OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lanaye

Lanaye (en neerlandès Ternaaien, en való Li Nåye) és una nucli de la ciutat de Visé, a la província de Lieja de la regió valona de Bèlgica, regat pel Mosa, el canal Albert i el canal de Lanaye

## Història

Fins a la fixació de la frontera lingüística el 1963, Lanaye, que era un municipi independent, pertanyia a la província de Limburg. El nucli Petit Lanaye (en neerlandès Klein Ternaaien), prop de la frontera neerlandesa, que tenia una majoria de parla neerlandesa, no va integrar-se al municipi flamenc Kanne, malgrat el projecte inicial.
El 1977, Lanaye va fusionar amb la ciutat de Visé.

## Economia i turisme

El poble força enclavat entre el Mosa, els canals i la frontera amb els Països Baixos és més conegut per a les rescloses entre el canal Albert i el canal de Lanaye. És un poble dormitori força tranquil. Hom hi trobarà el museu del Mont Sant Pere a l'antiga casa de la vila, que forma una bona preparació per a la visita del parc natural transfronterer del dit mont.

## Galeria

* El pont de Lanaye al Canal Albert
* La resclosa 3 de 1961 (al primer pla) i les rescloses 1 & 2 de 1936
* Aiguabarreig dels canals Albert i de Lanaye
* Les rescloses de 1936

## Enllaços externs

* Web del municipi de Visé
# Sellia Marina

Sellia Marina és un municipi italià, situat a la regió de Calàbria i a la província de Catanzaro. L'any 2023 tenia 7615 habitants. El quart municipi més poblós de la província, està situat al capdavant del nord d'una àrea densament poblada que passa per Catanzaro i arriba fins a Soverato amb un total d'aproximadament 150.000 habitants.
Important destinació turística de platja, el 2018 aconsegueix per primera vegada la Bandera Blava, posteriorment rerefirmat el 2019, el 2020, el 2021 i el 2022.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 5.764 | 7.763 | 7.615 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |

## Referències

* ↑ Cosimi, Simone. «Bandiere Blu 2018, ecco il mare più bello d’Italia. Le 368 spiagge premiate per qualità, sostenibilità e servizi» (en italià). la Repubblica, 07-05-2018. [Consulta: 20 març 2024].
* ↑ «Bandiere blu dell'anno 2019» (en italià). [Consulta: 20 març 2024].
* ↑ «Bandiere blu dell'anno 2020» (en italià). [Consulta: 20 març 2024].
* ↑ «Bandiere blu dell'anno 2021» (en italià). [Consulta: 20 març 2024].
* ↑ «Bandiere blu dell'anno 2022» (en italià). [Consulta: 20 març 2024].
# Marc Maeci Probe

Marc Maeci Probe (en llatí Marcus Maecius Probus) va ser governador de la Tarraconense entre el 199 i el 202 o del 205 al 208.

## Referències

* ↑ Isaías Arrayás Morales, Morfología histórica del territorio de Tarraco, ss. III-I a.C, p. 113 (castellà)
# Ara Eivissa

Ara Eivissa és una formació política creada inicialment com a coalició entre Guanyem Eivissa, Esquerra Republicana i Equo. Es va presentar públicament el febrer del 2019 amb la intenció de presentar-se a les eleccions municipals, autonòmiques i del consell insular d'Eivissa.
El març del mateix any varen anunciar que concorrerien a les eleccions generals espanyoles sota la candidatura Veus Progressistes, juntament amb Més per Mallorca, Més per Menorca i Esquerra Republicana de les Illes Balears. Tanmateix, al senat es presentaren en solitari per la circumscripció d'Eivissa i Formentera amb Josep Antoni Prats com a candidat.
Ara Eivissa es defineix com a ecosobiranista, ecologista, municipalista i feminista.
A les eleccions municipals de 2023, Ara Eivissa presenta candidatures als municipis de Sant Josep i Eivissa Ciutat, al Consell Insular i al Parlament Balear.

## Referències

* 1 2 3 «Ara Eivissa se presenta como "la única opción que defiende los intereses de la izquierda"». Cadena SER, 12-02-2019 [Consulta: 20 abril 2019].
* ↑ «Esquerra Republicana, MÉS per Mallorca, Més per Menorca i Ara Eivissa s'uneixen en Veus Progressistes per a les espanyoles». Diari de Balears, 13-03-2019 [Consulta: 20 abril 2019]. Arxivat 20 April 2019$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Ara Eivissa i Formentera i Veus Progressistes presenten els seus candidats al Senat i Congrés». IB3 Notícies, 30-03-2019 [Consulta: 20 abril 2019].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«».
# Osmar Fortes Barcellos

Osmar Fortes Barcellos (Porto Alegre, 3 d'octubre de 1921 - Porto Alegre, 17 de juny de 1979), conegut com a Tesourinha, fou un futbolista brasiler de la dècada de 1940.
Destacà com a jugador del club Sport Club Internacional, on és un dels seus màxims golejadors històrics amb 176 gols. Fou 23 cops internacional amb el Brasil.

## Referències

* ↑ Album dos saudosistas - Tesourinha Museu dos Esportes Arxivat
* ↑ Osmar Fortes Barcellos a National-Football-Teams.com (anglès)
# Masueco

Masueco és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita amb Pereña de la Ribera i La Peña a l'Est, La Zarza de Pumareda i Cabeza del Caballo al Sud, Aldeadávila de la Ribera a l'Oest i Portugal al Nord.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 2001 | 2004 |
| 514 | 501 | 445 |
# Carrer Major (Tarragona)

Carrer Major és una obra de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Antiga via sacra romana transformada en un dels carrers principals de la ciutat medieval que enllaçava el portal de Na Ponsa (portal de Misericòrdia) obert al Mur Vell, al capdavall del carrer, amb les escales de la Grassa, escales del pla de la Seu, i amb la catedral. A partir de l'inici de la construcció d'aquest darrer edifici, l'any 1171, va prendre rellevància convertint-se en un els eixos vertebradors de la ciutat. En ell s'obriren cases senyorials i en ell es va establir l'antic consistori municipal. Les cases conserven una tipologia específica que caldria conservar. En aquest carrer es troben edificis tan singulars com la Casa de Tomàs Brull (Cat. Mun. Ref.: a41), el Palau del Governador (Cat. Mun. Ref.: a42), l'Antic Ajuntament (Cat. Mun. Ref.: a 43), la casa de l'Abat (Cat. Mun. Ref.: a40) o la casa del Baró de les Quatre Torres (Cat. Mun. Ref.: a 46).

## Referències

* 1 2 «Carrer Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 maig 2018].
# La Beceta

Labessette és un municipi francès situat al departament del Puèi Domat i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 76 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Labessette era de 76 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 20 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 99 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família, 51 eren segones residències i 7 estaven desocupats. 95 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 41 habitatges principals, 38 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 6 en tenien dues, 5 en tenien tres, 13 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 32 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Labessette el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 8 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 12 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 38 persones, 27 eren actives i 11 eren inactives. De les 27 persones actives 26 estaven ocupades (14 homes i 12 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 11 persones inactives 6 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Labessette hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Labessette a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Labessette a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sells

* Per a altres significats, vegeu «Sells (mitologia)».
Sells (O'odham Komkcʼeḍ ʼe-Wa:ʼosidk) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 2.799 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sells tenia 2.799 habitants, 690 habitatges, i 565 famílies La densitat de població era de 115,5 habitants/km².
Dels 690 habitatges en un 42,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 25,9% hi vivien parelles casades, en un 43,8% dones solteres, i en un 18% no eren unitats familiars. En el 14,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,99 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,33.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 41,9% tenia menys de 18 anys, un 10,8% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 15,8% de 45 a 60 i un 5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 23 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.610 $ i la renda mediana per família de 20.294 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.278 $ mentre que les dones 22.396 $. La renda per capita de la població era de 6.283 $. Aproximadament el 41,9% de les famílies i el 46% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sells». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sells». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Marc Manili (poeta)

Marc o Gai Manili o Manli o Mal·li, (segle I dC) va ser l'autor d'un poema astrològic en cinc llibres conegut com a Astronomica, interromput al cinquè llibre, que tracta de temes de cosmologia, de cosmogonia i, sobretot, d'astronomia i astrologia, escrit entre els anys 9 i 16 dC, i dedicat a l'emperador Tiberi. Probablement visqué durant els regnats d'August i de Tiberi. Se li han atribuït molts llocs de naixement, però probablement va néixer a Itàlia.
L'argument del llibre I és astronòmic, i segueix l'astrònom Arat. Serveix d'introducció als altres quatre llibres, de tema astrològic, sobre les propietats dels cossos celestes, sobre les tècniques d'elaboració d'horòscops i sobre la influència de les constel·lacions sobre els destins de les persones que neixen sota aquells signes. Manili s'enorgullia d'haver estat el primer en versificar en llatí sobre temes astrològics, encara que es va basar en materials anteriors escrits en prosa.
El poema de Manili està elaborat sobre idees de la filosofia estoica, i en particular sobre la "simpatia còsmica", que en opinió dels estoics, garantia la veritat de les prediccions astrològiques. És un llibre de síntesi, on conflueixen temes com el destí, la presència del mal, l'evolució i el progrés, i l'estructura social.
Plini el Vell descriu un personatge amb el nom de Manli o Mal·li i diu d'ell que és un "Senator ille maximis nobilis doctrinis doctore nullo", però no se sap si és aquest Manili.

## Referències

* 1 2 Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 194-195. ISBN 8481641618.
* 1 2 «Marc Manili (poeta)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Coris musume

Coris musume és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba des del sud del Japó fins a Taiwan.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)
# Mas de l'Estanc

El Mas de l'Estanc és una masia de Tortosa (Baix Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La propietat és dins el terme municipal de Tortosa, a la partida i barri de Vinallop i situada a la vora de la carretera de Tortosa a Santa Bàrbara, al km 183.
Es pot considerar l'exemple del tipus d'habitatge i nucli d'explotació agrícola propi del poblament dispers de Vinallop. Consta d'una edificació exempta al voltant de la qual s'estructuren les terres de regadiu al pla i les de secà, oliveres majoritàriament, al muntanyenc. Les primeres, regades originalment amb l'aigua d'una sínia que encara es conserva, però com el sistema d'extracció és mecànic, la sínia ja no s'utilitza. Actualment forma part també de la propietat una edificació vora la muntanya que conformava, en principi, una masada independent, i que ara s'utilitza com a magatzems, havent estat reformada en part. L'edifici principal és utilitzat com a habitatge. Conforma un cos de planta rectangular i teulada a doble vessant, amb carener perpendicular a la façana. El vessant esquerre és més llarga i té perfil trencat, fenomen freqüent en aquestes tipologies. Als murs s'hi obren poques finestres, rectangulars, la majoria centrades al mur de façana, orientada a l'oest per evitar el vent. A l'extrem esquerre hi ha adossat un cos auxiliar cobert amb un vessant utilitzant com a rafal o magatzem.
L'habitatge annexionat posteriorment a la propietat presentava en origen una planta també rectangular formada per dos cossos adossats, un de tres nivells, cobert a doble vessant, i un altre d'una sola planta, cobert a un vessant. Resulten força interessants des del punt de vista arquitectònic les margenades que presenta la propietat en el sector muntanyenc. Són força altes i fetes amb pedra seca, sense morter. Presenten fins i tot lloses encastades en el mur conformant escales per salvar els desnivells més pronunciats.

## Història

Conegut com a "Mas de l'Estanc" perquè funcionava com a tal fins fa poc, actualment el propietari conrea la finca a temps parcial, ja que treballa a Tortosa.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas de l'Estanc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Cementiri dels Innocents

El Cementiri dels Innocents (en francès cimetière des Innocents o també cimetière des Saints-Innocents) és un cementiri del centre de París al 1r districte (quartier des Halles) que va ser utilitzat des de l'antiguitat. Era a nivell de l'actual place Joachim du Bellay. D'acord amb la Declaració reial del 10 de març de 1775, fou tancat el 1780 i després buidat el 1786 per raons sanitàries. Els ossaments que s'hi trobaven han estat transferits al raval de la Tombe Issoire (al voltant del carrer del mateix nom). Prengué el seu nom de l'església veïna avui desapareguda, dedicada als Sants Innocents, infants de Judea massacrats per ordre d'Herodes.

## Enllaços externs

* El cementiri des innocents
* Web sobre el cementiri
# HORTA (mineria)

HORTA és una tecnologia de posicionament geogràfic subterrània utilitzada en la indústria minera i que és utilitzat per a la mineria espacial extraterrestre. La tecnologia utilitza un giroscopi i un acceleròmetre, tots dos anomenats sistema de navegació inercial o INS, per ajudar en la determinació de la posició 3D.
Va ser desenvolupat per la companyia minera canadenca Inco a finals dels anys noranta del segle XX sobre la base d'una tecnologia anterior que s'havia desenvolupat originalment per a le Forces Armades dels EUA. Proporciona una solució automatitzada per al problema del posicionament i la localització en mines subterrànies.
El terme és un retroacrònim de l'Horta de Star Trek. Com que Inco empra el terme, HORTA i significa Honeywell Ore Retrieval and Tunneling Aid.
Un vehicle miner "muntat amb HORTA, pot fer una inspecció molt més ràpida i precisa que les inspeccions manuals. El camió triga 120 minuts per mesurar uns 1,6 km de longitud de desviació, registrant 1.500 punts cada 60 cm. Això es compara amb una inspecció manual de la mateixa distància que triga 180 hores, i registra només cinc punts cada 6 m. Els beneficis addicionals d'un estudi tan detallat seria permetre als enginyers dissenyar sistemes de ventilació més eficaços, o per revisar regularment l'estabilitat del terreny."
Les unitats HORTA es poden instal·lar a tots els equips subterranis mòbils, inclosos els trepants, de manera que la seva posició es pot determinar amb una precisió tècnica acceptable.

## Referències

* 1 2 3 4 Inco's Innovations, Canadian Mining Journal, Abril de 2000, consultat el 02-12-2010. "HORTA unit for determining the geographic position underground. HORTA-Honeywell Ore Retrieval and Tunneling Aid-is a box containing a gyro and an accelerometer, originally developed for the U.S. military, that solves the problem of positioning and location underground."
* ↑ [ http://www.frequency.com/video/terrestrial-telerobotic-mining/34304316 Arxivat 2014-04-08 a Wayback Machine. Terrestrial telerobotic mining technology: an enabler for extraterrestrial habitation, mining, and construction] Prof. Greg Baiden, Laurentian University, Talk given at the Space Manufacturing 14 conference, 29-31 d'octubre de 2010, Space Studies Institute, at 6:10-9:05, consultat el 02-12-2010. "on the tremendous progress that has been made in automation of deep mining over the past couple of decades."

## Vegeu també

* Explotació minera d'asteroides

## Enllaços externs

* Telerobotic and automated lunar mining: interview with Dr. Greg Baiden, The Space Show, 2 de gener de 2011.
# Gōjū-ryū

El gōjū-ryū és un estil de karate creat a Okinawa. La traducció literal és Go ("dur"), ju ("tou") i ryu ("estil"): Estil dur-tou, atès que és una combinació d'aquests conceptes. El 1933 va ser registrat oficialment amb aquest nom a la Dai Nihon Butokukai. El fundador d'aquest estil és el sensei Chojun Miyagi.

## Característiques

L'estil es caracteritza per les seves posicions curtes i altes. Alguns katas (execució contínua de tècniques preestablertes) de l'estil Goju Ryu s'executen amb lentitud i contracció, per ser executades posteriorment a velocitat. L'estil està desenvolupat per funcionar bé en distàncies curtes, s'empra la posició de sanchin, o postura de rellotge de sorra per desenvolupar força i estabilitat. El cos és posat a punt de forma extensiva, emprant calistenia, i l'entrenament en mètodes d'insensibilització/enduriment coneguts com a Hojo Undo portats de la Xina a Okinawa.
El Goju ryu es té aplicació tant en karate com en la vida diària. L'alternar la duresa i la suavitat, dona lloc a una capacitat per a manejar efectivament en la vida. Les relacions socials són un petit exemple d'això: l'ús de la cortesia pot suavitzar un tracte que d'altra manera seria difícil. D'altra banda, en certes situacions pot ser convenient adoptar una actitud enèrgica.
També en el combat, la duresa i suavitat combinades porten a la victòria. Aquesta existència entremesclada d'aspectes durs i suaus és el que caracteritza el Goju-Ryu Karate-Do.
# Escoles de Cartellà

Les Escoles de Cartellà és una obra noucentista de Sant Gregori (Gironès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici aïllat de planta en forma de U amb les ales desiguals i desenvolupat en un sol nivell. El cos central, que acull una gran sala, s'avança una mica als laterals i té la coberta de teula àrab a dues vessants. Els dos cossos laterals, per on es realitzen els accessos a l'interior, contenen més aules. La coberta de cada cos és de teula àrab a una sola pendent.
Les façanes de tot l'edifici són arrebossades i pintades, amb un canvi de color en els senzills guardapols de les obertures i en ràfecs i cornises.

## Referències

* 1 2 «Escoles de Cartellà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Coris pictoides

Coris pictoides és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines, Indonèsia, Austràlia (Austràlia Occidental) i Taiwan.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Richard Marx

Richard Noel Marx (Chicago, 16 de setembre de 1963) és un cantant i compositor estatunidenc. Va ser durant els anys 1980 i 1990 quan es feu famós arran de títols exitosos com ara Right here waiting, Hazard o Hold on to the nights. Marx va ser el primer artista que aconseguí situar els seus set primers títols al top 5 del Billboard estatunidenc.

## Discografia

* Richard Marx (1987)
* Repeat Offender (1989)
* Rush Street (1991)
* Paid Vacation (1994)
* Flesh And Bone (1997)
* Greatest Hits (1997)
* Days In Avalon (2000)
* My Own Best Enemy (2004)
* Sundown (2008)
* Emotional Remains (2008)
* Stories To Tell (2010)
* Inside My Head (2012)
* Night out with our Friends" (2012; CD+DVD)