OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coll d'Aspin

El coll d'Aspin és un port de muntanya dels Pirineus que s'eleva fins a 1.489 metres. Es troba al departament francès dels Alts Pirineus, a la regió d'Occitània.

## Geografia

El coll uneix la vall de Campan i la vall d'Aura, Sainte-Marie-de-Campan i Àrreu.
Des d'Àrreu el coll d'Aspin té 12,1 km al 6,4%, amb un desnivell màxim del 9,5% a manca de 5 km pel cim. Des de Sainte-Marie-de-Campan el port té una llargada de 12,8 km al 5,1% i unes rampes màximes del 8%.

## Ciclisme

El port ha estat pujat en 75 ocasions pel Tour de França, el darrer el 2023. El coll serveix d'enllaç entre el Tourmalet i el coll del Peyresourde. La primera vegada que es va pujar fou el 1910.
| 1910: Octave Lapize 1911: Paul Duboc 1912: Louis Mottiat 1913: Philippe Thys 1914: Firmin Lambot 1919: Honoré Barthélémy 1920: Firmin Lambot 1921: Hector Heusghem 1922: Jean Alavoine 1923: Robert Jacquinot 1924: Ottavio Bottechia 1925: Omer Huyse 1926: Lucien Buysse 1927: Nicolas Frantz 1933: Vicente Trueba 1934: Antonin Magne 1935: Félicien Vervaecke 1936: Yvan Marie 1937: Julián Berrendero 1938: Gino Bartali 1939: Edward Vissers 1947: Jean Robic 1948: Jean Robic 1949: Apo Lazaridès 1950: Kléber Piot 1951: Fausto Coppi | 1952: Raphaël Géminiani 1953: Jean Robic 1954: Louison Bobet 1955: Charly Gaul 1956: Nino Defilippis 1958: Federico Bahamontes 1959: Jean Dotto 1960: Kurt Gimmi 1961: Marcel Queheille 1962: Federico Bahamontes 1963: Guy Ignolin 1964: Julio Jiménez 1969: Joaquim Galera 1970: Primo Mori 1971: Lucien Van Impe 1972: Roger Swerts 1973: José Manuel Fuente 1974: Jean-Pierre Danguillaume 1975: Lucien Van Impe 1976: Gerben Karstens 1977: Luis Balagué 1978: Michel Laurent 1979: René Bittinger 1980: Raymond Martin 1982: Michel Laurent | 1983: Patrocinio Jiménez 1985: José del Ramo 1986: Dominique Arnaud 1988: Samuel Cabrera 1989: Robert Millar 1990: Claudio Chiappucci 1991: Claudio Chiappucci 1994: Richard Virenque 1995: Richard Virenque 1997: Pascal Hervé 1998: Rodolfo Massi 1999: Mariano Piccoli 2001: Bobby Julich 2003: Sylvain Chavanel 2004: Michael Rasmussen 2006: Fabian Wegmann 2008: Riccardo Riccò 2009: Franco Pellizotti 2010: Anthony Charteau 2012: Thomas Voeckler 2015: Daniel Martin 2016: Steve Cummings 2018: Julian Alaphilippe 2022: Thibaut Pinot 2023: Neilson Powless |

## Referències

* Altimetria des d'Àrreu
* L'Aspin a memoire-du-cyclisme.eu Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Columna oberta

| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
Una columna oberta és, en escacs una columna en què no hi ha peons de cap dels dos bàndols. Al diagrama, la columna e és oberta. Una columna oberta proporciona una via d'atac per una torre o per la dama. Situar torres i/o dames en columnes obertes o columnes semiobertes es considera un avantatge posicional, ja que permet atacar més fàcilment, perquè la torre o la dama poden bellugar-se a través de la columna per penetrar en la posició del rival.
Un objectiu estratègic típic per una torre o per la dama en una columna oberta és el d'assolir la setena o vuitena fila. Controlar la setena fila (la segona del camp rival) permet normalment capturar un o diversos peons enemics. Aron Nimzowitsch fou el primer que va definir el poder d'una peça major en una columna oberta, escrivint al seu famós llibre El meu sistema que el principal objectiu d'una torre o d'una dama en una columna oberta és l'"ocupació eventual de la setena o la vuitena fila."
Moltes partides es decideixen basant-se en aquesta estratègia. Per exemple, a la partida Anand-Ivantxuk, Melody Amber, 2001, Anand va sacrificar un peó per obrir la columna d. Llavors, les blanques varen usar la columna oberta per introduir les seves torres a la setena i vuitena files i guanyar la partida tot explotant la feblesa del peó negre de la columna a. La dominació de la columna d de banda de les blanques els va permetre de maniobrar amb les seves torres fins a llocs cada cop més agressius i més endins de la posició negra..

## Vegeu també

* Columna semioberta

## Referències

* ↑ Segons en Nimzowitsch, "Diem que una columna és oberta per una torre quan en ella no hi ha cap peó [del seu propi color]." Més endavand, diu que, "De la definició d'una columna oberta, se'n dedueix que una columna serà oberta per la desaparició d'un dels nostres propis peons." Això defineix en realitat el que altres anomenen "columna semioberta".
* ↑ El meu sistema, Aron Nimzowitsch
* ↑ Anand vs Ivanchuk

## Bibliografia

* Hooper, David; Whyld, Kenneth. The Oxford Companion to Chess. 2a. Oxford University Press, 1992. ISBN 0-19-866164-9.
* Euwe, Max; Kramer, Hans. The Middlegame: Book One: Static Features. Hays, 1994. ISBN 978-1-880673-95-9.
# Cleopatra l'Alquimista

Cleòpatra l'Alquimista va ser una alquimista i escriptora de l'Egipte romà. Les dates del seu naixement i mort es desconeixen però s'hi situa a Alexandria entre els segles III i IV. També es desconeix el seu nom real, Cleòpatra era el seu pseudònim. No es tracta de Cleòpatra VII, encara que en algunes obres posteriors es refereixen a ella com Cleòpatra: reina d'Egipte. Així apareix per exemple en Basillica Philosophica de Johann Daniel Mylius (1618), on la seva imatge apareix retratada al costat del lema: «El diví està ocult per a la gent per la saviesa del Senyor». A més se solia utilitzar a Cleòpatra com a personatge en els diàlegs dels textos alquímics.
Cleòpatra va ser una de les figures fundadores de l'alquímia, precedint a Zòsim de Panòpolis. Michael Maier l'esmenta com una de les quatre dones que sabia com obtenir la pedra filosofal, al costat de María la Jueva, Medera i Taphnutia. S'esmenta a Cleòpatra amb gran respecte en l'enciclopèdia àrab Kitab al-Fihrist de 988. S'hi reconeix principalment pel seu manuscrit Chrysopeia (fabricació de l'or), que conté molts emblemes usats i desenvolupats posteriorment per les filosofies gnòstiques i hermètiques. Per exemple, en aquesta obra apareix per primera vegada l'Ouroboros, la serp que engoleix la seva pròpia cua, símbol del cicle etern, a més de l'estel de vuit puntes. L'obra també conté diverses descripcions i dibuixos dels processos tècnics del forn de fosa o la destil·lació. Alguns li atribueixen la invenció de l'alambí.

## Referències

* ↑ Stanislas Klossowski de Rola.
* ↑ «Lavinia Fontana’s Cleopatra the Alchemist» (PDF) (en anglès) p. 1159-1180. Journal of Literature and Art Studies, 01-08-2018. DOI: 10.17265/2159-5836/2018.08.004. [Consulta: 25 agost 2018].
* ↑ Raphael Patai.
* ↑ Stanton J. Linden.

## Bibliografia

* Stanton J. Linden. The alchemy reader: from Hermes Trismegistus to Isaac Newton Cambridge University Press. (2003)
* Jennifer S. Uglow. The Macmillan dictionary of women's biography (1982)
# Codi ATC C07

El codi ATC C07, descrit com Blocador d'adrenoreceptors beta, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup C07 és part del grup anatòmic C Sistema cardiovascular.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QC07...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## C07A Blocadors beta

    C07A A Blocadors beta no selectius
    C07A B Blocadors beta selectius
    C07A G Blocadors alfa i beta

## C07B Blocadors beta i tiazides

    C07B A Blocadors beta no selectius i tiazides
    C07B B Blocadors beta selectius i tiazides
    C07B G Blocadors alfa i beta i tiazides

## C07C Blocadors beta i altres diürètics

    C07C A Blocadors beta no selectius i altres diürètics
    C07C B Blocadors beta selectius i altres diürètics
    C07C G Blocadors alfa i beta i altres diürètics

## C07D Blocadors beta, tiazides i altres diürètics

    C07D A Blocadors beta no selectius, tiazides i altres diürètics
    C07D B Blocadors beta selectius, tiazidas i altres diürètics

## C07E Blocadors beta i vasodilatadors

    C07E A Blocadors beta no selectius i vasodilatadors
    C07E B Blocadors beta selectius i vasodilatadors

## C07F Blocadors beta i altres antihipertensius

    C07F A Blocadors beta no selectius i altres antihipertensius
    C07F B Blocadors beta selectius i altres anihipertensius

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code C07». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QC07». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Codi ATC D01

El codi ATC D01, descrit com Antifúngics d'ús dermatològic, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup D01 és part del grup anatòmic D Medicaments dermatològics.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QD01...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## D01A Antifúngics d'ús tòpic

    D01A A Antibiòtics
    D01A C Derivats de l'imidazol i triazol
    D01A E Altres preparats antifúngics d'ús tòpic

## D01B Antifúngics d'ús sistèmic

    D01B A Antifúngics d'ús sistèmic

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code D01». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QD01». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Consell d'Alliberament d'Oròmia

El Consell d'Alliberament d'Oròmia (Gumii Bilisummaa Oromiyaa; Oromiyaa Liberation Council OLC) és un partit polític d'Etiòpia amb poca influència a l'interior i basat sobretot en l'exili. Durant el període del Derg, Obbo Sisai Ibsa va fundar la Union of Oromos in North America (UONA) que va fer aliances amb altres organitzacions oromos a l'exterior i a finals dels anys 1990 es va fundar la Oromiyaa Liberation Council (OLC).
El setembre de 2000 apareix com a membre del primer ULFO (Forces Unides d'Alliberament d'Oròmia) del que va ser un dels principals inspiradors. Sisai va morir el 9 de novembre del 2005. El 2006 el grup es mantenia favorable al restabliment de la tradició dels Gadaa. A la seva pàgina web apareixia la mateixa bandera del ULFO quan aquesta organització ja no existia; en una conferència entre el 22 i el 25 de novembre del 2006, els delegats d'una facció del Front Popular d'Alliberament Oromo (OPLF) i el Consell d'Alliberament d'Oròmia (OLC) van acordar fusionar-se en la nova organització Consell del Front Popular d'Alliberament d'Oròmia/Gumii Adda Bilisummaa Ummata Oromiyaa (GABUO) o Council of Oromiyaa People's Liberation Front (COPLF)

## Referències

* Biografia de Sisai Ibsa
* Unió per formar el GABUO
# Consell d'Eivissa i Formentera 1991-1995

El Consell d'Eivissa i Formentera 1991-1995 fou el que és formà a la tercera legislatura de les Illes Balears després de les eleccions de 21 de maig de 1991 del Consell Insular d'Eivissa i Formentera

## Resultats electorals
### Eivissa

← Eleccions al Parlament de les Illes Balears, Eivissa 21 de juny de 1991 → :
| Circumscripció d'Eivissa (12 escons) |||||
| Partit | Vots | % | Escons | Dif. |
| Partit Popular (PP) | 14.656 | 49,49 | 7 | = |
| Partit Socialista de les Illes Balears (PSIB-PSOE) | 9.422 | 31,82 | 4 | = |
| Federació d'Independents d'Eivissa i Formentera (FIEF) | 2.468 | 8,33 | 1 | +1 |
| Entesa Nacionalista i Ecologista (ENE) | 1.392 | 4,70 | | |
| Esquerra Unida (IU) | 735 | 2,48 | | |
| Centre Democràtic i Social (CDS) | 444 | 1,50 | | -1 |
| Plataforma Unitaria de Izquierdas (PUI) | 259 | 0,87 | | |
A part, es varen recomptar 237 vots en blanc, que suposaven el 0,80% del total dels sufragis vàlids.

### Formentera

← Eleccions al Parlament de les Illes Balears, Formentera 21 de maig de 1991 → :
| Circumscripció de Formentera (1 escó) |||||
| Partit | Vots | % | Escons | Dif. |
| Partit Socialista de les Illes Balears (PSIB-PSOE) | 960 | 40,39 | 1 | = |
| Grup d'Independents de Formentera (GUIF) | 692 | 29,11 | | |
| Partit Popular (PP) | 680 | 28,61 | | |
| Coalición Alianza por la República (AR) | 10 | 0,42 | | |
A part, es varen recomptar 35 vots en blanc, que suposaven l'1,47% del total dels sufragis vàlids.

### Consellers electes

* Antoni Marí Calbet (PP)
* María Luisa Cava de Llano y Carrió (PP) (renuncia dia 8 de juny de 1993)
** substituïda per Josep Marí Prats (15 de juny de 1993)
* Pere Palau Torres (PP)
* Joan Marí Tur (PP)
* Miquel Guasch Ribas (PP)
* Antoni Marí Ferrer (PP)
* Carmen Castro Gandasegui (PP)
* Vicent Tur Torres (PSIB-PSOE)
* Francesc Planells Costa (PSIB-PSOE)
* Joan Marí Serra (PSIB-PSOE)
* Encarnació Magaña Alapont (PSIB-PSOE)
* Cosme Vidal Juan (FIEF)
* Víctor Tur Ferrer (PSIB-PSOE)

## Consell Executiu

El Consell Executiu del Consell Insular d'Eivissa i Formentera és un òrgan col·legiat del govern insular integrat pel president del Consell, els vicepresidents i tots els consellers i les conselleres executives al qual correspon l'exercici de la funció executiva en relació amb les competències del Consell Insular, sens perjudici de les atribucions conferides a altres òrgans de govern.
Els departaments del Consell Insular d'Eivissa i Formentera són els òrgans en què s'organitza la institució i que es corresponen amb els diferents sectors de la seva activitat administrativa. Cada departament està dirigit per un conseller executiu o una consellera executiva, a qui corresponen les seves funcions respectives.
Al 1991 el president Antoni Marí Calbet nombra el seu segon organigrama.
| Departament | Titulars | Titulars |
| Departament | 1991 |

## Referències

* ↑ Federació eivissenca del PSM
# Consell d'Assistència Econòmica Mútua

El Consell d'Assistència Econòmica Mútua (CAEM), també conegut com a COMECON, va ser un organisme soviètic amb l'objectiu de gestionar la cooperació econòmica entre les democràcies populars i l'URSS. Es va formalitzar el gener de 1949 i també se'l va anomenar el "pla Marshall soviètic", en contraposició a la mesura dels Estats Units. Va ser fundat per l'URSS, Bulgària, Hongria, Polònia, Romania i Txecoslovàquia inicialment, després s'hi afegí Albània el mateix any i República Democràtica Alemanya l'any 1950. Posteriorment s'hi van afegir Mongòlia (1962), Cuba (1972) i el Vietnam (1978).
Altres estats hi participaren en qualitat d'observadors: Iugoslàvia (amb un estatus especial d'associació), Finlàndia, Mèxic, Nicaragua, Angola, Moçambic, Etiòpia, Iemen del sud, Iraq, Afganistan i Laos.
La República Popular de la Xina va assistir com a convidada a algunes reunions del Consell fins a l'any 1961.
Inicialment va ser més un gest antiamericà que un organisme actiu, però cap al 1956 va començar a funcionar en els països del bloc de l'est.
Finalment, l'organisme es va dissoldre el 1991, durant el mandat de Mikhaïl Gorbatxov, a conseqüència del seu programa de reformes econòmiques (perestroika).

## Membres del COMECON

Gener de 1949:
* Bulgària
* Txecoslovàquia
* Hongria
* Polònia
* Romania
* Unió Soviètica
Febrer de 1949:
* Albània (malgrat que no renuncià formalment com a membre fins a 1987, deixà de participar en les activitats del Comecon el 1961)
1950:
* República Democràtica Alemanya
1962:
* Mongòlia
1972:
* Cuba
1978:
* Vietnam

## Associats

1964:
* Iugoslàvia

## Observadors

1950:
* Xina (deixà de participar en les activitats del Comecon el 1961)
1956:
* Corea del Nord
1973:
* Finlàndia
1975:
* Iraq
* Mèxic
1976:
* Angola
1984:
* Nicaragua
1985:
* Moçambic
1986:
* Afganistan
* Etiòpia
* Laos
* Iemen del Sud

## Bibliografia

* Deulonder, Xavier. A l'ombra del Mur de Berlín : l'Europa de l'Est sota el comunisme. Madrid: Bubok:, 2016. ISBN 9788468684789.
Guerra Freda :
Principals països implicats :
Protagonistes :
Esdeveniments :
# Coll de Confrides

El coll d'Ares o coll de Confrides és un pas de muntanya de 966 metres d'altura en la separació entre la serra d'Aitana i la Serrella, així com entre els llocs d'Ares del Bosc, al terme de Benasau, i Confrides. És el pas natural entre les comarques del Comtat i la Marina Baixa.

## Referències

* ↑ Vilà i Valentí, J. [et al.].. Atles Universal Català (Gran Enciclopèdia Catalana). Barcelona: Enciclopèdia Catalana, abril de 1986. ISBN 8485194411. p. 45 F-9
# Coll de Coma Mitjana

El Coll de Coma Mitjana és un coll de la carena axial de la serralada dels Pirineus, a 2.703,1 metres d'altitud, en el límit dels termes comunal de Fontpedrosa, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord i municipal de Queralbs, a la del Ripollès.
És a l'extrem sud-oriental del terme de Fontpedrosa i al nord-oriental del de Queralbs. Es troba al nord-est del Pic de Freser i a ponent del Pic del Gegant, o de Bastiments.

## Referències

* ↑ El Coll de Coma Mitjana en els ortofotomapes de l'IGN
# Coll de Creu

«Coll de Creu» té aquests significats:
* Coll de Creu: coll del Massís del Canigó, entre les comunes de Prats de Molló i la Presta i el Tec, tots dos de la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord
* Coll de Creu: coll dels contraforts del Massís del Canigó, entre les comunes de Clarà i Villerac i Prada, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord
* Coll de Creu: coll del massís del Madres, entre les comunes de Ralleu, de la comarca del Conflent, i de Matamala, de la del Capcir, a la Catalunya del Nord.
Cal no confondre'ls amb els Colls de la Creu.
# Clupeichthys bleekeri

Clupeichthys bleekeri és una espècie de peix pertanyent a la família dels clupeids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 6 cm de llargària màxima.
* 12-18 radis tous a l'aleta dorsal i 16-27 a l'anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, pelàgic i de clima tropical (2°N-3°S).

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia: el riu Kapuas (el sud-oest de Kalimantan).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1855. Nalezingen op de vischfauna van Sumatra. Visschen van Lahat en Sibogha. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 9. 257-280.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Hardenberg, J. D. F., 1936. On a collection of fishes from the estuary and the lower and middle course of the River Kapuas (W. Borneo). Treubia Buitenzorg v. 15 (pt 3): 225-254.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985. FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303. ISBN 92-5-102340-9.
* ↑ Kottelat, M. i E. Widjanarti, 2005. The fishes of Danau Sentarum National Park and the Kapuas Lakes area, Kalimantan Barat, Indonesia. Raffles Bull. Zool. Supplement (13):139-173
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi = Ikan air tawar Indonesia Bagian Barat dan Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 344 p.
* ↑ Roberts, T.R., 1989. The freshwater fishes of Western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Mem. Calif. Acad. Sci. 14:210 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994. SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, FAO. 103 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Collada dels Pedregals

La Collada dels Pedregals és un coll a 1.888,1 m. alt. situat en la carena que separa els termes de la Torre de Cabdella), a l'antic terme de Mont-ros, i de Baix Pallars (antic terme de Montcortès de Pallars). Separa, per tant, les comarques del Pallars Jussà i del Pallars Sobirà.
És al nord de la Collada de Sant Quiri, a la carena que té com a referents el Tossal de Sant Quiri, al sud-oest, i la Roca de Rovellosa, al nord-est.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Collado

«Collado» té aquests significats:
* Toponímia:
** Collado de Contreras, municipi de la província d'Àvila a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Collado del Mirón, municipi de la província d'Àvila a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Collado de la Vera, municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura
** Collado Hermoso, municipi de la província de Segòvia a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Collado Mediano, municipi de la Comunitat de Madrid
** Collado Villalba, municipi de la Comunitat de Madrid
** El Collado Blanco, lloc al terme municipal de Cirat, a la comarca de l'Alt Millars, País Valencià
** El Collado dels Gabriels, nucli de població valencianoparlant de l'altiplà del Carxe al municipi murcià de Favanella
* Biografies:
** Adrià Collado (Barcelona, 1972), actor i empresari català
** Agustín Collado del Hierro
** Berta Collado Rivera (Talavera de la Reina, 1979), presentadora i periodista espanyola
** José Manuel Collado y Parada (Sant Sebastià, 1792 -Madrid, 1864), polític espanyol
** Josep Collado i Forner (1953), jugador d'escacs català
** Maria Concepció Collado i Villa (Barcelona, 1965), alcaldessa de Santa Maria de Martorelles des de l'any 2007
** Lluís Collado (València 1520-1598), metge valencià, catedràtic d'anatomia de la Universitat de València i fou protometge i visitador del regne (1576 -98)
** Luis Collado (Lebrija, Andalusia, segle xvi), enginyer de l'exèrcit espanyol a Itàlia durant el regnat de Felip II
** Rafael Collado García (Albacete, 1969), futbolista castellanomanxec que jugava de defensa