OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Èlia Capitolina

Èlia Capitolina (en llatí: Colònia Aelia Capitolina) era una ciutat construïda per l'emperador Hadrià l'any 131 per ser ocupada com colònia, posició diferent a la de polis; la construí sobre l'antiga Jerusalem, que estava en runes quan ell visità la província de Síria Palestina.

## Nom

«Èlia» deriva del nom d'Hadrià, Eli, mentre que «Capitolina» significa que la nova ciutat es dedicava a Júpiter, el seu temple a Roma es trobava al Capitoli, i el nou temple es va construir sobre les runes del Temple de Jerusalem.
El nom llatí Aelia és l'origen etimològic del terme àrab Iliya (إلياء), l'antic nom islàmic per Jerusalem fins que es va imposar el nom d'Al-Quds (القدس), el sagrat.

## Construcció

La Legió VI Ferrata, fou assentada a la província per mantenir l'ordre i, els treballs de construcció van començar en l'any 131 després que el governador de Judea, Quint Tineu Ruf, en va dur a terme la cerimònia de fundació. Una moneda romana amb la inscripció Aelia Capitolina de l'any 132 confirma la data.
L'anunci de la construcció del Temple de Júpiter va provocar la segona guerra jueva-romana, la revolta de Bar Kokhebà, entre els anys 132 i 136. A continuació, els romans van prohibir als jueus viure en la ciutat, prohibició que va continuar fins al segle iv, amb Constantí I el Gran.

## Descripció

El pla urbà d'Èlia Capitolina era el d'una ciutat romana típica, a on els carrers principals es creuaven formant un rectangle. El carrer principal, flanquejat per files de columnes i amb botigues, tenia a prop de 22 m d'amplada (l'equivalent a una carretera actual de sis carrils). El cardo maximus acabava en l'àrea de l'actual carrer de David.
La ciutat es va construir sense muralles, i una guarnició de la Legió X Fretensis fou l'encarregada de protegir-la durant la resta del període romà. El destacament era responsable d'evitar que els jueus tornessin a la ciutat.
La majoria de les restes associades a Èlia Capitolina es troben en la meitat nord de l'anomenada Ciutat Vella, fet que indicaria que la porta de Damasc no seria l'entrada al cardo maximus, sinó la plaça central on es trobava el Fòrum Romà.

## Referències

* ↑ Mor, Menahem. The Second Jewish Revolt: The Bar Kokhba War, 132-136 CE (en anglès). BRILL, 2016. ISBN 9004314636.
* ↑ L'enciclopèdia Britànica de 1911 assegura que es va construir sense muralles, però sí que les tenia en l'època de Constantí: coincidien amb els actuals murs de l'anomenada Ciutat Vella.
* ↑ Jodi Magness (Universitat de Carolina del Nord, segons els resultats de les excavacions de Nahman Avigad entre l'any 1969 i 1978 en el barri jueu.

## Enllaços externs

* Jerusalem en l'antiguitat. (castellà)
* Historia de Jerusalem. Arxivat 2007-10-25 a Wayback Machine. (castellà)
* Restes d'Èlia Capitolina. (castellà)

## Bibliografia

* Arnould-Béhar, Caroline: L'espace urbain d'Aelia Capitolina (Jérusalem): rupture ou continuité? a la revista Histoire urbaine núm.. 13, 2005, pags. 85-100, ISSN 1628-0482.
Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Apochiton

Apochiton és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Apochiton burttii C.E. Hubb
# Variety

Variety (lit. ‘Varietat’) és una revista estatunidenca dedicada al món de l'entreteniment, fundada a Nova York el 1905 per Sime Silverman com a diari setmanal que informava sobre teatre i vodevil.
Després de la sortida al mercat de la revista The Hollywood Reporter el 1930, Silverman va afegir el 1933 el Daily Variety, amb seu a Los Angeles, per cobrir la indústria del cinema. Variety.com, en funcionament des del 1998, inclou notícies d'entreteniment, ressenyes, resultats de taquilla, històries de portades, vídeos, galeries de fotos i funcions, a més d'una base de dades de crèdits, gràfics de producció i calendari, amb contingut d'arxiu que data de 1905. L'empresa va ser adquirida el 2012 per Penske Media Corporation (PMC), propietària també de Deadline Hollywood.
El desembre de 2022 va publicar per primera vegada la seva llista de les 100 millors pel·lícules de tots els temps.

## Referències

* ↑ «Variety, First Year No. 1». Varietyen. December 16, 1905: 3 – via Archive.org.
* ↑ "Inside Variety" published in 2000 (Ars Millenii, Madrid) by Peter Besas (anglès)
* ↑ «'Variety' Charges Hollywood Daily of Stealing Its News Each Week». Varietyen. January 5, 1932.
* ↑ Gillette, Don Carle (January 14, 1981). «The House That Sime Built». Varietyen: 13.
* ↑ Goldstein, Patrick «The Big Picture: Variety's future looks bleak» (en anglès). The Los Angeles Times, 19-07-2012. Accessed July 21, 2012
* ↑ ; Cieply, Michael «In a Fire Sale, Penske Media Buys Variety» (en anglès). The New York Times, 09-10-2012 [Consulta: 9 octubre 2012].
* ↑ Garriga, Marc «Quina és la millor pel·lícula de la història?». Catalunya Ràdio, 27-12-2022 [Consulta: 17 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Variety - Lloc web oficial
* Article de Le Monde sobre els 100 anys de la revista Arxivat 2007-11-21 a Wayback Machine. (francès)
# Llimonada suïssa

La llimonada suïssa és una beguda freda a base de llimona dolça. Contràriament al que pot semblar pel seu nom, és originària del Brasil (en portuguès, limonada suíça).
Es prepara amb llimona de Pèrsia (limão-taiti), aigua, glaçons de gel i sucre o edulcorant, opcionals. Els ingredients es barregen en una batedora elèctrica i després s'ha de colar. Idò, a diferència d'una llimonada tradicional, no s'obté esprement la fruita i no se n'extreu la pell (però sí la part blanca central). La textura també canvia, ja que la batedora fa que el líquid quedi escumós. Hi ha diverses adaptacions de la llimonada suïssa, com la que incorpora fulles de menta a la batedora o la que substitueix el sucre per llet condensada.
Existeixen diverses versions sobre la procedència del seu nom, com que la recepta va sorgir en una escola de cuina de Suïssa o que l'hauria creat a São Paulo un migrant provinent d'aquell país centreeuropeu.

## Referències

* ↑ Braga, Roberta. «Como fazer limonada suíça tradicional» (en portuguès brasiler). Bom Gourmet. Gazeta do Povo, 24-06-2018. Arxivat de l'original el 2023-06-11. [Consulta: 11 juny 2023].
* ↑ «Saiba como preparar: limonada com hortelã, gengibre e... pimenta?!» (en portuguès brasiler). Pioneiro. GZH, 03-04-2017. Arxivat de l'original el 2023-06-11. [Consulta: 11 juny 2023].
* ↑ «Não existe limonada suíça na Suíça | Curiosidades curiosas» (en portuguès brasiler). Rádio Atlântida, 22-10-2021. Arxivat de l'original el 2023-06-11. [Consulta: 11 juny 2023].

## Vegeu també

* Llimona
* Caipirinha
# Partit Popular d'Extremadura

El Partit Popular d'Extremadura (també conegut com a PP d'Extremadura) és la delegació extremenya del Partit Popular. Va ser fundat per Adolfo Díaz-Ambrona Bardají. El seu president és José Antonio Monago Terrassa i la seva seu central està al Carrer Adriano, 14 a Mèrida. Actualment governa a les principals ciutats de la comunitat com són Càceres, Badajoz i Mèrida.
El Partit Popular procedeix de la refundació en un partit únic de la coalició de partits Aliança Popular el 1989.

## Resultats electorals
### Eleccions autonòmiques

Assemblea d'Extremadura :
| Any | Vots | % | Pos. | Escons | +/- | Líder | Govern |
| 1991 | 155,485 | 26.8 | 2n | 19 / 65 | 2 | Luis Ramallo | Oposició |
| 1995 | 259,703 | 39.5 | 2n | 27 / 65 | 8 | Juan Ignacio Barrero | Oposició |
| 1999 | 258,657 | 40.0 | 2n | 28 / 65 | 1 | Juan Ignacio Barrero | Oposició |
| 2003 | 255,808 | 38.7 | 2n | 26 / 65 | 2 | Carlos Floriano | Oposició |
| 2007 | 257,392 | 38.7 | 2n | 27 / 65 | 1 | Carlos Floriano | Oposició |
| 2011 | 307,975 | 46.1 | 1r | 32 / 65 | 5 | José Antonio Monago | Minoria |
| 2015 | 236,266 | 37.0 | 2n | 28 / 65 | 4 | José Antonio Monago | Oposició |
| 2019 | 168,589 | 27.5 | 2n | 20 / 65 | 8 | José Antonio Monago | Oposició |
| 2023 | 237,384 | 38.8 | 2n | 28 / 65 | 8 | María Guardiola | Minoria |

### Corts Generals

Corts Generals :
| Any | Extremadura | Extremadura | Extremadura | Extremadura | Extremadura | Extremadura | Extremadura |
| Any | Congrés | Congrés | Congrés | Congrés | Congrés | Senat | Senat |
| Any | Vots | % | Pos. | Escons | +/– | Escons | +/– |
| 1989 | 153,261 | 25.0 | 2n | 4 / 11 | = | 2 / 8 | = |
| 1993 | 238,191 (#2) | 35.8 | 2n | 4 / 11 | = | 2 / 8 | = |
| 1996 | 282,698 (#2) | 40.3 | 2n | 5 / 11 | 1 | 2 / 8 | = |
| 2000 | 310,850 | 47.3 | 1r | 6 / 11 | 1 | 6 / 8 | 4 |
| 2004 | 295,326 | 42.4 | 2n | 5 / 10 | 1 | 2 / 8 | 4 |
| 2008 | 292,453 | 41.8 | 2n | 5 / 10 | = | 2 / 8 | = |
| 2011 | 339,237 | 51.2 | 1r | 6 / 10 | 1 | 6 / 8 | 4 |
| 2015 | 225,564 | 34.8 | 2n | 4 / 10 | 2 | 4 / 8 | 2 |
| 2016 | 245,022 | 39.9 | 1r | 5 / 10 | 1 | 6 / 8 | 2 |
| 2019 (I) | 140,249 | 21.4 | 2n | 2 / 10 | 3 | 2 / 8 | 4 |
| 2019 (II) | 154,269 | 26.0 | 2n | 3 / 10 | 1 | 2 / 8 | = |
| 2023 | 237 701 | 37,89 | 2n | 4 / 10 | 1 | 4 / 8 | 2 |

### Eleccions europees

Parlament Europeu :
| Any | Extremadura | Extremadura | Extremadura |
| Any | Vots | % | Pos. |
| 1989 | 105,886 | 21.8 | 2n |
| 1994 | 221,889 | 40.2 | 2n |
| 1999 | 274,196 | 42.5 | 2n |
| 2004 | 188,834 | 43.2 | 2n |
| 2009 | 199,374 | 44.1 | 2n |
| 2014 | 139,404 | 35.6 | 2n |
| 2019 | 155,330 | 25.8 | 2n |
| 2024 | 170.563 | 41,7 | 1r |
# Margenat

«Margenat» té aquests significats:
* Can Margenat
* Capella Margenat
* Casa Margenat (Tortosa), edifici a Tortosa (Baix Ebre)
* Fàbrica Margenat
* Serra d'en Margenat, serra al municipi de Barcelona
* Biografies:
** Facunda Margenat i Roura o Catalina Margenat (Girona, 1876 - Barcelona, 1936)
** Francesc Margenat, amo de la majoria de terrenys de l'actual carrer de Margenat de Sabadell
** Joan Margenat i Salvany (Sarrià, 1821-1893), hisendat i batlle de Sarrià en tres ocasions (1854, 1858 i 1865-1867)
# Pi de Can Riudemeia

El Pi de Can Riudemeia (Pinus pinea) és un pi pinyer que es troba al Parc de la Serralada Litoral, el qual és, probablement, l'arbre més alt de tot el parc.

## Aspecte general

Fa 30 metres d'alçària, presenta una soca poderosa i un tronc recte i net d'1,02 m de diàmetre. La capçada (de 12 m de diàmetre), petita en proporció a l'alçària però arrodonida i regular, costa de veure, ja que està molt alta. El pi ha superat els arbres del voltant i així aconsegueix el sol necessari en una vall relativament tancada i fosca. Està inclòs en el Decret 47/1988.

## Accés

És ubicat a Argentona: situats al PK 7 de la C-1415c, entre Argentona i el coll de Parpers, cerquem la pista que passa a tocar de la finca Bell Racó i mena a Can Riudemeia tot seguint el curs de la riera homònima. El pi és a la vora esquerra de la pista, en un punt on s'inicia un revolt a la dreta per passar entre les edificacions de Can Riudemeia. Coordenades: x=447070 y=4602306 z=158.

## Referències

* 1 2 3 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 100.

## Enllaços externs

* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
* Talen dos arbres centenaris a Argentona Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (català)
# Arrow Rock

Arrow Rock és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 79 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Arrow Rock tenia 79 habitants, 39 habitatges, i 24 famílies. La densitat de població era de 234,6 habitants per km².
Dels 39 habitatges en un 17,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,7% hi vivien parelles casades, en un 12,8% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 30,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,52.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,9% tenia menys de 18 anys, un 3,8% entre 18 i 24, un 11,4% entre 25 i 44, un 35,4% de 45 a 60 i un 35,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 57 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.000 $ i la renda mediana per família de 46.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.250 $ mentre que les dones 35.417 $. La renda per capita de la població era de 28.344 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Arrow Rock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Arrow Rock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Ànima (armes de foc)

En l'àmbit de les armes de foc l'ànima es refereix a la part interior del canó, que està en contacte amb el projectil quan és disparat. Això és aplicable tant a armes portàtils com a grans peces d'artilleria. Es distingeixen dos tipus principals d'ànima:
* Ànima estriada o ratllada: que té un conjunt de solcs o estries helicoïdals que recorren tota la longitud interior del canó, causant un efecte de rotació al projectil. Aquesta rotació estabilitza el projectil, permetent una major precisió i abast. És propi de quasi totes les armes de foc que utilitzen cartutxs (fusells, pistoles, metralladores, etc.) així com les peces d'artilleria més usuals.
* Ànima llisa: amb superfície interior uniforme, sense cap tipus d'estriatge. És utilitzat per exemples en les escopetes i en els morters (armes d'artilleria de tir indirecte). Històricament també era utilitzat en les armes de foc antigues com els primers canons o els fusells de pedrenyal.

## Vegeu també

* Recambra (armes de foc)
* Cartutx (armes de foc)
* Fusell (arma)

## Referències

* 1 2 BALFEGÓ i VERGÉS, X.. Diccionari policial. Barcelona: Consorci per a la Normalització Lingüística: Generalitat de Catalunya. Departament de Governació, 1994. ISBN 84-604-9545-0 [Consulta: 18 maig 2015].
* ↑ «Ànima (armes de foc)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Apocinòidies

Les apocinòidies (Apocynoideae) són una subfamília de plantes angiospermes que pertany a la família de les apocinàcies (Apocynaceae).
Dins d'aquesta subfamília hi ha espècies amb usos farmacològics, se'n pot citar el gènere Malouetia.

## Referències

* ↑ «APOCYNACEAE Jussieu» (en anglès). Angiosperm Phylogeny Website, version 14, 01-07-2017. [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ Bisset, Norman G. «Uses, chemistry and pharmacology of Malouetia (Apocynaceae, subf. Apocynoideae)» (en anglès). Journal of Ethnopharmacology, vol. 36, n. 1, 01-02-1992, pàg. 43-50. DOI: 10.1016/0378-8741(92)90059-Z.
# Vasili Neièlov

Vasili Ivànovitx Neièlov (en rus Василий Иванович Неелов) va ser un arquitecte rus (1722-1782), les obres del qual són representatives del classicisme primerenc i el romanticisme. És notable com un dels primers dissenyadors de parcs a Rússia. Neièlov serví com arquitecte de la cort a Tsàrskoie Seló i treballà amb Francesco Bartolomeo Rastrelli en la construcció del Palau de Caterina. Va ser l'autor dels reculls de plànols de les façanes dels edificis de Tsàrskoie Seló (coneguts com els Àlbums Neièlov). Neièlov va ser un dels primers arquitectes d'origen rus que treballà a Tsàrskoie Seló.

## Biografia

Neièlov va néixer el 1722, fill d'un sergent. Va estudiar arquitectura amb Savva Txevàkinski i Mikhaïl Zemtsov, que treballava amb Francesco Bartolomeo Rastrelli des de 1744. El 1748, Neièlov va ser destinat com a arquitecte adjunt a ajudar en el disseny dels plànols del Palau de Caterina i el Parc de Caterina a Tsàrkoie Seló. El 1760, després de la retirada de Rastrelli, Neièlov es convertí en l'arquitecte en cap de la creació del Parc de Caterina. El 1770, visità Anglaterra i es convertí en un seguidor estusiasta de l'escola anglesa de paisatgisme i jardineria. El mateix any, completà el plànol del parc, que s'utilitzà posteriorment per a la seva creació. El paper de Neièlov no només fou el de dissenyar ponts i pavellons, sinó que també trià la ubicació dels pavellons dissenyats per altres arquitectes, entre els quals Charles Cameron. Neièlov creà la part paisatgista del Parc de Caterina, amb els famosos pavellons romàntics com la Piràmide (1770-1771), l'Almirallat i la Cuina de l'Ermitage (1774-1776), el Poble Xinès i els Capritxos (1770-1774, juntament amb Gerhard Johann Conrad) o el Pont de Marbre (també conegut com a Pont de Palladio o Pont Siberià), construït en record d'Andrea Palladio (1772-1774). Per construir el pont, Neièlov primer va crear-ne una maqueta de fusta que va enviar a Iekaterinburg per tal de facilitar l'elecció de les peces de marbre. Dos dels seus fills, Ilià i Piotr, l'ajudaren en la creació d'aquest parc.
Neièlov va morir el 1782 i va ser enterrat al cementiri Kuzminski de Tsàrkoie Seló.

## Bibliografia

* Васильев, Б. Л.. Архитекторы Нееловы (en rus), 1997, p. 879–900 (Зодчие Санкт-Петербурга, XVIII век).

## Referències

* 1 2 Коршунова, В.; Кузьминское кладбище Царского Села «Còpia arxivada» (en rus). Царскосельская газета, 90 (9264), 11-08-2001. Arxivat de l'original el 2012-04-24 [Consulta: 2 novembre 2011]. Arxivat 2012-04-24 a Wayback Machine.
* 1 2 3 Калыгина, В. «Нееловы. Василий Иванович Неелов» (en rus). Администрация Смоленской области. Arxivat de l'original el 2012-04-25. [Consulta: 2 novembre 2011].
* ↑ Slavina, T. A. «V.I. Neelov, I.V. Neelov, P.V. Neelov, architects» (en anglès). Saint Petersburg Encyclopaedia. [Consulta: 2 novembre 2011].
# Llotja Vella del Peix

La Llotja Vella del Peix és un edifici del municipi de Blanes (Selva) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquest edifici per a la subhasta i magatzem del peix fou construït a finals dels anys trenta i s'utilitzà fins als anys setanta, quan es va habilitar una altra llotja nova, també reformada als anys noranta.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular i planta baixa adossat a altres instal·lacions del port. Té coberta a dues aigües i està dividit en dues parts. La primera eren i són magatzems i té grans finestres i portes amb arcades de mig punt molt rebaixades i emmarcades de rajol. La segona part és oberta a l'exterior i era l'espai de llotja.
Aquest lloc està format per cinc arcades pel costat ample i tres pel curt, totes rebaixades i separades per pilars fets de rajol que contrasten amb la resta de la construcció pintada de blanc. El sostre interior està fet a base de formigó en forma de bigues adaptades a la triangulació de la coberta. Sobre l'arcada central del costat curt existeix un òcul, també emmarcat de rajol, que dona llum a l'interior de la llotja.

## Referències

* 1 2 3 «Llotja Vella del Peix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Pedicularis verticillata

Pedicularis verticillata és una espècie de planta dins l'ordre Lamials que es troba a Alaska, Nord-oest del Canadà, i a la Xina a altituds de 2100-4400 m.

## Descripció

Aquesta planta és perenne i fa de 15 a 35 cm d'alt. Les seves tiges són erectes. Els seus pecíols fan 3 cm i les fulles són oblongues lanceolades de 2,5 cm de llargada. La seva inflorescència és densa amb les flors acolorides. El fruit és una càpsula.

## Referències

* ↑ «Pedicularis verticillata L. Whorled lousewort». USDA. Plants Profile. [Consulta: 2 novembre 2013].
* 1 2 «Pedicularis verticillata» p. 143. Flora of China.

## Enllaços externs

* Descripció a Alaska Wildflowers
# Marge dret d'Ucraïna

El Marge dret d'Ucraïna (ucraïnès: Правобережна Україна Pravoberejna Ukrayina; rus: Правобережная Украина Pravoberejnaya Ukraina; polonès Ukraina Prawobrzeżna), és el nom històric que rep el marge dret (Oest) del riu Dniéper, corresponent a les actuals Óblast de Volínia, Rivne, Vínnitsia, Jitòmir, Kirovohrad i Kíiv, així com parts de l'óblast de Txerkassi i de l'Óblast de Ternòpil.
El 1667 pel Tractat d'Andrússovo, el Marge esquerre d'Ucraïna s'incorpora a Moscòvia, mentre que el Marge dret d'Ucraïna (excepte la ciutat de Kíev) roman com a part de la Confederació de Polònia i Lituània. Cinc anys després, el 1672, Podíl·lia va ser ocupada per l'Imperi Otomà, mentre que Kíev i Bratslav cauen en sota el control de l'ataman Petrò Doroixenko fins i tot 1681, quan també són capturades pels turcs. Després de la victòria cristiana en la Batalla de Viena del 1683, pel Tractat de Karlowitz tornen aquests territoris a les mans de la Confederació de Polònia i Lituània. Durant el segle xviii van tenir lloc dues revoltes dels cosasc. El 1793 el marge dret d'Ucraïna finalment va ser annexat per l'Imperi Rus, amb la Segona Partició de Polònia, i passà a formar part de la gubèrnia de Petita Rússia.

## Vegeu també

* Marge esquerre d'Ucraïna

## Referències

* ↑ Orest Subtelny; Ukraine History; University of Toronto Press; 2000. ISBN 0-8020-8390-0. pp 117-145-146-148
# Arild Brinchmann

Arild Brinchmann (31 de gener de 1922 – 9 d'octubre de 1986) va ser un productor teatral, productor de cinema i director de teatre noruec.
Va néixer a Kristiania, fill del psicòleg i escriptor Alex Brinchmann. Va produir les pel·lícules Blodveien (1955), Ut av mørket (1958) i Høysommer (1958). Ut av mørket va participar al 8è Festival Internacional de Cinema de Berlín. Va crear el departament de teatre de la Norwegian Broadcasting Corporation, i va ser líder de Fjernsynsteatret de 1959 a 1967. Va ser director de teatre al Teatre Nacional de 1967 a 1978.

## Referències

* ↑ «IMDB.com: Awards for Ut av mørket». imdb.com. [Consulta: 5 gener 2010].
* ↑ «Arild Brinchmann». A: (en norwegian) [Consulta: 12 abril 2009].