OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tallareta comuna

La tallareta comuna (Curruca communis; syn: sylvia communis), anomenada també busqueret de batzer a les Balears i busquereta de casquet al País Valencià, és una espècie d'ocell passeriforme de la família dels sílvids (Sylviidae). Comú i estès, cria a Europa i a gran part de l'Àsia occidental temperada. És fortament migrador, i hiverna a l'Àfrica, península aràbiga i Índia. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
Viu en camp obert i conreus i on hi hagi arbusts per fer els nius, pon de 3 a 7 ous. És insectívor però pot menjar fruits.

## Taxonomia

Aquesta espècie estava classificada en el gènere Sylvia, però el Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 10.2, 2020) el transferí al gènere Curruca. Segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon apareix classificat encara dins del gènere Sylvia.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «tallareta comuna». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 15 juliol 2022].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 633. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Common Whitethroat. Curruca communis (formerly as: Sylvia communis)» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ «Taxonomic Updates IOC» (en anglès). Congrés Ornitològic Internacional, 25-07-2020. [Consulta: 5 agost 2022].

## Bibliografia

* Helbig, A. J. (2001): Phylogeny and biogeography of the genus Sylvia. In: Shirihai, Hadoram: Sylvia warblers: 24-25Plantilla:Verify source. Princeton University Press, Princeton, N.J.. ISBN 0-691-08833-0
* Jønsson, Knud A. & Fjeldså, Jon (2006): A phylogenetic supertree of oscine passerine birds (Aves: Passeri). Zool. Scripta 35(2): 149–186. doi::10.1111/j.1463-6409.2006.00221.x (HTML abstract)
# Front Unit (República Popular de la Xina)

El Front Unit de la República Popular Xina és una organització de caràcter leninista que aglomera a tots els partits polítics legals del país. És liderat pel Partit Comunista de la Xina, però inclou a més vuit partits menors i a la Federació d'Indústria i Comerç de tota Xina. Està conduït pel Departament de Treball del Front Unit (en xinès: 中共中央统战部) del Comitè Central del Partit Comunista Xinès. El seu líder actual és Sun Chunlan.
El Front Unit està representat juntament amb altres organitzacions de masses com a sindicats, organitzacions juvenils i femenines, i minories en la Conferència Consultiva Política del Poble Xinès.
Segons algunes fonts, el Front Unit no exerceix un poder real, independent del PCCh. Els seus dirigents són majoritàriament seleccionats pel Partit Comunista Xinès, o són membres del partit. Els partits restants han d'acceptar el rol preponderant del PCX. D'aquesta forma, Xina és, de facto, un estat de partit únic. Així i tot, els partits que integren el front compten amb representació nominal en l'Assemblea Popular Nacional de la Xina.

## Partits i organitzacions que integren el front

* Comitè Revolucionari del Kuomintang de la Xina (中国国民党革命委员会 Zhōngguó Guómíndǎng Gémìngwěiyuánhuì)
* Lliga Democràtica de la Xina (中国民主同盟 Zhōngguó Mínzhǔ Tóngméng)
* Associació Nacional per a la Construcció d'una Xina Democràtica (中国民主建国会 Zhōngguó Mínzhǔ Jiànguó Huì)
* Associació Xinesa per a la Promoció de la Democràcia (中国民主促进会 Zhōngguó Mínzhǔ Cùjìnhuì)
* Partit Democràtic de Camperols i Treballadors (中国农工民主党 Zhōngguó Nónggōng Mínzhǔdǎng)
* Partit Xinès per a l'Interès Públic (中国致公党 Zhōngguó Zhìgōngdǎng)
* Societat 3 de Setembre (九三学社 Jǐensān Xuéshè)
* Lliga d'autogovern democràtic de Taiwan (台湾民主自治同盟 Táiwān Mínzhǔ Zìzhì Tóngméng)
* Federació d'Indústria i Comerç de tota Xina (Zhonghua Quanguo Gongshangye Lianhehui)

## Referències

* ↑ New Approaches to the Study of Political Order in Xina
# Coelops

Coelops és un gènere de ratpenats de la família dels hiposidèrids que inclou dues espècies.

## Taxonomia

* Ratpenat nasofoliat escuat (Coelops frithii)
* Ratpenat nasofoliat de Robinson (Coelops robinsoni)

## Referències

* Simmons, N.B. 2005. Order Chiroptera. Pp. 312–529 in Wilson, D.E. and Reeder, D.M. (eds.). Mammal Species of the World: a taxonomic and geographic reference. 3a edició. Baltimore: The Johns Hopkins University Press, 2 vols., 2142 pp. ISBN 978-0-8018-8221-0
# Gens Blòssia

La gens Blòsia o Blòssia (en llatí: Blossia gens, o bé Blosia) va ser una família noble de la Campània.
Els seus representants més coneguts van ser:
* Màrius Blossi (Marius Blossius), pretor de la Campània quan Càpua es va revoltar contra els romans i es va unir a Hanníbal l'any 216 aC.
* Els Blosis, parella de germans de Càpia
* Gai Blosi, filòsof romà del segle ii aC

## Referències

* ↑ «Blossius». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 493.
* ↑ Titus Livi, Ab Urbe Condita, XXXIII 7.
# Lough Key

Lough key és un loch o llac situat al comtat de Roscommon (República d'Irlanda), prop de la frontera amb els comtats de Sligo i Leitrim i al nord-est de la ciutat de Boyle. Es ubicat a la part nord de la conca hidrogràfica del riu Shannon, el més llarg d'Irlanda.

## Referències

* ↑ «Coillte.ie» (en anglès). [Consulta: 8 juliol 2018].
# Natàlia Narotxínskaia

Natàlia Alekséievna Narotxínskaia (en rus: Наталия Алексеевна Нарочницкая, Moscou, Rússia, 23 de desembre de 1948) és una política, historiadora i diplomàtica russa.

## Biografia

Va treballar per la Secretaria General de les Nacions Unides a Nova York entre el 1982 i el 1989.
Als anys noranta Narochnitskaya era membre de diversos partits polítics menors a Rússia, inclosos el Partit Democràtic Constitucional i Derzhava. Va obtenir certa publicitat com a defensora del paper polític de l'Església Ortodoxa Russa i el seu suport a les accions militars russes a Txetxènia del 1994-1996. Narochnitskaya també va ser una gran opositora a la intervenció de l'OTAN a l'antiga Iugoslàvia i a l'expansió de l'OTAN i va qualificar el reconeixement de la continuïtat dels estats bàltics com a estratagema "per diluir els obstacles a l'entrada de parts de la Rússia històrica a l'OTAN".
Narochnitskaya va ser elegida al parlament com a representant (però no membre) del bloc Rodina el 2003 i va exercir de vicepresidenta del comitè d'assumptes internacionals de la Duma estatal. No va ser reelegida el 2007.
Narochnitskaya defensa que una condició indispensable per a l'èxit de la política exterior de Rússia al món modern és la renovació i l'estudi detallat dels fonaments tradicionals pre-soviètics de la diplomàcia russa. Considerada un conservadora, Narochinitskaya ha defensat una "continuïtat jurídica completa" amb la Rússia pre-soviètica i considera els tractats bolxevics posteriors a la Primera Guerra Mundial, que reduïen el territori rus sobirà, com a il·legítims.
El gener de 2008, Narochnitskaya va ser nomenada directora de l'Institut de Democràcia i Cooperació amb seu a París.
És autora de diverses obres dedicades a la història de Rússia; antiglobalisme; i assumptes internacionals, polítics i espirituals.

## Llibres

* Русский мир (Món rus), Aleteiia, 2008.

## Referències

* 1 2 Lehti, M. Post Cold War Identity Politics. Taylor & Francis. 2003.
* ↑ Narochnitskaya appointed director of the Paris office of the Russian Institute for Democracy and Cooperation Russian Institute for Democracy and Cooperation Arxivat 2010-12-18 a Wayback Machine., Jan.28, 2008

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
* "Els russos perceben la calor de la guerra freda", Washington Post, 3 d'abril de 2006.
* Narochnitskaya articles on pravoslavie.ru a Wayback Machine (archived 12 June 2008$^{[Datemismatch]}$)-en rus i en anglès.
# Ramon I de Montcada

* Per a altres significats, vegeu «Ramon I de Montcada i de Montcada».
Ramon I de Montcada (Muntanyola,? — ?, 1080), senyor de Montcada. Fill gran i hereu de Guillem I de Montcada, primer membre de la família Montcada del qual hi ha documentació històrica. Foren germans seus Bernat, ardiaca de Barcelona, i Renard de Sarroca, senyor del castell de Sarroca. Ramon I de Montcada fou pare de Berenguer de Montcada, el qual fou pare de Beatriu de Montcada, que es casà el 1117 amb el senescal de Barcelona Guillem Ramon I de Montcada, conegut com «el Gran Senescal».

## Referències

* ↑ «Ramon I de Montcada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Eguenigue

Eguenigue és un municipi francès, es troba al departament del Territori de Belfort i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 1999 tenia 283 habitants.

## Geografia

El municipi està situat entre Roppe i Menoncourt a 7 km de Belfort, a una altitud d'uns 360 metres.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 129 | 142 | 208 | 229 | 292 | 283 |
# Cosset

El cosset (diminutiu de cos) fou una peça de roba exterior femenina, sense mànigues, que cobria el cos de les espatlles a la cintura alhora que subjectava el pit. Típicament eren negres o foscos i tancaven pel davant amb vetes, passades diversos cops per traus a banda i banda del cosset per a acabar amb una llaçada (igual que amb el calçat esportiu actual). Solien ser escotats, perquè la seva funció era sostenir el pit cap amunt, fent pressió des d'avall, i ajuntar-lo a la seva part inferior i des dels costats. Es portava sobre la brusa, camisa o vestit.
El cosset fou peça habitual de la indumentària popular femenina, tant als Països Catalans com a gran part d'Europa, entre els segles xvi i xviii, en què el substituí la cotilla. Era una peça de roba còmoda i quotidiana, que també es portava a les festes, de vegades en versions més lluïdes: amb materials més rics, brodats, etc. El cosset no s'ha de confondre amb el seu substitut, la cotilla, que és una peça de roba interior, molt més rígida, que es tanca per darrere i no pas pel davant. La diferència era molt important a la societat de fa uns anys, ja que el fet de tancar per darrere implica que la mateixa dona no pot posar-se'l ni treure-se'l tota sola, sense ajuda d'una altra persona, una criada o un home.
En l'actualitat de tant en tant es posen de moda imitacions del cosset; són peces que, per exemple, poden portar les dones d'estètica glam i gòtica (afectes igualment a la cotilla).
També s'anomena cosset la cotilla, o encara la part del vestit femení que cobreix el tronc, per contrast amb la faldilla i les mànigues.
Un terme relacionat és peto.

## Bibliografia

* Arnold, Janet. Patterns of Fashion: the cut and construction of clothes for men and women 1560-1620. Macmillan, 1985. ISBN 0-89676-083-9 (anglès)
* Steele, Valerie. The corset: a cultural history. Yale University Press, 2001. (anglès)
# Frit mallorquí

El frit o frit mallorquí és un plat tradicional de Mallorca elaborat tradicionalment a partir de la carn, la freixura, el fetge i la sang cuita de porc, be, cabrit o fins i tot indiot. El plat és un fregit amb oli d'oliva de la carn amb patates, ceba, tomàtiga i pebres vermells. Com a condiments, s'hi sol posar sal, canyella, clau, pebre de cirereta, pebre bo, all, fonoll i llorer. La freixura és un plat que se sol confondre sovint amb el frit, però és més aviat un aguiat d'entranyes, semblant a la sanganhèta. Sembla que el frit té origen semita, ja que presenta semblances a la cuina juevo-sefardita i àrab. És ja citat en diversos receptaris antics com el Libre de Sent Soví (segle xiv).
Se'n coneixen diverses varietats:
* Frit de matances, que es fa l'època de matances.
* Frit de rates, variant de Sa Pobla relacionada amb la caça.
* Frit de sang, de la comarca de la Serra de Tramuntana.
* Frit variat, versió amb ingredients variats.

## Vegeu també

* Patates emmascarades

## Referències

* 1 2 Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 6. Palma: Promomallorca, p. 68-69. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Producte de la terra: El frit mallorquí». Conselleria Model econòmic, turisme i treball, 2018. Arxivat de l'original el 2023-02-03. [Consulta: 3 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Picornell, Climent «Per Pasqua, frit de freixura». dBalerars, 03-04-2010.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Coelorinchus amydrozosterus

Coelorinchus amydrozosterus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 297-717 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud d'Austràlia: des d'Austràlia Occidental fins a Nova Gal·les del Sud.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus amydrozosterus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Iwamoto, T. i A. Williams 1999. Grenadiers (Pisces, Gadiformes) from the continental slope of western and northwestern Australia. Proc. Calif. Acad. Sci. 51(3):105-243.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# E653

La ruta europea E653 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Letenye (Hongria) i finalitza a Maribor (Eslovènia). Té una longitud de 110 km. Té una orientació d'est a oest.

## Referències

* ↑ Economic Commission for Europe. Inland Transport Committee. European agrement on main international traffic arteries (AGR) (PDF) (en anglès). United Nations. Economic and Social Council, 14-03-2008 [Consulta: 22 gener 2022].
# Independència (lògica)

En lògica matemàtica, la noció d'independència o indecidibilitat es refereix a la impossibilitat de demostrar o refutar un predicat a partir d'altres.
Una sentència σ s'anomena independent o indecidible en una teoria lògica T si T ni demostra ni refuta σ; és a dir, si no és possible demostrar σ partint de T, ni demostrar que σ és falsa.

## Terminologia

L'adjectiu indecidible s'usa com a sinònim d'independent, per exemple, «sentència indecidible en la teoria T». No obstant això, indecidible també s'usa en l'àmbit de la teoria de la computabilidad amb un altre significat. Un problema indecidible és un problema matemàtic de resposta «sí o no» que no pot resoldre's mitjançant un algoritm. Ambdós conceptes són diferents, però poden aparèixer relacionats entre si. Per exemple, el problema de decisió consistent en determinar si una certa sentència és independent en una teoria T és sovint indecidible.
També pot ocórrer que «independent en T» s'utilitzi només en el sentit de «no demostrable en T», en lloc de «no demostrable ni refutable en T», i consistent s'ulitizie llavors en el sentit de «no refutable en T».

## Exemples d'independència

Moltes sentències interessant en la teoria axiomàtica de conjunts són independents en la teoria de conjunts de Zermelo-Fraenkel (ZF). Els següents enunciats són independents de ZF (sempre que aquesta sigui consistent):
* L'axioma de l'elecció.
* La hipòtesi del continu, i la hipòtesi del continu generalitzada.
El teorema d'incompletesa de Gödel estableix l'existència de proposicions independents en qualsevol teoria que contingui l'aritmètica de Peano, tals com:
* La sentència de Gödel G.
* La sentència que afirma la consistència de la pròpia teoria.
A més es coneixen enunciats purament aritmètics, que no involucren directament concepte lògics, independents d'aquests axiomes:
* El teorema fort de Ramsey.
* El teorema de Goodstein.
Un altre exemple moly conegut el cinquè postulat d'Euclides, que no pot ser demostrat a partir de la resta d'axiomes de la geometria euclidiana. Això demostra la consistència de les geometries no euclidianes.

## Referències

* , <http://www.uv.es/ivorra/Libros/Logica.pdf>.
* , <http://www.uv.es/ivorra/Libros/Conjuntos.pdf> Arxivat 2011-07-04 a Wayback Machine..
# Nasr ibn Xabath al-Uqaylí

Nasr ibn Xabath al-Uqaylí al-Laythí fou un cap rebel anti-abbàssida del segle ix al front de part dels qaisites de la Jazira. Era el net d'un dels principals caps qaisites, i es va fortificar a Qaysum al Diyar Mudar (moderna Keysun a Turquia, al sud-est d'Adiyaman).
El 811/812 apareix al front de bandes de bandits àrabs coneguts com a zawakil que aprofitaven l'enfonsament de l'autoritat per causa de la guerra civil per lluitar contra els abna de Bagdad (els originaris de Khurasan establerts a l'Iraq) i contra els ajam (els àrabs persianitzats partidaris dels abbàssides). La revolta va durar 14 anys. El 814 la va combatre Tàhir ibn al-Hussayn; aquest el 821, quan va rebre el govern del Khurasan va encarregar la lluita al seu fill Abd-Al·lah ibn Tàhir, que va tenir com a base al-Rakka. Nasr no es va sotmetre fins al 824/825. Qaysum fou desmantel·lada. Conduït a Bagdad l'any següent no torna a ser esmentat.

## Referències

* Hugh Kennedy, The Early Abbasid Caliphate, a political History, Croom Helm, Londres, 1981
# Ramon I de Ribes

Ramon I de Ribes (? - aprox 1120), també conegut com a Ramon Mir de Santmartí, fou un noble català senyor dels castells de Ribes, Sitges, Miralpeix i la Geltrú.

## Biografia

Fill de Mir Geribert i de Guisla de Besora, a la mort del seu pare va rebre els castells abans citats.
Juntament amb el seu germà, Arnau de Santmartí, s'oposà al comte Berenguer Ramon II fins al 1086, per l'assassinat del també comte Ramon Berenguer II.Posteriorment acompanyà al comte l'any 1090 en la seva expedició cap a Ponent, on l'exèrcit comtal a Tèvar de la Pineda va ser emboscat i Ramon I de Ribes fou capturat juntament amb el comte i altres cavallers. Pagat el rescat va tornar a casa. El 24 d'abril de 1092 va fer una important donació al monestir de Santa Maria de Solsona d'un mas, masover inclòs.
Fou succeït pel seu fill Arnau I de Ribes.

## Referències

* 1 2 Virella i Bloda, Albert «Ressonàncies de mil anys enrrere». Miscel·lània Penedesenca, 1990, pàg. 210. Arxivat de l'original el 2013-08-12 [Consulta: 7 setembre 2023].
# Eduard Bajet i Royo

Eduard Bajet i Royo (Barcelona, 21 de juliol de 1949) és un advocat català.

## Trajectòria

És catedràtic de Dret de la Universitat de Barcelona, on es llicencià en 1974, després d'haver estat catedràtica les universitats de Granada i Lleida.
Ha estat magistrat del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya. És autor de diversos estudis jurídics, és director de la col·lecció "Textos Jurídics" de l'Editorial Bosch i patró fundador de la Fundació Jaume Callis, dedicada a l'edició de textos de dret històric català. És el cònsol honorari a Barcelona de la República de Togo. El 2007 li fou atorgada la Creu de Sant Jordi per la seva tasca com a assessor en matèria jurídica, econòmica, social i cultural, cal valorar la seva tasca de promoció de l'ús del català en tots aquests àmbits.

## Obres

* La forma del matrimonio en el proyecto de revisión del "Codex Iuris Canonici" (1977)
* La jurisprudència sobre el divorci derivada dels decrets de la Generalitat de Catalunya (1936) (1980)
* La forma matrimonial en la jurisprudencia (Interpretación que da la Rota Romana en el decenio 1967-1977) (1980)
* Acuerdos entre la Generalitat de Cataluña y la Iglesia Católica (1983)

## Referències

* ↑ Currículum Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. al web de la UPF
* ↑ Consolat de la República de Togo a Barcelona
* ↑ «Eduard Bajet». Creus de Sant Jordi 2007. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2014].
* ↑ Es redueixen a un terç les Creus de Sant Jordi del 2007 Arxivat 2017-10-24 a Wayback Machine. a Directe.cat, 13 de juny de 2007
# Synodontis koensis

Synodontis koensis és una espècie de peix de la família dels mochòkids i de l'ordre dels siluriformes que es troba a Costa d'Ivori.
Els mascles poden assolir els 14,8 cm de llargària total.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)