OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sergio Tejera Rodríguez

Sergio Tejera Rodríguez (Barcelona, 28 de maig de 1990) és un futbolista català professional que juga just darrere dels davanters a la posició de migcampista atacant. Actualment juga al Gimnàstic de Tarragona, cedit pel RCD Espanyol.

## Biografia

El Chelsea va fitxar en Tejera del filial de l'Espanyol durant l'estiu del 2006 en un nou cas Cesc Fàbregas. D'altres clubs que també s'interessaren per ell foren el Reial Madrid, FC Barcelona, Manchester United FC i Tottenham Hotspur FC. Va començar a figurar entre els reserves del Chelsea a les darreries de la temporada 2006-2007 (després d'estar mitja temporada al filial on va fer 3 gols) i també representà la selecció de l'estat espanyol sub-17 l'any 2007. El Sergio destaca per ser un gran distribuïdor de joc, amb molta visió, que, a més a més, és esquerrà.
Tejera va ser considerat com un dels '50 joves amb més futur a tot el món del futbol' ('50 most exciting teenagers in the world game') el novembre del 2007 per la revista World Soccer.
Forma part d'una gran generació de futbolistes catalans juntament amb Bojan Krkić, Cesc Fàbregas, Piqué i Ferran Coromines.
A principis del 2009, el Mallorca, es va fer amb la seva cessió. Al final de temporada i després de destacar al filial, l'equip mallorquí es decidí a fitxar-lo exercint l'opció de compra de 500.000 euros, i fou fitxat pel RCD Espanyol per la temporada 2012-2013 a canvi de Javier Márquez Moreno i 1,2 milions d'euros.
El darrer tram de la temporada 2013-14, Tejera fou cedit al Deportivo Alavés, una cessió que fou renovada per la temporada 2014-15.
La temporada 2015-16, va fitxar pel Club Gimnàstic de Tarragona.

## Referències

* 1 2 «Fitxen al juvenil Tejera, que avui ja s'entrenarà amb els grans» (en castellà). Arxivat de l'original el 2009-02-06. [Consulta: 19 setembre 2012].
* 1 2 World Soccer Magazine, Novembre 2007
* ↑ El RCD Mallorca fitxa a Sergio Tejera
* ↑ «Vull seguir creixent"» (en castellà). Arxivat de l'original el 2009-04-09. [Consulta: 19 setembre 2012].
* ↑ RCD Mallorca i Chelsea han arribat a un principi d'acord per al traspàs del futbolista
* ↑ «Tejera, tornada als orígens sis anys després». El Punt Avui, 12-07-2005. [Consulta: 6 juliol 2012].
* ↑ «Sergio Tejera torna a marxar cedit a l'Alabès fins a final de temporada». 324.cat. [Consulta: 4 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Perfil i estadístiques de Sergio Tejera» (en alemany). transfermarkt.de.
# Escoles municipals de la Clotada

Escoles municipals de la Clotada és una obra de la Sénia (Montsià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici d'una sola planta, situat enmig d'un pati que quasi ocupa en amplada, és de planta simètrica segons un eix central perpendicular a la façana principal en la qual s'hi distingeixen cinc cossis, dos més sobresortints que els altres. L'accés és per dues portes a les quals s'hi arriba per escales de planta corbada, situades en el cos central. En la resta de cossos la composició de buits és a base de grans finestrals, en grups de tres. La coberta és de teula àrab, amb tremujals i carener central seguint l'eix principal de l'edifici, aboca a les quatre façanes. És obra de maçoneria ordinària arrebossada, amb ornaments d'estil noucentista, a l'exterior murs gruixuts. S'hi ha fet un afegit al cos central per la part de darrere, que en desfigura per aquell costat la composició. L'interior presenta parets portants que permeten l'accés entre els diferents cossos per mitjà d'alts arcs de mig punt.

## Història

Fou inaugurada el 21 d'abril de 1933 pel ministre Marcel·lí Domingo.

## Referències

* 1 2 «Escoles municipals de la Clotada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 agost 2021].

## Enllaços externs

* «Escoles municipals de la Clotada». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Esteve Burés i Rosal

Esteve Burés i Rosal (Manresa, s. xix - Barcelona, 1919) fou un compositor, violinista i pedagog català. Fou professor de violí i director de la banda del Conservatori de Manresa.
El musicòleg Felip Pedrell el cita tot dient: «Figura el nombre de este compositor como asociado residente en Manresa, en la Lista de la Sociedad de autores, compositores y editores de música, establecida en Madrid».

## Obres

La seva obra destaca per la seva producció de música per a orquestra o cobla, destinada als balls de festa. Algunes de les seves composicions poden trobar-se als fons digitalitzats de la Societat Coral Erato:
* Valz-Jota Villita. Mazurka Delfina. Danza La Aldeana. Polka Lolita.
* Americana Dos Flores. Americana ¡Desconsolada!.
* Mazurqas Serafina i Pepilla.
* Rigodones Los Asturianos.
* Valz El Marqués. Danza Flor perdida.
* Valz-Jota Gallito. Schotisch Los Diplomáticos.
* Vals-Jota Machaquito. Scotisch Los Japoneses.
* Valz-Jota El Chulo. Americana Benilda.
Així mateix, la Biblioteca Nacional de España disposa d'una partitura manuscrita i de dos enregistraments sonors:
* Couplet: El jilguero de mi novio (partitura manuscrita).
* Pasodoble A los toros! (enregistrament sonor).
* Mazurca Ideal (enregistrament sonor).

## Referències

* ↑ SUÁREZ PAJARES, Javier. «Burés Rosal, Esteban», Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002, vol. 2, p. 787.
* ↑ PEDRELL, Felip. Diccionario biográfico y bibliográfico de músicos y escritores de música. Barcelona: V. Verdós, 1897, p. 237.
* ↑ BURÉS, Esteban. Valz-Jota Villita. Mazurka Delfina. Danza La Aldeana. Polka Lolita. [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ BURÉS, Esteban. Americana Dos Flores. Americana ¡Desconsolada!. [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ BURÉS, Esteban. Mazurqas Serafina i Pepilla. [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ BURÉS, Esteban. Los Asturianos. Rigodones. [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ BURÉS, Esteban. Música bailable para orquesta. Valz El Marqués. Danza Flor perdida. [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ BURÉS, Esteban. Valz-Jota Gallito. Schotisch Los Diplomáticos. [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ BURÉS, Esteban. Vals-Jota Machaquito. Scotisch Los Japoneses. [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ BURÉS, Esteban. Valz-Jota El Chulo. Americana Benilda. [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ BURÉS, Esteban. «El jilguero de mi novio: couplets». Biblioteca Nacional de España. [Consulta: 19 octubre 2023].
* ↑ BURÉS, E. «Suspiros de España: pasodoble / A los toros!: pasodoble». Biblioteca Nacional de España. [Consulta: 19 octubre 2023].
* ↑ BURÉS, Esteban. «Ideal: mazurka». Bailes ochocentistas. Biblioteca Nacional de España. [Consulta: 19 octubre 2023].
# Chen Wei

Chen Wei (Lanxi, 26 de febrer de 1966), xinès: 陈薇, és una epidemiòloga, investigadora i militar xinesa. Experta en la lluita contra el virus d'Ebola que va provocar estralls al continent africà del 2014 al 2015, anuncià el 16 de març del 2020 que, conjuntament amb el seu equip i la companyia de biotecnologia CanSino Biologics, havia desenvolupat un vaccí contra la COVID-19 per a combatre la pandèmia per coronavirus.

## Referències

* ↑ «China approves vaccine trials for coronavirus, on par with US». Global Times, 17-03-2020 [Consulta: 20 març 2020].
* ↑ «La pugna internacional pel vaccí contra el coronavirus: què se’n sap de moment?». Vilaweb [Consulta: 20 març 2020].
# Clariallabes variabilis

Clariallabes variabilis és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15,8 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Boulenger G. A. 1900. Matériaux pour la faune du Congo. Poissons nouveaux du Congo. Sixième Partie. Mormyres, Characins, Cyprins, Silures, Acanthoptérygiens, Dipneustes. Ann. Mus. Congo (Ser. Zool.) v. 1 (fasc. 5). 129-164.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Teugels, G.G. 1992. Clariidae, p. 468-495. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Estació de Pinar de Chamartín

Pinar de Chamartín és una estació de les línies 1 i 4 del Metro de Madrid i línia ML-1 de Metro Ligero, capçalera de les tres,
situada abaix de la intersecció dels carrers Arturo Soria i Dalia, en el barri de Costillares del districte de Ciudad Lineal.

## Història i característiques

L'estació va ser inaugurada l'11 d'abril de 2007 per a les dues línies de Metro i el 24 de maig per al metro lleuger.
El servei en la línia 4 va permanéixer suspès entre el 13 de gener i el 10 de mars de 2 020 per obres en la línia. El servei en la línia 1 s'hi va prestar sense alteracions. Va existir un servei especial gratuït d'autobús que substituïa el tram Avenida de América - Pinar de Chaamrtín amb capçalera en les immediaciones de l'estació.
Amb la seva obertura s'ha beneficiat un important nombre de veïns del barri, i a més a més es va millorar el servei de les dues línies interurbanes amb capçalera en el barri, una amb destí Alcobendas (153B) i l'altra amb destí San Sebastián de los Reyes (152B). Aquestes línies, a causa de la seva baixa demanda foren substituïdes el 21 de setembre de 2011 per una altra línia que tracta de donar servei a les zones a les que donaven servei les línies anterior, la línia 158.
L'estació té un únic accés al carrer d'Arturo Soria a l'altura del nombre 330, per a arribar per aquest accés al vestíbul s'ha d'abaixar dos trams d'escales. Per a acceder a les línies de Metro cal abaixar més escales i per a anar a la línia ML-1 cal pujar un petit tram d'escales. L'estació té tres torniquetes: els que van cap al Metro, els que van cap al metro lleuger i els que comuniquen ambdós sense necessitat de sortir. Encara que aquests últims cal validar el bitllet per a anar a l'altre mig de transport, el transbordament és gratuït.
L'estació està decorada amb un mural metàliv de 25x5 metres i una unitat 477 dels antics tranvies de Madrid.

## Accessos

* Vestíbul Pinar de Chamartín
* Arturo Soria C/ Arturo Soria, 330.
* Ascensor C/ Arturo Soria, 330.

## Línies i connexions
### Metro i Metro lleuger

Línies de Metro i Metro Lleuger :
| línea | estación > | cabecera >> |
| Línia 1 del metro de Madrid | Bambú | Valdecarros |
| Línia 4 del metro de Madrid | Manoteras | Argüelles |
| ML-1 | Fuente de la Mora | Las Tablas |
# Cigró d'Oristà

El cigró d'Oristà és una varietat de cigró conreada tradicionalment a la zona d'Oristà (Osona i Lluçanès).
Es caracteritza per ser d'una mida més petita del que és normal en les varietats més esteses de cigró. Arrugat i de color pàl·lid, té la pell molt fina i es cou amb rapidesa.
Va estar a punt de desaparèixer, fent-se pràcticament només servir per al consum propi en masies d'Oristà, però darrerament s'ha intentat recuperar venent-lo fora del municipi, amb el suport del Servei de Desenvolupament Rural del Consorci del Lluçanès i el vistiplau de l'Ajuntament d'Oristà, que ho veu una com una manera de promocionar el municipi.

## Referències

* ↑ Calls, Albert. Sa i català. Barcelona: Ara Llibres, 2014, p. 128-129. ISBN 978-84-15642--84-8.

## Enllaços externs

* El Cigró d'Orità a la Gastroteca Arxivat 2009-02-26 a Wayback Machine. (català)
* Mas Terricabras, bona primera collita del cigró d'Oristà Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (català)
* Pàgina de Facebook sobre el cigró d'Oristà (català)
# Skonto FC

L'Skonto FC fou un club de futbol letó de la ciutat de Riga.

## Història

Evolució del nom:
* 1991: Forums-Skonto
* 1992: Skonto FC
Després de patir problemes financers, el club desaparegué el 2016.

## Palmarès

* Lliga letona de futbol:
** 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2010
* Copa letona de futbol:
** 1992, 1995, 1997, 1998, 2000, 2001, 2002, 2012
* Campionat de l'RSS de Letònia:
** 1991
* Copa de Livònia:
** 2003, 2004, 2005
* Lliga Bàltica:
** 2011

## Futbolistes destacats

* Edgaras Jankauskas
* Marians Pahars
* Māris Verpakovskis
* Aleksandrs Koļinko
* Igors Stepanovs
* Vitālijs Astafjevs
* Andrejs Rubins
* Mihails Zemlinskis
* Andrejs Štolcers
* Edgaras Jankauskas
* Audrius Kšanavičius
* Viktors Morozs
* Juris Laizāns

## Entrenadors

* Marks Zahodins (1991 - 1992)
* Aleksandrs Starkovs (1993 - 2004)
* Jurijs Andrejevs (2004 - 2005)
* Paul Ashworth (2005 - 2009)
* Aleksandrs Starkovs (2009-2010)
* Marians Pahars (2011-2012)
* Tamaz Pertia (2013-2016)

## Referències

* ↑ Menary, Steve «Mind the gap: the haves continue to flourish at the expense of the have-nots». World Soccer, 24-03-2017 [Consulta: 7 maig 2017].
* ↑ «Latvia - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 12 juliol 2013].
* ↑ «Latvia – List of Cup Winners». RSSSF. [Consulta: 28 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Skonto FC - Lloc web oficial (letó)
# Clytocerus kabylicus

Clytocerus kabylicus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: Algèria.

## Referències

* ↑ Eaton, 1904. Ent. mon. Mag., 40, 59. Vol. 1, pàg. 773. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Wagner, R., 1987. Tunesische Psychodiden (Diptera, Psychodidae). Entomofauna, vol. 8, pàgs. 9-25. «Enllaç».
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Clytocerus inequalis

Clytocerus inequalis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ Eaton, 1904. Ent. mon. Mag., 40, 59. Vol. 1, pàg. 773. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Esteve d'Edessa

Esteve d'Edessa (en llatí Stephanus, en grec antic Στέφανος) fou un destacat metge romà d'Orient nadiu d'Edessa a Síria, un dels més destacats del seu temps.
Va fer grans serveis al rei Kobad I de Pèrsia al començament del segle vi que el va recompensar generosament. Durant el setge d'Edessa per Cosroes I, el fill de Kobad, l'any 544, els seus conciutadans el van enviar per intercedir per la ciutat. Presentat davant del rei es va atribuir ell mateix el fet d'haver-lo criat i d'haver influït en el seu pare per nomenar-lo successor en lloc del seu germà gran, segons diu l'historiador Procopi. Però la seva missió no va tenir èxit i el rei va seguir amb el setge, que finalment va haver d'aixecar.

## Referències

* ↑ 2.Stephanus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 906
# Serrat de Trens

El Serrat de Trens, de vegades també denominat Serrat de Traens, és un serrat a cavall dels termes municipals de Granera, a la comarca del Moianès, i de Sant Llorenç Savall, pertanyent a la del Vallès Occidental.
Està situat a la zona sud-oest del terme de Granera, on fa de termenal municipal amb Sant Llorenç Savall. S'estén des del Coll de la Descàrrega, que és el seu límit occidental, i el Coll de Trens, pel costat oriental. A prop del primer dels dos colls esmentats, dins del Serrat de Trens es troba el turó del Cogull.
Separa les valls del torrent de Trens, que queda en el seu vessant nord, de les capçaleres del torrent del Galí i del torrent de Cal Llogari.
# Espineta gorja-roja

El espineta gorja-roja (Pyrrholaemus brunneus) és un ocell de la família dels acantízids (Acanthizidae).

## Hàbitat i distribució

Habita garrigues àrides, arbusts espinosos i mallee d'Austràlia des del centre i sud d'Austràlia Occidental cap a l'est, a través sud del Territori del Nord fins al sud-oest de Queensland

## Referències

* ↑ «Espineta gorja-roja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 04/03/2023(català)
* ↑ Ken Simpson, N Day i P Trusler (6th edn., 1999). Field Guide to the Birds of Australia. Ringwood, Victoria: Penguin Books Australia ISBN 067087918-5
# Estefania d'Urgell i Pallars

* Aquest article tracta sobre la filla d'Ermengol I d'Urgell. Vegeu-ne altres significats a «Estefania d'Urgell».
Estefania d'Urgell i Pallars (? - ?) fou una noble i infanta urgellenca que esdevingué comtessa consort del Pallars Sobirà a causa del seu matrimoni. Va ser també germana d'Ermengol II, hereu i comte d'Urgell.

## Orígens familiars

Filla del comte d'Urgell; Ermengol I d'Urgell i Tedberga de Provença.

## Núpcies i descendents

Del seu matrimoni amb Guillem II de Pallars Sobirà, fill del comte Sunyer I de Pallars i la seva primera esposa Ermengarda de Roergue i comte de Pallars Sobirà (1010-1035), tingué:
* l'infant Bernat II de Pallars Sobirà (?-1049), comte de Pallars Sobirà
* l'infant Artau I de Pallars Sobirà (?-1081), comte de Pallars Sobirà
* l'infant Ramon de Pallars Sobirà (?-1091)
* la infanta Eldiondis de Pallars Sobirà, casada amb Guitart Isarn de Vallferrera

## Referències

* ↑ «Estefania d'Urgell i Pallars». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Archivo de la Corona de Aragón. Colección de documentos inéditos del Archivo de la Corona de Aragón: Historia de los condes de Urgel. Tomos 9 y 10. En el Establecimiento Litográfico y Tipográfico de José Eusebio Monfort, 1853, p. 310–.
* ↑ «Relació amb Guillem II de Pallars Sobirà». [Consulta: 24 abril 2019].
# Smithfield (Ohio)

Smithfield és una vila dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 867 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Smithfield tenia 867 habitants, 358 habitatges, i 230 famílies. La densitat de població era de 348,7 habitants per km².
Dels 358 habitatges en un 27,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,9% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 35,5% no eren unitats familiars. En el 32,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 19,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.179 $ i la renda mediana per família de 30.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.500 $ mentre que les dones 17.813 $. La renda per capita de la població era de 13.734 $. Aproximadament el 21,4% de les famílies i el 28,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Smithfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Smithfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Estratonice

«Estratonice» té aquests significats:
* Toponímia:
** Estratonice (Península Calcídica), ciutat de la península Calcídica
** Estratonice (Cària), una de les principals ciutats de Cària al sud-oest de Milasa
* Biografies:
** Estratonice (esposa d'Antígon el borni)
** Estratonice (esposa d'Antíoc I Sòter)
** Estratonice (esposa d'Ariarates III de Capadòcia)
** Estratonice (esposa de Demetri II de Macedònia)
** Estratonice (esposa de Melaneu)
** Estratonice (esposa de Mitridates VI Eupator)
** Estratonice (esposa de Seleuc I Nicàtor)
** Estratonice (esposa de Seutes rei dels odrisis)
** Estratonice de Capadòcia, filla d'Ariarates IV de Capadòcia, esposa d'Èumenes II de Pèrgam
# Serrat de la Tuta (El Pont de Bar)

El Serrat de la Tuta és una serra situada al municipi del Pont de Bar (Alt Urgell), amb una elevació màxima de 1.801 msnm.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de la Via

El Serrat de la Via és un serradet del municipi de Castell de Mur, a l'antic terme de Guàrdia de Tremp, en territori del poble de Cellers, al Pallars Jussà.
És un serrat breu i no gaire alt, però que marca una inflexió cap amunt en el territori entre les Comes i la Coma Llarga d'Agustí, al sud, i los Camps, al sud. És al nord i a prop de Cellers, al sud-est de la Via de Corçà.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Claude Barate

Claude Barate (Bages de Rosselló, 13 de desembre del 1943) és un polític nord-català, antic diputat a l'Assemblea Nacional Francesa.

## Biografia

Membre del Reagrupament per la República, en fou elegit diputat per la primera circumscripció dels Pirineus Orientals a les eleccions legislatives franceses de 1988 i 1993. A les eleccions de 1997 la seva candidatura fou desplaçada per la del comunista Jean Vila. A les eleccions cantonals franceses de 1985 fou escollit conseller general dels Pirineus Orientals pel cantó de Perpinyà-6.

## Enllaços externs

* Fitxa a l'Assemblea Nacional
* Resultat de les eleccions de 1997 Arxivat 2010-10-01 a Wayback Machine. a anuaris.cat
# Esport a Geòrgia

Històricament, Geòrgia ha estat famosa per la seva educació física; se sap que els romans estaven fascinats per les qualitats físiques dels georgians després de veure les tècniques d'entrenament de l'antic regne d'Ibèria.
Entre els esports més destacats de Geòrgia destaca el futbol, el basquet, el rugbi a XV, la lluita, el judo i l'aixecament de pesos. Al llarg del segle xix també van destacar el polo i el lelo burti, esport tradicional del país que ha estat substituït pel rugbi.

## Referències

* ↑ Romans erected the statue of the Iberian King Pharsman after he demonstrated Georgian training methods during his visit to Rome; Cassius Dio, Roman History, LXIX, 15.3
# Cirrhitichthys aureus

Cirrhitichthys aureus és una espècie de peix pertanyent a la família dels cirrítids que es troba des de l'Índia fins a la badia de Sagami (el Japó) i la Xina. N'hi també un registre del sud d'Indonèsia. És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical. És inofensiu per als humans.

## Descripció

* Pot arribar a fer 14 cm de llargària màxima.
* Es diferencia de Cirrhitichthys aprinus per la seua coloració groc brillant quan es veu sota l'aigua.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Ni, I.-H. i K.-Y. Kwok, 1999 Marine fish fauna in Hong Kong waters. Zool. Stud. 38(2):130-152.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 2. Fusiliers - Dragonets, Caesionidae - Callionymidae. Zoonetics, Austràlia. 304-622 p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB