OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Messerschmitt KR175

Els estranys microvehicles Messerschmitt van ser concebuts a l'Alemanya de postguerra per l'empresa homònima. Se'n van produir dos models principals: el KR 200 i el KR 175.
El seu dissenyador va ser Fritz Fender, que era un fabricant de maquinària que ja havia fabricat vehicles de tres rodes amb anterioritat, que eren coneguts com a «Fender Flitzer» (models Type 1, Type 2 i FK 150 Kabinenroller). A més, fabricava motocicletes i cotxes per a invàlids.
Després de finalitzada la Segona Guerra Mundial, s'associà amb el fabricant d'avions Willy Messerschmitt i desenvoluparen, el 1953, una mena de moto carrossat de tres rodes amb un seient darrere d'un altre i cabina de plexiglàs tipus aviació el qual van denominar Kabinenroller 175 o KR 175.

## Característiques tècniques

El KR 175 comptava amb un motor monocilíndric darrere de 175 cc marca Fichtel & Sach amb 9 CV de potència amb transmissió per cadena a la roda del darrere, 210 kg de pes i 2,80 metres de llarg.
Dos anys més tard presentaren el model KR 200, molt similar a l'anterior, però amb un motor més potent de 197 cc i potència de 10 CV que aconseguia una velocitat màxima d'uns 90 km/h. Hi va haver una versió de 13 CV que va aconseguir el rècord mundial de fins a 250 cc.
El 1957 Willy Messerschmitt es retirà de la societat per tornar a fabricar avions. Fritz Fender canvià el nom de l'empresa per FMR i presentà el model KR201.
Un any després inicià la fabricació del Tiger TG 500 de quatre rodes i 500 cc. Amb 19 CV arribava als 125 km/h amb una acceleració de 0 a 100 en 25 segons.
La producció des de 1953 a 1964 va ser de 19.668 unitats del KR175 i 20.840 unitats del KR200/201. També es va produir una versió descapotable.

## Enllaços externs

* Web dels Microcotxes espanyols de la postguerra
* Microcotxe automobile usato Arxivat 2007-12-21 a Wayback Machine. Turin University Study
* The Bruce Weiner Microcar Museum (anglès)

## Referències

* ↑ Guisado, Luis. «Messerschmitt KR 175: adelanto del coche urbano compacto» (en castellà), 14-02-2012. [Consulta: 24 maig 2024].
* ↑ «Autos Clásicos: Historia del Messerschmitt KR175 y KR200 | Autos De Culto» (en castellà). [Consulta: 24 maig 2024].
* 1 2 Rueda, Alfredo. «KR-202 Sport, un coche de tres ruedas fabricado en España» (en castellà), 02-05-2022. [Consulta: 24 maig 2024].
* 1 2 Mills, James. «A flight of tiny Messerschmitt microcars could be yours» (en anglès britànic), 23-07-2020. [Consulta: 24 maig 2024].
# Salticus

Salticus és un gènere d'aranya de la família Salticidae (aranyes saltadores).

## Taxonomia

* Salticus afghanicus Logunov & Zamanpoore, 2005 (Afganistàn)
* Salticus aiderensis Logunov & Rakov, 1998 (Turkmenistan)
* Salticus alegranzaensis Wunderlich, 1995 (Illes Canàries)
* Salticus amitaii Prószyn'ski, 2000 (Israel)
* Salticus annulatus (Giebel, 1870) (Sud Àfrica)
* Salticus austinensis Gertsch, 1936 (USA, Mèxic, Amèrica Central)
* Salticus beneficus (O. P.-Cambridge, 1885) (Yarkand)
* Salticus brasiliensis Lucas, 1833 (Brasil)
* Salticus canariensis Wunderlich, 1987 (Illes Canàries)
* Salticus cingulatus (Panzer, 1797) (Paleàrtic)
* Salticus confusus Lucas, 1846 (Espanya, Còrsega, Bulgària, Algèria)
* Salticus conjonctus (Simon, 1868) (França, Itàlia)
* Salticus devotus (O. P.-Cambridge, 1885) (Yarkand)
* Salticus dzhungaricus Logunov, 1992 (Kazakhstan, Turkmenistan)
* Salticus flavicruris (Rainbow, 1897) (Nou Gal·les del Sud)
* Salticus gomerensis Wunderlich, 1987 (Illes Canàries)
* Salticus iteacus Metzner, 1999 (Grècia)
* Salticus jugularis Simon, 1900 (Queensland)
* Salticus kraali (Thorell, 1878) (Amboina)
* Salticus latidentatus Roewer, 1951 (Rússia, Mongòlia, Xina)
* Salticus major (Simon, 1868) (Portugal, Espanya, França)
* Salticus mandibularis (Simon, 1868) (Grècia)
* Salticus marenzelleri Nosek, 1905 (Turquia)
* Salticus meticulosus Lucas, 1846 (Algèria)
* Salticus modicus (Simon, 1875) (França)
* Salticus mutabilis Lucas, 1846 (Europa, Açores, Geòrgia, Argentina)
* Salticus noordami Metzner, 1999 (Grècia)
* Salticus olivaceus (L. Koch, 1867) (d'Espanya a Israel)
* Salticus palpalis (Banks, 1904) (USA)
* Salticus paludivagus Lucas, 1846 (Algèria)
* Salticus peckhamae (Cockerell, 1897) (USA)
* Salticus perogaster (Thorell, 1881) (Illes Yule)
* Salticus propinquus Lucas, 1846 (Mediterrani)
* Salticus proszynskii Logunov, 1992 (Kirguizstan)
* Salticus quagga Miller, 1971 (Hongria, Eslovàquia)
* Salticus ravus (Bösenberg, 1895) (Illes Canàries)
* Salticus scenicus (Clerck, 1757) (Holàrtic)
* Salticus scitulus (Simon, 1868) (Còrsega, Sicília)
* Salticus tricinctus (C. L. Koch, 1846) (d'Israel a Àsia central)
* Salticus truncatus Simon, 1937 (França)
* Salticus turkmenicus Logunov & Rakov, 1998 (Turkmenistan)
* Salticus unciger (Simon, 1868) (Sud d'Europa)
* Salticus unicolor (Simon, 1868) (Corfú)
* Salticus unispinus (Franganillo, 1910) (Portugal)
* Salticus zebraneus (C. L. Koch, 1837) (Paleàrtic)
# Doris Hellman

Doris Hellman (Nova York, 28 d'agost de 1910 - Nova York, 28 de març de 1973) va ser una historiadora de la ciència estatunidenca.
Hellman era filla d'un conegut ginecòleg de Nova York. Va fer la seva escolarització en aquesta ciutat i es va graduar el 1930 al Vassar College. L'any següent va obtenir el màster al Radcliffe College i a continuació va començar estudis de doctorat a la Universitat de Colúmbia, que va interrompre el 1933 en casar-se amb el prestigiós advocat novaiorquès Morton Pepper. Tot i així no va canviar el seu cognom de soltera. El 1943, quan les seves filles ja havien superat la infantesa, va obtenir el doctorat amb una tesi sobre el Gran Cometa de 1577 en la qual li assignava un paper fonamental en el trencament de la doctrina aristotèlica del cosmos. El 1951 va retornar a la vida acadèmica com professor de l'Institut Pratt, una institució d'ensenyament superior a Brooklyn. A partir de 1966 i fins a la seva mort va ser professora del Queen's College de la universitat de la Ciutat de Nova York.
Hellman es va especialitzar en l'estudi dels astrònoms de finals del segle XVI i del segle XVII, especialment de Tycho Brahe, Christoph Rothmann, Michael Maestlin i Johannes Kepler.

## Referències

* ↑ Kennedy, 1973, p. 136.
* ↑ Van Nouhuys, 1998, p. 32.
* ↑ Ronan, 1974, p. 358.
* ↑ Tessicini, 2012, p. 44.

## Bibliografia

* Kennedy, E.S. «C. Doris Hellman 1910-1973» (en anglès). Journal for the History of Astronomy, Vol. 4, 1973, pàg. 136. DOI: 10.1177/002182867300400209. ISSN: 0021-8286.
* Ronan, C.A. «Clarissa Doris Hellman» (en anglès). Quarterly Journal of the Royal Astronomical Society, Vol. 15, 1974, pàg. 358. ISSN: 1366-8781.
* Rosen, Edward «Éloge: C. Doris Hellman, August 28, 1910-March 28, 1973» (en anglès). Isis, Vol. 66, Num. 4, 1975, pàg. 561-562. DOI: 10.1086/351513. ISSN: 0021-1753.
* Tessicini, Dario. «Il dibattito italiano sulla nuova stella del 1572». A: Miguel Angel Granada (ed.). Novas y cometas entre 1572 y 1618 (en italià). Publicacions i Edicions de la Universitat de Barcelona, 2012, p. 43-94. ISBN 978-84-475-3588-0.
* Van Nouhuys, Tabitta. The Ages of Two-faced Janus (en anglès). Brill, 1998. ISBN 9004112049.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Doris Hellman» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Dauben, Joseph W. «Clarisse Doris Hellman». The Shalvi/Hyman Encyclopedia of Jewish Women, 1999. [Consulta: 28 febrer 2022]. (anglès)
* Macho Stadler, Marta. «Clarisse Doris Hellman, historiadora de la ciencia». Euskal Herriko Unibertsitatea, 2015. [Consulta: 28 febrer 2022]. (castellà)
* Hyman, P.E; Moore, D.D. «Clarisse Doris Hellman». Jewish Virtual Library, 1997. [Consulta: 28 febrer 2022]. (anglès)
# Jean-Claude Passeron

Jean-Claude Passeron (Niça, 26 de novembre de 1930) és un sociòleg francès, pioner en els estudis de les ciències socials. Com a part d'un equip interdisciplinari mixt que incloïa sociòlegs, historiadors i antropòlegs, va dirigir la revista Enquêtes.

## Biografia

Jean-Claude Passeron va estudiar Filosofia i Sociologia a l'École Normale Supérieure. Durant la dècada del 1960, ell i Pierre Bourdieu van realitzar dos estudis de sociologia de l'educació. Amb Jean-Claude Chamboredon i Bourdieu, va publicar Le Métier de sociologue, obra de referència d'epistemologia de les ciències socials sobre la reproducció cultural.
Més endavant, va dirigir el departament de sociologia de la Universitat de Nantes. El 1968 va formar part del grup que va fundar el Centre Universitaire Expérimental de Vincennes, un projecte pedagògic d'avantguarda que avui és la la Universitat París 8. Vincennes - Saint-Denis.
El 1991, va publicar Le Raisonnement sociologique, un llibre que va tenir una important influència en l'epistemologia de les ciències socials.

## Referències

* ↑ «El razonamiento sociológico de Jean-Claude Passeron» (en castellà). Cisolog.com, 11-05-2012. [Consulta: 3 març 2023].
* ↑ «Jean-Claude Passeron» (en anglès). educacionycomunicacionuned, 12-01-2017. [Consulta: 3 març 2023].
* ↑ Susen, Simon. The Legacy of Pierre Bourdieu: Critical Essays. Anthem Press, 2013, p. 303. ISBN 9781783080724.
* ↑ «La autonomía del mundo de la enseñanza, una ilusión | por Pierre Bourdieu & Jean-Claude Passeron» (en castellà), 01-09-2022. Arxivat de l'original el 2023-03-03. [Consulta: 3 març 2023].
* ↑ «Bourdieu : nom propre d'une entreprise collective». [Consulta: 3 març 2023].
* ↑ Costey, Paul; Fossier, Arnaud «Entretien avec Jean-Claude Passeron» (en francès). Tracés. Revue de Sciences humaines, 4, 01-12-2003, pàg. 127–144. DOI: 10.4000/traces.3983. ISSN: 1763-0061.
# Leif Skagnæs

Leif Skagnæs (Norderhov, 20 de novembre de 1903 - Oslo, 1 de juliol de 1955) va ser un esquiador de combinada nòrdica noruec que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics de Sankt Moritz, on va guanyar la medalla d'or en la competició de la patrulla militar, un esport de demostració precursor del biatló. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1930.

## Referències

* ↑ Leif Skagnæs a International Ski Federation - combinada nòrdica
# Vancouver (desambiguació)

«Vancouver» té aquests significats:
Geografia:
* Vancouver, ciutat del Canadà
* Vancouver (Washington), ciutat estatudinenca
* Illa de Vancouver, gran illa de la Colúmbia Britànica, al Canadà
* Mont Vancouver, quinzena muntanya més alta de Nord-amèrica
Onomàstica:
Zoologia:
* Llop de Vancouver
* Marmota de l'illa de Vancouver
Esport:
* Sis dies de Vancouver, antiga cursa ciclista
* Vancouver Canucks, equip d'hoquei sobre gel canadenc
* Vancouver Whitecaps, club canadenc de futbol
Tecnologia:
# Emilio Aceval

Emilio Aceval Merín (Asunción, Paraguai, 16 d'octubre de 1853 -Asunción, 15 d'abril de 1931) va ser president de la república del Paraguai. Els seus pares van ser don Leonardo Aceval i donya Mónica Marín. Va ser el seu germà el Doctor Benjamí Aceval, distingida personalitat dins de la cultura i la vida institucional d'aquest país. El Dr. Benjamí va morir sobtadament el 5 de juliol de 1900, amb aquest succés, una gran tristesa es va apoderar de don Emilio, ja que havia perdut a un dels seus més valuosos consellers. Es va casar molt jove amb Adelina Díaz de Bedoya, de la qual va enviduar, casant-se després amb donya Josefina Rivarola. Va ser membre del partit conservador Partido Colorado.

## La seva vida

Va ser un dels nens herois supervivents de la batalla de Acosta Ñu. Els seus estudis els va realitzar sota l'adreça del pare Fidel Maíz, però a l'esclat de la Guerra contra la Triple Aliança es va incorporar a l'Exèrcit, als 13 anys. Va ser ferit en Pirayú i després en Acosta Ñu, on va actuar amb el grau de sergent major. Dies després, va caure presoner en la batalla de Caraguatay. El seu abillament de soldat s'exhibeix en el Museu d'Història Militar.
En tornar a la capital, es va trobar amb la trista escena de la casa dels seus pares, que va anar cruelment saquejada, es va descobrir en una freda solitud, però reunits seus ho van ajudar a traslladar-se a Corrientes i després a Buenos Aires, on va reprendre les seves tasques escolars com a intern del Col·legi Nacional Central. Va prosseguir els seus estudis d'enginyeria en la postguerra, en 1876, però va haver d'interrompre'ls a causa d'una greu malaltia. Després de la seva recuperació, va realitzar un llarg viatge per Europa i Estats Units, d'on va tornar en 1881, i es va dedicar a la ramaderia, transformant-se en un fort hisendat. Va morir a la ciutat d'Asunción el 15 d'abril de 1931.

## Referències

* 1 2 Parker, William Belmont (1921). Paraguayans of To-day. The Hispanic society of America. pp. 125–126.
# Platja de La Ribera

La Platja de la Ribera, es troba en la Costa Central asturiana, no presentant cap mena de protecció mediambiental, en la localitat de Luanco, en el concejo asturià de Gozón.

## Descripció

La platja de la Ribera presenta forma de petxina, estant comunicada amb la Platja de Luanco mitjançant un passeig marítim que recorre tota la zona compresa entre el vell port de Luanco fins a les noves instal·lacions de l'actual port esportiu. No tenint molta afluència de banyistes, ni a l'estiu.
Malgrat tenir un jaç sorrenc, presenta, en el seu vessant oriental, afloraments rocosos. Se li coneix a la zona amb els noms de Samarincha i Samarinchon, sent dos autèntics pedrers. La Samarincha, d'uns 50 metres, desapareix amb la pleamar, i en ella se situava durant l'Edat Mitjana l'antic Port Ballenero de Luanco. Més tard es va instal·lar en ella un balneari, "La Rosario".
Actualment la platja de la Ribera, és utilitzada per celebrar anualment el Torneig Internacional de Tennis "Platja de Luanco", únic al món que es disputa en pista de sorra de platja.
Com a serveis encara que no presenta lavabos, ni dutxes, sí que té papereres, servei de neteja, oficina de turisme, establiments de begudes i menjars, i fins i tot telèfon públic. Malgrat tot no té senyalització de perill, i, ni a l'estiu, d'un lloc d'auxili i salvament.

## Referències

* 1 2 http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=450 Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* 1 2 3 del Río, Alejandro. Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana (en castellà). Nobel, 2013, p. 183. ISBN 978-84-8459-669-1.
* ↑ «Un gran centro veraniego con la moda de los baños de mar». La Nueva España. Arxivat de l'original el 2018-10-22 [Consulta: 22 octubre 2018].
* ↑ http://www.ayto-gozon.org/propuestas-actividades/playas/playa-de-la-ribera-luanco/ Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
# West Unity

West Unity és una vila dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.790 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Unity tenia 1.790 habitants, 733 habitatges, i 477 famílies. La densitat de població era de 671 habitants per km².
Dels 733 habitatges en un 34,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,2% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 34,8% no eren unitats familiars. En el 30,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,6% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 19,2% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.250 $ i la renda mediana per família de 42.455 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.934 $ mentre que les dones 21.058 $. La renda per capita de la població era de 16.950 $. Aproximadament el 6,2% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Unity». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Unity». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Dominic Keown

Dominic Keown (Manchester, 1954) és un hispanista i catalanista irlandès.
Nascut a la ciutat de Manchester, va assistir a la Cardinal Langley School, una escola de secundària i catòlica a Middleton, el Gran Manchester. Posteriorment, estudià català i espanyol a la Universitat de Sheffield i a l'hora d'escollir una ciutat de l'estat per fer un curs, escollí Manresa, el Bages. A aquesta ciutat, va començar a aprendre català i a descobrir la seva llengua i cultura. Es doctorà el 1984 amb la tesi de l'Avantguardisme a Catalunya. Posteriorment ha estat professor a la Universitat de Liverpool i a la de Bath. Actualment és senior lecturer d'estudis de Català al Fitzwilliam College de la Universitat de Cambridge, on ha estat director d'estudis de llengües modernes i medievals des del 1996.
Especialitzat en la cultura ibèrica contemporània, i especialment en l'avantguarda catalana i en autors valencians, ha editat i traduït Salvat-Papasseit (1982; 2005), Ausiàs March (3 vols: 1986; 1989; 1993), Valle-Inclán (1991) i Joan Fuster (1992; 2006). Ha escrit també sobre cinema espanyol, amb atenció especial a Buñuel, Berlanga, Monleón i Bigas Luna. Els seus interessos s'estenen a la interfície entre la creativitat catalana i l'espanyola, els temes transnacionals en la producció cultural de Catalunya i la fractura metacrítica entre hispanisme i estudis ibèrics.
Ha estat president de l'Anglo-Catalan Society (1997-2002) i és redactor en cap del Journal of Catalan Studies d'ençà del 1998, i de les Occasional Publications de l'ACS, d'ençà del 2002.

## Obres

* Sobre la poesia catalana contemporània, València: Tres i Quatre, 1996.
* Polifonia de la subversió: la veu col·lectiva de Vicent Andrés Estellés, València: Tàndem, 2000.
* The Liberating Instinct in the Catalan Literary Tradition, 2002.
* A Companion to Catalan Culture, London: Tamesis Books, 2011.
* After the Classics: the selected verse of Vicent Andrés Estellés (en col·laboració amb Tom Owen), Amsterdam: John Benjamins, 2013.

## Referències

* 1 2 «Dominic Keown | enciclopèdia.cat». [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «Professor Dominic Keown | Fitzwilliam College Cambridge». Arxivat de l'original el 2023-06-06. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ Pons, Pere Antoni. «Dominic Keown: "A Cambridge xoca que els polítics espanyols neguin la unitat de la llengua"». Arabalears, 15-03-2019. [Consulta: 16 abril 2020].
* 1 2 «Professor Dominic Keown». University of Cambridge. Faculty of Modern and Medieval Languages and Linguistic. [Consulta: 31 maig 2020].
# Aaron Swinson

Aaron Anthony Swinson (Douglas, Geòrgia, 9 de gener de 1971) és un exjugador de bàsquet nord-americà. Mesurava 1.96 m. i la seva posició a la pista era la d'aler.

## Carrera esportiva

Va jugar durant tres anys amb els Tigers de la Universitat d'Auburn, la mateixa universitat en què van jugar Charles Barkley o Chuck Person. El 1994 juga nou partits en els Phoenix Suns, i després acaba la temporada amb l'equip que l'havia seleccionat en el número u del Draft de la CBA, els Yakima Sun Kings, on guanyaria la lliga CBA. Després d'estar un any a la lliga italiana, s'estarà dues temporades al Pamesa València, amb guanyarà una Copa del Rei; i una (1998-99) al Joventut de Badalona.
El 1999 estarà dos mesos jugant amb el Pau Orthez, i acabarà la temporada a la lliga argentina. La temporada següent torna a Europa per jugar en diferents equips tant espanyols (ACB i LEB 2) com italians, fins que es va retirar el 2005 a l'equip gadità de Los Barrios.

## Referències

* ↑ Aaron Swinson jugador a l'ACB
* ↑ «Aaron Swinson: De la Copa de Valladolid a rodearse de mujeres» (en castellà). Endesa Basket Lover, 06-02-2013 [Consulta: 5 juliol 2018].
# Mansfield (Washington)

Mansfield és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 319 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mansfield tenia 319 habitants, 148 habitatges, i 95 famílies. La densitat de població era de 397,3 habitants per km².
Dels 148 habitatges en un 25% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,1% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 35,8% no eren unitats familiars. En el 30,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,63.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,9% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 26% de 45 a 60 i un 21,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.750 $ i la renda mediana per família de 42.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.125 $ mentre que les dones 21.667 $. La renda per capita de la població era de 17.368 $. Aproximadament el 13,3% de les famílies i el 17,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mansfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mansfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Himantura draco

Himantura draco és una espècie de peix pertanyent a la família dels dasiàtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 130 cm de llargària màxima.
* És marró al dors, blanc al ventre i amb taques fosques per damunt.
* Presenta petites taques de color marró fosc en el marge posterior del disc.
* Musell angular.
* Cua prima, una mica més llarga que el cos i dotada de fibló.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical que viu fins als 33 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic occidental: Madagascar i davant les costes de Durban (Sud-àfrica).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Müller J. & Henle F. G. J., 1837. Ueber die Gattungen der Plagiostomen. Arch. Naturgeschichte v. 3. 394-401, 434 (Nachträliche Bemerkung).
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Heemstra, P.C., 1995. Additions and corrections for the 1995 impression. P. v-xv. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.). Edició revisada de Smiths' Sea Fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* ↑ Compagno, L.J.V., D.A. Ebert i M.J. Smale, 1989. Guide to the sharks and rays of southern Africa. New Holland (Publ.) Ltd., Londres. 158 p.
* ↑ Compagno, L.J.V., 1986. Dasyatidae. P. 135-142. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* 1 2 Heemstra, P.C., 1995.
* ↑ Stehmann, M., 1995. Two new records of the dragon stingray, Himantura draco and a record of Himantura gerrardi from the western Indian Ocean (Elasmobranchii, Dasyatididae). J. Ichthyol. 35(5):74-88.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.