pintor i gravador alemany.
Va ser fill i pare de pintors. Des del 1488 va ser deixeble de Martin Schongauer a Colmar, qui va morir abans que Burgkmair completés el període normal d'aprenentatge.
Pot ser que visités Itàlia en aquella època, i és segur que ho va fer el 1507, el que va influir profundament en el seu estil. Des del 1491 va treballar a Augsburg, on va assolir el rang de mestre i va obrir el seu propi taller el 1498.
L'expert Hollstein va catalogar 834 gravats dissenyats per Burgkmair, la majoria per a llibres i il·lustracions, encara que més de cent eren pàgines soltes. Els millors mostren un gran talent per a les composicions, i una barreja, no sempre completament fructífera, entre les formes del renaixement i l'estil alemany subjacent. Des del 1508 Burgkmair va passar la major part del seu temps treballant en projectes de gravat sobre fusta de l'emperador Maximilià I fins a la mort d'aquest el 1519. En aquesta època es va tractar amb Dürer. Fou responsable de prop de la meitat de les 135 impressions del Triomf de Maximilià, grans i plenes de personalitat. També va realitzar la majoria de les il·lustracions del Weiss Kunig, ("El rei blanc") i de Theurdank ("El cavaller Theuerdank"), juntament amb Leonhard Beck.
Va ser un innovador important del gravat en clarobscur, i sembla que va ser el primer d'emprar un bloc tonal, a una impressió de 1508. El seu Amants sorpresos per la mort (1519) és la primera impressió en clarobscur fent servir aquests tres blocs i també la primera impressió que va ser dissenyada per imprimir-se només a un color, car el bloc de línia per si mateix no produiria una imatge satisfactòria. Altres impressions en clarobscur d'aquestes dates de Baldung i Cranach tenien blocs de línia que podrien i eren impresos per si mateixos. Va produir un rascat, Venus i mercuri (1520), rascat en una làmina d'acer.
Burgkmair va ser també un pintor reeixit, principalment d'escenes religioses i retrats de ciutadans d'Augsburg i membres de la cort de l'emperador. A les galeries de Múnic i Viena es troben exemples del seu treball, acabats primmirada i sòlidament. Els seus retrats s'acomoden al gust modern millor que els seus treballs religiosos, encara que tots mostren un colorit càlid i formes harmòniques que delaten influències italianes.
La seva única pintura coneguda a Espanya és "L'enterrament de Crist" del Museu Thyssen-Bornemisza.

## Referències

* ↑ «Imagebase: search results». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 16 maig 2008].
* ↑ «BMA - Painted Prints pp10». Arxivat de l'original el 2007-01-06. [Consulta: 16 maig 2008].
* ↑ «Bodkin Prints - Product details». Arxivat de l'original el 2017-06-25. [Consulta: 16 maig 2008].
* ↑ The Renaissance Print, David Landau & Peter Parshall, Yale, 1996, ISBN 0-300-06883-2
# Hans Bußmeyer

Hans Bußmeyer (Brunsvic, 29 de març de 1853 - Pöcking, 21 de setembre de 1930) Va ser un compositor, pianista i educador musical alemany.
Era germà petit del pianista Hugo Bußmeyer, va estudiar a l'escola de música reial amb Carl Bärmann fins al 1872 i amb Franz Liszt a Weimar com a pianista i després va fer gires de concerts a Amèrica del Sud. El 1874 va esdevenir professora auxiliar, 1876 professora i 1881 professora a la Royal Music School de Múnic, que va dirigir de 1912 a 1919 després de la seva elevació a l'Acadèmia de la Música. Es va casar amb la cantant Mathilde Weckerlin (1848-1928) des del 1877.
Bußmeyer va compondre un concert per a piano i nombroses peces de piano. La seva cantata Germanenzug es va fer famosa.

## Bibliografia

* Horst-Rüdiger Jarck, Günter Scheel (ed.), Lèxic biogràfic de Brunswick. Segles XIX i XX, pàg 115, Hannover 1996
# Al-Múndhir ibn Yahya at-Tujibí

Al-Múndhir ibn Yahya at-Tujibí o al-Múndhir I (àrab: المنذر بن يحي التجيبي, al-Munḏir ibn Yaḥyà at-Tujībī) (? - 1021/1022) va ser el fundador de la dinastia tugíbida que va governar l'emirat de Saraqusta, del qual ell va ser sobirà entre els anys 1018 i 1021/1022. Va governar amb el làqab de d'al-Mansur (el Victoriós).

## Biografia

Membre d'una família assentada des de feia temps a la Marca Superior de l'Àndalus, va guanyar prestigi durant les guerres civils de principi del segle xi, als exèrcits d'Almansor. Cap a 1005 governava Tudela i, potser cap a 1013, Saragossa. Des d'aquestes places va fer freqüents incursions cap al sud, en suport d'un o altre candidat a califa. En juny de 1010 es desplaçà a Còrdova en favor d'al-Mahdí, poc després recolzà Sulayman al-Mustaín, i més tard, amb Khayran d'Almeria, propicià la proclamació d'al-Murtadà.
A partir de 1018, però, va centrar la seva activitat en el seu regne. Es va titular hàjib i en la seva cort es van acollir personatges fugits de Còrdova, com ara el poeta Ibn Darraj, que havia estat panegirista d'Almansor i que li va dedicar grans lloançes. Durant el seu govern es va ampliar la mesquita aljama de Saragossa.
Va atacar Osca, expulsant al també tugíbida Sumàdih.
Va patir l'hostilitat de Sanç el Gran de Navarra, que s'apoderà de la riba del Cinca. Per a contrarestar-lo va mantenir bones relacions amb els comtats de Castella i Barcelona, arribant a concertar en 1021 l'enllaç entre Berenguer Ramon I de Barcelona i Sança, filla de Sanç I Garcia de Castella.
Va governar fins a la seva mort, en 1021 o 1022, succeint-lo son fill Yahya al-Mudhàffar.

## Referències

* ↑ Turk, Afif. El reino de Zaragoza en el siglo XI de Cristo (V de la Hégira) (en castellà). Instituto Egipcio de Estudios Islámicos, 1978, p. 61.
# Fontanet (Lleida)

Fontanet és una partida de l'Horta de Lleida, de Lleida.
Partida històrica, avui és engolida pràcticament tota pel Polígon Industrial El Segre, de Lleida.
Limita:
* Al nord amb la partida de Grenyana.
* A l'est i al sud amb el Polígon Industrial El Segre.
* A l'oest amb el Parc de la Mitjana de Lleida.

## Enllaços externs

* Oficina municipal de l'Horta de Lleida Arxivat 2010-09-21 a Wayback Machine.
* Mapa de les Partides de Lleida Arxivat 2011-09-05 a Wayback Machine.
* Institut Català de Cartografia
# Belfaa

Belfaa (en àrab بلفاع, Bilfāʿ; en amazic ⴱⵍⴼⴰⵄ) és una comuna rural de la província de Chtouka-Aït Baha, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 27.699 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# John Jansson

John Jansson (Estocolm, 18 de juliol de 1892 - Bromma, 10 d'octubre de 1943) fou un saltador suec, guanyador de tres medalles olímpiques.
Va participar, als 19 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1912 realitzats a Estocolm, on guanyà la medalla de bronze en la prova de plataforma alta. Alhora, finalitzà setè en la prova del trampolí de 3 metres i quedà eliminat en sèries en la de plataforma de 10 metres. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1920, realitzats a Anvers, finalitzà sisè en la prova de trampolí de 3 metres i revalidà la seva medalla de bronze en la prova de plataforma alta. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1924, realitzats a París, aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova de plataforma alta, en l'última aparició d'aquesta disciplina en uns Jocs Olímpics.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Johan Jansson». [Consulta: 7 agost 2024].
* ↑ «Janne Jansson - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 6 agost 2024].
# Austin (Pennsilvània)

Austin és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 623 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Austin tenia 623 habitants, 243 habitatges, i 164 famílies. La densitat de població era de 60,4 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 243 habitatges en un 39,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,4% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 32,5% no eren unitats familiars. En el 26,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,3% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 17,8% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.846 $ i la renda mediana per família de 34.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.659 $ mentre que les dones 20.729 $. La renda per capita de la població era de 12.210 $. Entorn del 13,4% de les famílies i el 21,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Austin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Austin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Aragüés del Port

Aragüés del Port (en aragonès: Aragüés de lo Puerto i en castellà: Aragüés del Puerto) és un municipi aragonès situat a la província d'Osca i enquadrat a la comarca de la Jacetània.
La temperatura mitjana anual és de 9° i la precipitació anual, 1250 mm.

## Referències

* ↑ «Topònim d'Aragüés del Port». Arxivat de l'original el 2018-02-15. [Consulta: 14 febrer 2018].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Aragüés del Puerto». Arxivat de l'original el 2016-05-28. [Consulta: 1r setembre 2016].
# Apocalyptic Rider

Apocalíptic Rider és una pintura creada per Nabil Kanso el 1980. És oli sobre tela de 7 X 9 peus (2 X 2,65 metres), i és part d'una sèrie que representa el semen de cavall en composicions que tracten de temes apocalíptics.
La pintura representa una escena en què apareix un cavall que va cap endavant entre dos cavalls juxtaposats horitzontalment. El "genet", que representa simbòlicament un cavall de l'Apocalipsi, es mou cap a una figura que cau prop d'una mare sostenint un fill. La composició de la imatge se centra en la imatge formada pel genet i els cavalls en el pla central. La seva àrea, que ocupa gran part de l'espai pictòric, sembla enllaçar el fons i el primer pla, i reforçar la tibant atmosfera generada pel subjecte i la representació de capes denses de pintura aplicades amb pinzellades àmplies en tota la superfície. El to reflecteix un contrast de blau negre contra vermell.Alguns crítics d'art van interpretar el treball com una metàfora de les guerres a Centreamèrica i Orient Mitjà. Altres suggereixen que la concepció compositiva de les figures, colors, símbols i textures fa un sentit d'amenaça imminent que subratlla el tema representat.

## Referències

* ↑ Nabil Kanso:The Split of Life: Paintings 1974-94, p.56, NEV Editions, Atlanta 1996
* ↑ Erminy, Peran: The Apocalyptic Paintings of Nabil Kanso, Instituto Nacional de Cultura, Panamà, 1988; El Nacional (Caracas), pp.2-3, 26 d'abril 1987, Caracas, online
* ↑ «Contramaestre, Carlos, Nabil Kanso Mouth of the Apocalypse». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 10 febrer 2022].
* ↑ «Expressions». panorama, 17-04-1985. [Consulta: 10 febrer 2022].
* ↑ Rossi, I, Nabil Kanso: Expressions, Panorama, 15 abril de 1985, Maracaibo,
* ↑ Erminy, The Apocalyptic Paintings of Nabil Kanso, El Nacional (Caracas), pp.2-3, 1987
# Arbo

Arbo és un municipi de la Província de Pontevedra a Galícia. Pertany a la Comarca da Paradanta. Limita amb els municipis d'As Neves, A Cañiza i Crecente. Es troba a la vora del riu Miño, que en aquest sector fa de frontera amb Portugal.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 5.267 | 5.245 | 6.442 | 5.037 | 4.018 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* Arbo (Santa María)
* Barcela (San Xoán)
* Cabeiras (San Sebastián)
* Cequeliños (San Miguel)
* Mourentán (San Cristovo)
* Sela (Santa María).
# Ariosoma bauchotae

Ariosoma bauchotae és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 308 i 314 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic occidental: el nord-oest de Madagascar.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Swainson W., 1838. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Londres. Nat. Hist. & Class. v. 1. i-vi + 1-368.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Karrer, C., 1982. Anguilliformes du Canal de Mozambique (Pisces, Teleostei). Fauna Trop. v. 23: 1-116.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Artis Pabriks

Artis Pabriks (nascut el 22 de març de 1966) és un polític letó, membre del Parlament Europeu.
El 1992 es va graduar en Història a la Universitat de Letònia i es va doctorar en ciència política a la Universitat d'Aarhus el 1996. Després d'acabar els estudis, va esdevenir el rector de la Universitat de Ciències Aplicades de Vidzeme, una institució de nova fundació a Valmiera. Va coescriure el llibre: Letònia: el repte del canvi (2001), que fou republicat posteriorment conjuntament amb volums sobre Lituània i Estònia, sota el títol Els Estats Bàltics: Estònia, Letònia i Lituània (2002). Ambdós foren publicats per l'editorial Routledge.
Pabriks fou un dels membres fundadors del Partit Popular el 1998 i va esdevenir membre del Saeima el març de 2004. Fou nomenat Ministre d'Afers Exteriors de Letònia el 21 de juliol de 2004, i va dimitir l'octubre de 2007 degut a desacords amb la direcció del Partit Popular, el qual va abandonar a continuació. El setembre de 2008 fou un dels membres fundadors del partit Societat pel Canvi Polític.
Fou professor visitant a la Universitat de Boğaziçi a Istanbul durant el primer semestre de l'any acadèmic 2009-2010.
Després de les eleccions legislatives de 2010, va entrar de nou al govern, en el càrrec de Ministre de Defensa.
El 2010 Pabriks va pretendre desbancar Spencer Oliver del càrrec de secretari general de general secretary de l'Assemblea Parlamentària de l'Organització per la Seguretat i la Cooperació Europea. Pabriks, amb el suport de la delegació letona, va dir que les regles de l'organització eren "bastant xocants des de la perspectiva d'una organització que està monitoritzant eleccions". S'hauria requerit la unanimitat menys un dels vots per fer fora Oliver, qui ocupava el càrrec de secretari general des de la creació de l'organisme el. Pabriks no va tenir èxit.
Fou elegit pel Parlament Europeu a les eleccions letones al Parlament Europeu de 2014.
El 20 de setembre de 2015 Pabriks va opinar sobre una possible independència de Catalunya, afirmant que no veia cap normativa comunitària que exclogués Catalunya automàticament de la Unió Europea en cas que aquesta es produís.

## Vegeu també

* Primer Gabinet Kalvītis
* Segon Gabinet Kalvītis
* Segon Gabinet Dombrovskis
* Tercer Gabinet Dombrovskis

## Referències

* ↑ Smith, Ben. «An election in Copenhagen» (en anglès). [Consulta: 11 gener 2022].
* ↑ «L'exministre letó d'Afers Estrangers no veu cap normativa que exclogui de la UE una Catalunya independent». [Consulta: 20 setembre 2015].

## Enllaços externs

* PABRIKS, Artis International Who's Who. consultat l'1 de setembre de 2006.
* Pabriks A. Occupational representation and ethnic discrimination in Latvia — Rīga: Nordik, 2002. ISBN 9984-675-78-5
# Arconada

Arconada és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya). Es troba entre Villalcázar de Sirga i Santillana de Campos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 110 | 81 | 60 | 52 |