OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lèchas

Lesches-en-Diois és un municipi francès situat al departament de la Droma i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 52 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lesches-en-Diois era de 52 persones. Hi havia 26 famílies de les quals 11 eren unipersonals (11 dones vivint soles i 11 dones vivint soles), 11 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 110 habitatges, 27 eren l'habitatge principal de la família, 79 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 97 eren cases i 8 eren apartaments. Dels 27 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lesches-en-Diois el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 8 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 32 persones, 19 eren actives i 13 eren inactives. De les 19 persones actives 12 estaven ocupades (8 homes i 4 dones) i 7 estaven aturades (2 homes i 5 dones). De les 13 persones inactives 6 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una funerària.
L'any 2000 a Lesches-en-Diois hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 291 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lesches-en-Diois a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lesches-en-Diois a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Luci Manli Capitolí

Luci Manli Capitolí (en llatí Lucius Manlius Capitolinus) va ser un magistrat romà que va viure al segle v aC.
Va ser tribú amb potestat consolar l'any 422 aC. Aquell any va provocar gran indignació a Roma la notícia de la negligència del cònsol Gai Semproni Atratí que va ser vençut pels volscs per una mala gestió en el comandament.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 604.
# Carablanc barrat

El carrablanc barrat (Aphelocephala nigricincta) és una espècie d'ocell de la família dels acantízids (Acanthizidae) que habita arbusts, praderies àrides i deserts de l'interior d'Austràlia.
El seu nom específic, nigricinctus, significa 'de bandes negres' en llatí.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «carablanc barrat». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ Jobling, 2010, «nigricincta / nigricinctus».

## Bibliografia

* Jobling, J. A. Helm Dictionary of Scientific Bird Names (en anglès). Christopher Helm, 2010. ISBN 9781408133262.
# Neurodegeneració associada a pantotenat-cinasa

La neurodegeneració associada a pantitenat-cinasa (també coneguda com a PKAN per les seues inicials en anglés, Pantothenate Kinase-Associated Neurodegeneration) o neurodegeneració amb acúmuls cerebrals de ferro 1 (NBIA1), coneguda prèviament com la síndrome de Hallervorden-Spatz (es desaconsella actualment l'ús d'aquest epònim donat que els doctors Julius Hallervorden i Hugo Spatz van estat vinculats al règim nazi i van aconseguir alguns dels seus subjectes per a autòpsies de forma poc ètica)), és una malaltia degenerativa neurològica que porta a parkinsonisme, distonia, demència i finalment a la mort. La neurodegeneració a la PKAN s'acompanya d'un excés de ferro al cervell.

## Símptomes

Els símptomes comencen típicament a la infància (sovint són més evidents a partir dels deu anys) i són progressius, resultant sovint en la mort al principi de l'edat adulta. Aquests inclouen:
* distonia (contraccions musculars incontrolables repetides)
* disfàgia i disàrtria, a causa de l'afectació dels músculs de la parla.
* rigidesa dels membres
* tremolor
* moviments anormals de torsió
* demència
* espasticitat
* debilitat
* atacs
* retinitis pigmentosa, una altra malaltia degenerativa que afecta la retina del malalt, causant alteració de color d'aquesta i el seu deteriorament progressiu. Inicialment causa ceguera nocturna, progressant fins a la pèrdua total de la visió.
Un 25% dels individus pateixen una forma poc habitual de PKAN que es desenvolupa després dels 10 anys i segueix un patró més lent i gradual de deteriorament. Aquests individus s'enfronten a defectes greus de la parla i trastorns psiquiàtrics i de comportament.
Donat que és una malaltia progressiva i degenerativa, la PKAN porta a una dependència greu i sovint a la mort al principi de l'edat adulta.

## Signes i proves complementàries

Una exploració neurològica mostraria evidències de rigidesa muscular, debilitat i postures, moviments i tremolors anormals. El fet que altres membres de la família estiguin afectats pot ajudar al diagnòstic. Es poden fer proves genètiques per confirmar l'existència del gen anormal que causa la malaltia, tot i que aquests encara no estan disponibles àmpliament. A més, cal descartar altres trastorns del moviment i malalties. Als individus que mostren alguns dels símptomes del llistat anterior sovint se'ls realitza una RMN per a buscar trastorns neurològics. Donat que la PKAN és evident sobretot al cervell, la ressonància magnètica sol ser molt útil pel diagnòstic, mostrant sobretot dipòsits de ferro als ganglis de la base. S'estan desenvolupant criteris per separar la PKAN d'altres malalties amb NBIA.

## Referències

* ↑ «Whonameedit?» (en anglés). [Consulta: 28 febrer 2014].
* ↑ «Whonameedit?» (en anglés). [Consulta: 28 febrer 2014].
# Axapusco

Axapusco és un municipi a l'estat de Mèxic. Axapusco és la capital municipal i el principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-oriental de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb els municipis de San Mateo Atenco i Capulhuac, al sud amb Otumba, a l'oest amb San Martín de las Pirámides i a l'est amb l'Estat d'Hidalgo.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Axapusco Arxivat 2018-10-03 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Reial Club Marítim de Barcelona

El Reial Club Marítim de Barcelona (RCMB) és un club nàutic de Barcelona i un dels clubs esportius més antics d'Espanya. Bàsicament té les seccions de rem, vela i motonàutica.
El Reial Club Marítim de Barcelona es troba al Moll d'Espanya del Port Vell de Barcelona. Les seves instal·lacions són de bona qualitat, i compta amb un port esportiu, un local social amb restaurant i un espai per a les embarcacions a sec i per a fer carenatge i altres reparacions. El port esportiu disposa de 251 amarratges.

## Història

El club neix el 1902 amb el nom de Real Club de Barcelona com a resultat de la fusió entre el Real Club de Regatas, que era un club bàsicament de rem des de feia més de 20 anys, i el Real Yacht Club, que era una entitat bàsicament de vela.
El 25 de gener del 1913, a proposta del president Rafael Morató i Senesteva, es va aprovar el canvi de denominació a Real Club Marítimo. El 1911 l'arquitecte Enric Sagnier va guanyar el concurs per a la construcció del nou estatge social, amb planta octogonal coberta amb cúpula i rematada per una mena de far. Situat a l'angle sud del Moll de Barcelona, va ser inaugurat el juliol del 1914. El 23 de maig del 1959 es va inaugurar l'actual seu social en el Moll d'Espanya, perquè la Junta d'Obres del Port necessitava l'espai ocupat per l'anterior edifici. El 1922 va organitzar el primer Campionat d'Europa de Rem celebrat a Espanya. El 22 de juny del 1976, es va procedir a normalitzar el nom del club en català, que des d'aleshores es diu Reial Club Marítim de Barcelona.

## Gestió

| ORGANISME PROPIETARI | Autoritat Portuària de Barcelona |
| TIPUS DE GESTIÓ | Concessió Administrativa |
| CONCESSIONÀRIA | Reial Club Marítim de Barcelona |

## Mèrits

* El RCMB ha guanyat més de 1.000 medalles en competicions nacionals i més de 200 medalles en competicions internacionals.
* El soci Santiago Amat va ser el primer esportista individual espanyol que va guanyar una medalla olímpica (bronze). Va ser en vela als Jocs Olímpics del 1932 a Los Angeles en la classe olímpica de 12 peus.
* En rem, l'outrigger a vuit espanyol format pels socis del club Lluís Omedes, J. Riba, Jaume Giral, Leandre Coll, Josep L. Lasplazas, Enric Pérez, Eliseu Morales Ricard Massana i Josep Martínez, com a timoner, va participar en els Jocs Olímpics de París del 1924.
* El quatre amb timoner del Club de Regates, format per Joan Camps Mas, Josep Fórmica-Corsi, Ricard Margarit i Calvet, Orestes Quintana i Antoni Vela i Vivó (timoner), va participar en les proves de rem dels Jocs Olímpics de 1900.

## Referències

* ↑ «ELS PRIMERS CATALANS OLÍMPICS». olimpismo2007.blogspot.com.es, 23-10-2011. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Web del Reial Club Marítim de Barcelona
# Prefectura de Mie

La prefectura de Mie (三重県, Mie-ken) és una prefectura del Japó localitzada a la regió de Kansai, a l'illa de Honshū. A data de l'1 de setembre de 2020, la prefectura de Mie té una població total de 1.768.632 persones i té una superfície total de 5.774 quilòmetres quadrats. La prefectura de Mie limita amb la prefectura de Gifu al nord, amb les prefectures de Shiga i Kyoto al nord-oest, amb la prefectura de Nara a l'oest, amb la prefectura de Wakayama al sud-oest i amb la prefectura d'Aichi a l'est.
La capital prefectural és la ciutat de Tsu i el municipi més populós és la ciutat de Yokkaichi. Altres ciutats importants de la prefectura són Suzuka, Matsusaka i Kuwana. La prefectura de Mie es troba localitzada a la costa oriental de la península de Kii, destacant la badia d'Ise a la qual desemboquen els tres rius de Kiso. La prefectura de Mie és un popular destí turístic amb indrets com ara el Nagashima Spa Land, el circuit de Suzuka i alguns dels santuaris més antics i sagrats del xintoisme, la religió ètnica del Japó, com ara el Santuari d'Ise o el gran santuari de Tsubaki.

## Agermanaments

* Estat de São Paulo, Brasil. (7 de novembre de 1973)
* Província de Henan, RPX. (7 de novembre de 1973)
* País Valencià, Espanya. (2 de novembre de 1992)

## Persones il·lustres

* Kazuo Echigo

## Referències

* ↑ Nussbaum, Louis-Frédéric. (2005). "Mie prefecture" in Japan Encyclopedia, p. 628, p. 628, a Google Books; "Kansai" in Japan Encyclopedia, p. 477, p. 477, a Google Books
* ↑ Nussbaum, "Tsu" in Japan Encyclopedia, p. 995, p. 995, a Google Books

## Enllaços externs

* Prefectura de Mie - Lloc web oficial
# Melanophryniscus atroluteus

Melanophryniscus atroluteus és una espècie d'amfibi que viu a l'Argentina, el Brasil, el Paraguai i l'Uruguai.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Kwet, A., Aquino, L., Langone, J. & Baldo, D. 2004. Melanophryniscus atroluteus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 d'abril del 2008.
# Estrígil

Un estrígil, una estlèngida o una xistra (del grec ξύστρα o στλεγγίς i el llatí strigilis) és un rascador de metall llarg i fi que en la cultura grecoromana es feia servir per netejar-se el cos d'oli.
Va ser utilitzat primer pels etruscs després dels seus combats i posteriorment pels romans, com a forma de rentar-se a les termes.
Fins a l'època imperial es desconeixia el sabó i el seu ús mai no va estar molt difós entre els romans que s'untaven el cos amb oli i després el retiraven amb l'estrígil.
En la cultura grega era tradició que els atletes sortissin a la sorra tots coberts per olis que, al final de la competició, es retiraven cerimoniosament juntament amb la pols i la brutícia del cos. Aquest ritual és el que va plasmar Lisip en el seu Apoxiomen.
No obstant això, algunes fonts clàssiques indiquen que l'estrígil també podia ser usat abans del bany i en absència d'aplicació d'olis prèvia per afavorir la transpiració i retirar les capes de pell morta. Així ho indica Aristòtil, i davant el grau d'abrasió del mètode, Hipòcrates recomana emprar l'esponja en el seu lloc, especialment en el cas de malaltia cutània aguda.

## Sarcòfags

Es diu sarcòfag amb estrígils quan està tallat amb solcs paral·lels en forma de S que recorden a les marques deixades per aquests. Servia amb freqüència com a motiu decoratiu de sarcòfags romans i paleocristians.

## Referències

* ↑ Cowell, Frank. Life in ancient Rome. Nueva York: Putnam, 1980, p. 90. ISBN 9780399503283.
* ↑ Sansone, David. Greek athletics and the genesis of sport. Berkeley: University of California Press, 1988. ISBN 9780520060999.
* Estrígils romans del segle I aC.
* Un atleta rentant-se l'esquena.
* Sarcòfag amb estrígils de l'Abadia de Sant Víctor de Marsella

## Vegeu també

* Antiga Grècia
* Antiga Roma
* Estríjol
# La màscara del diable

La màscara del diable (títol original en italià: La Maschera del demonio) és una pel·lícula italiana dirigida per Mario Bava el 1960. Ha estat doblada al català.

## Argument

Al segle xvii, la bruixa Asa i el seu diabòlic amant, Igor Iavoutich han estat ajusticiats. Abans de morir, la infame criatura llança una terrible maledicció. Dos segles més tard, el professor Kruvajan, acompanyat del seu fidel ajudant Andrei Gorobek, provoca involuntàriament ferint-se a la mà, el despertar de la bruixa. Serà el començament d'un espantós malson per als habitants del castell dels Vajda, dels quals la princesa Katia s'assembla estranyament a l'aparició .....

## Repartiment

* Barbara Steele: Katia Vajda / Príncesa Asa Vajda
* John Richardson: Dr. Andre Gorobec
* Andrea Checchi: Dr. Thomas Kruvajan
* Ivo Garrani: príncep Vajda
* Arturo Dominici: Igor Javutich / Javuto
* Enrico Olivieri: príncep Constantin Vajda
* Antonio Pierfederici: el pope
* Tino Bianchi: Ivan

## Al voltant de la pel·lícula

* És la primera pel·lícula que Mario Bava dirigeix sol i surt als crèdits.
* L'efecte visual utilitzat per Mario Bava per corrompre els trets de Barbara Steele en la seqüència final és exactament el mateix que l'utilitzat per Rouben Mamoulian en la seva versió de El Dr. Jekyll i el Sr. Hyde (1931), que molt de temps ha estat un secret: un savi joc de llums virolades filtrant sinuositats dibuixades sobre la cara de l'actriu i descobertes per un enllumenat decreixent de la mateixa tintura (l'efecte només és possible en rodatge en blanc i negre).

## Referències

* ↑ esadir.cat. La màscara del diable. esadir.cat.
* ↑ «La Maschera del demonio». The New York Times.
# Resource Reservation Protocol

Resource Reservation Protocol (RSVP) és un protocol per permetre a les aplicacions escollir entre diversos nivells de servei d'entrega dels paquets que generen. Requerint únicament que: Els elements durant el seu camí (nodes i subxarxes) han de disposar de mecanismes per controlar la QoS. Tals mecanismes els proporcionen els serveis de control de QoS com Controlled-Load i Guaranteed Services.
Ha d'existir un procediment per sol·licitar des de l'aplicació fins a les subxarxes, els requeriments que es necessitaran durant el camí que han de realitzar els paquets. Aquest procediment RSVP el realitza a través dels missatges RESV i PATH.
# Ressort regulador

Un ressort regulador, o ressort de cabell, és una part utilitzada en la fabricació de dispositius mecànics per mesurar el temps. és un ressort de torsió prim amb forma d'espiral o helicoïdal que s'utilitza en rellotges mecànics, cronòmetres marins, i altres dispositius per mesurar el temps controlant la freqüència d'oscil·lació del volant regulador.
El ressort regulador, adossat al volant regulador, permet controlar la velocitat de gir de les rodes que formen el rellotge, i consegüentment la velocitat de moviment de les manetes. Una palanca reguladora situada sobre el ressort regulador és utilitzada per ajustar la velocitat de gir del volant de manera que el rellotge mesuri el pas del temps en forma precisa. (En alguns dissenys s'utilitzen cargols d'ajust en lloc de palanca).

## Descripció

El ressort regulador va ser inventat cap al 1657 i el mateix va permetre augmentar la precisió dels dispositius de mesurament de temps portàtils, transformant als primitius rellotges de butxaca de novetats cares a dispositius útils. Les millores realitzades des de la seva invenció han permès que els rellotges siguin més precisos en reduir l'efecte de la temperatura, i també l'efecte de la força impulsora, força que en el cas del ressort impulsor principal disminueix en anar-se desenrotllant el ressort.
El ressort regulador és una part integral del volant regulador, i permet invertir la direcció de gir del volant regulador de manera que oscil·li en sentits alternats. Junts el ressort regulador i el volant regulador formen un oscil·lador harmònic, el període de ressonància del qual és afectat molt poc per canvis en les forces que actuen sobre ells, aquest fet és una característica molt bona en un dispositiu que mesura el temps.

## Vegeu també

* Volant regulador
* Cronòmetre nàutic
* Rellotge mecànic
* Pèndol de Pohl
* Ressort motor
* Robot dona-corda

## Referències

* ↑ «Skeleton Clock with chronometer escapement - Herschel», 10-04-2009. [Consulta: 15 maig 2010].

## Bibliografia

* Britten, Frederick J. On the Springing and Adjusting of Watches. Nueva York: Spon & Chamberlain, 1898 [Consulta: 20 abril 2008].
* Brearley, Harry C. Time Telling through the Ages. Nueva York: Doubleday, 1919 [Consulta: 16 abril 2008]. .
* Glasgow, David. Watch and Clock Making. Londeres: Cassel & Co., 1885 [Consulta: 16 abril 2008].
* Gould, Rupert T. The Marine Chronometer. Its History and Development. Londres: J. D. Potter, 1923, p. 176–177. ISBN 0-907462-05-7.
* Headrick, Michael «Origin and Evolution of the Anchor Clock Escapement». Control Systems magazine, Inst. of Electrical and Electronic Engineers, 22, 2, 2002. Arxivat de l'original el 2009-10-25 [Consulta: 6 juny 2007].
* Milham, Willis I. Time and Timekeepers. Nueva York: MacMillan, 1945. ISBN 0-7808-0008-7. Complet-616p.
* Odets, Walt. «Balance Wheel Assembly». Glossary of Watch Parts. TimeZone Watch School, 2005. Arxivat de l'original el 2007-06-14. [Consulta: 15 juny 2007]..
* Odets, Walt. «Còpia arxivada». The Horologium. TimeZone.com, 2007. Arxivat de l'original el 2007-07-06. [Consulta: 22 novembre 2016].
# Rocacorba (la Febró)

Rocacorba és una muntanya de 950 metres que es troba al municipi de la Febró, a la comarca catalana del Baix Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Richard Heyser

Richard S. Heyser (Apalachicola, Florida, 3 d'abril del 1927 – Port St. Joe, Florida, 6 d'octubre del 2008), fou un aviador militar nord-americà que l'octubre del 1962 fotografià les instal·lacions de míssils nuclears soviètics a Cuba. Les 928 fotos preses des de l'avió espia del major Heyser precipitaren la Crisi dels míssils quan el president Kennedy les feu públiques. La crisi acabà quan el líder soviètic Nikita Khrusxov ordenà la retirada dels seus míssils de Cuba.
Heyser declarà, en una entrevista per a Associated Press el 2005, que ningú havia quedat més alleujat que ell mateix quan la crisi va acabar pacíficament. Digué que no desitjava entrar a la Història com l'home que havia començat la Tercera Guerra Mundial.
Heyser morí als 81 anys, com a tinent coronel, en una residència a prop del lloc on havia nascut.

## Referències

* ↑ Pocock, Chris, "50 Years of the U-2: The Complete Illustrated History of the 'Dragon Lady'", Schiffer Publishing, Ltd., Atglen, Pennsilvània, pàg. 166-168. ISBN 0-7643-2346-6
* 1 2 3 «Richard S. Heyser dies». General Aviation News, 16-10-2008. [Consulta: 30 març 2015].
* 1 2 «Pilot Richard S. Heyser, 81; Took Missile Crisis Photos». The Washington Post, 13-10-2008. [Consulta: 30 març 2015].
# Nikola Milenković

Nikola Milenković (en serbi: Никола Миленковић; Belgrad, 12 d'octubre de 1997) és un futbolista professional serbi, que actualment juga com a defensa al conjunt italià de l'ACF Fiorentina.

## Referències

* ↑ «Milenkovic, Nikola» (en serbian). [Consulta: 12 octubre 2016].
Nikola Milenković amb la selecció sèrbia - plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Sèrbia – Copa del Món de Futbol 2018
1 Stojković •
2 Rukavina •
3 Tošić •
4 Milivojević •
5 Spajić •
6 Ivanović •
7 Živković •
8 Prijović •
9 Mitrović •
10 Tadić •
11 Kolarov  •
12 Rajković •
13 Veljković •
14 Rodić •
15 Milenković •
16 Grujić •
17 Kostić •
18 Radonjić •
19 Jović •
20 Milinković-Savić •
21 Matić •
22 Ljajić •
23 Dmitrović •
Entrenador: Mladen Krstajić
Selecció de futbol de Sèrbia – Copa del Món de Futbol 2022
1 Dmitrović •
2 Pavlović •
3 Eraković •
4 Milenković •
5 Veljković •
6 Maksimović •
7 Radonjić •
8 Gudelj •
9 A. Mitrović •
10 Tadić  •
11 Jović •
12 Rajković •
13 S. Mitrović •
14 Živković •
15 Babić •
16 Lukić •
17 Kostić •
18 Vlahović •
19 Račić •
20 Milinković-Savić •
21 Đuričić •
22 Lazović •
23 V. Milinković-Savić •
24 Ilić •
25 Mladenović •
26 Grujić •
Entrenador: Stojković
Selecció de futbol de Sèrbia – Eurocopa 2024
1 Rajković •
2 Pavlović •
3 Stojić •
4 Milenković •
5 Maksimović •
6 Gudelj •
7 Vlahović •
8 Jović •
9 Mitrović •
10 Tadić  •
11 Kostić •
12 Petrović •
13 Veljković •
14 Živković •
15 Babić •
16 Mijailović •
17 Ilić •
18 Ratkov •
19 Samardžić •
20 S. Milinković-Savić •
21 Gaćinović •
22 Lukić •
23 V. Milinković-Savić •
24 Spajić •
25 Mladenović •
26 Birmančević •
Entrenador: Stojković :
# Ax

«Ax» té aquests significats:
* .ax, domini territorial de primer nivell de les illes Åland.
* Emanuel Ax, pianista nord-americà d'origen polonès.
* Ax 3 Domaines, estació d'esports d'hivern dels Pirineus situada al departament de l'Arieja.
* Ax-les-Thermes, exotopònim d'Acs, població i municipi del País de Foix.