OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vaudrémont

Vaudrémont és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 111 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vaudrémont era de 111 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 53 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 52 eren cases i 1 era un apartament. Dels 41 habitatges principals, 38 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien tres cambres, 9 en tenien quatre i 29 en tenien cinc o més. 30 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vaudrémont el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 66 persones, 45 eren actives i 21 eren inactives. De les 45 persones actives 39 estaven ocupades (24 homes i 15 dones) i 6 estaven aturades (2 homes i 4 dones). De les 21 persones inactives 6 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Vaudrémont hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vaudrémont a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vaudrémont a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1948

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1948 celebrats a Londres (Regne Unit) es disputaren 6 proves de ciclisme, totes elles en categoria masculina. Aquestes proves es dividiren en dues de ciclisme en ruta, formades per una contrarellotge individual, el temps de la qual fou utilitzada per a decidir el resultat de la contrarellotge per equips, i en quatre proves de ciclisme en pista.
Les proves es realitzaren entre els dies 7 i 11 d'agost, les de ciclisme en ruta en un circuit urbà i les de ciclisme en pista foren realitzades al Velòdrom Herne Hill de Londres.

## Resum de medalles
### Ciclisma en ruta

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Ruta Detalls | José Beyaert | Gerrit Voorting | Lode Wouters |
| Contrarellotge per equips Detalls | BèlgicaLéon Delathouwer Eugène van Roosbroeck Lode Wouters | Regne UnitRobert John Maitland Ian Scott Gordon Thomas | FrançaJosé Beyaert Jacques Dupont Alain Moineau |

### Ciclisma en pista

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Quilòmetre contrarellotge Detalls | Jacques Dupont | Pierre Nihant | Tommy Godwin |
| Velocitat individual Detalls | Mario Ghella | Reg Harris | Axel Schandorff |
| Tàndem Detalls | ItàliaRenato Perona Ferdinando Teruzzi | Regne UnitAlan Bannister Reg Harris | FrançaGaston Dron René Faye |
| Persecució per equips Detalls | FrançaFernand Decanali Pierre Adam Serge Blusson Charles Coste | ItàliaRino Pucci Arnaldo Benfenati Guido Bernardi Anselmo Citterio | Regne UnitWilfred Waters Robert Geldard Tommy Godwin David Ricketts |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | França | 3 | 0 | 2 | 5 |
| 2 | Itàlia | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 3 | Bèlgica | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 4 | Regne Unit | 0 | 3 | 2 | 5 |
| 5 | Països Baixos | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Dinamarca | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Cycling Road at the 1948 Summer Olympics». olympedia.org. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ «Cycling Track at the 1948 Summer Olympics». olympedia.org. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ Polley, Martin. The British Olympics: Britain's Olympic Heritage 1612-2012 (en anglès). English Heritage, 2012-07-31, p. 154. ISBN 978-1-84802-226-3.
* ↑ «Cycling». A: Olympic Games 1948 London: Official Report, 1948, p. 317-335.
# Maqsud Giray

Maqsud Giray (1720-1780) fou kan de Crimea (1767-1768). Era fill de Selâmet II Giray i va succeir a Arslan Giray quan va morir el maig de 1767. Els nogais i molts tàtars volien el nomenament de Bakht Giray, el fill de Qırım Giray, però la Porta va preferir a Maqsud (juny).
Maqsud va nomenar Bakht Giray com a khalgay i Mehmed Giray com a nureddin. Va rebre les insígnies a Shumna. L'enviat francès a la cort del kan, Baró de Tott, va deixar diverses notícies de l'època i diu que els tàtars estaven descontents, que el kan havia transferit la taxa sobre el gra (anomenada Ishetirach) que pagaven dues hordes (Yedisan i Jambulek), a Turquia; el kan feia també de serasker dels nogais de Budjak. En aquest temps Kaia Mirza era beg dels Shirin i era molt amic del kan, estant casat amb una princesa Giray.
La Porta planejava una guerra contra Rússia i volia un kan més guerrer a Crimea i el 1768 Maqsud fou deposat i en lloc seu fou nomenat per segona vegada Qırım Giray.
El 1771, després de la fugida de Crimea de Selim III Giray i l'ocupació del país pels russos (que van posar al tron a Sahib II Giray), la Porta va tardar una mica a nomenar kan; un partit donava suport a Bakht Girai, el fill de Qırım Giray, però el govern va optar finalment per nomenar Maqsud Giray, amb Bakht Giray com a khalgay i el seu germà Mehmed Giray com a nureddin (14 de novembre de 1771). El nou kan es va establir als quarters d'hivern otomans a Batatagh, mentre els russos controlaven Crimea i la península de Taman. Sembla que mai va posar els peus de manera efectiva a Crimea en aquest segon regnat. Per aquesta o altres causes el sultà va decidir deposar-lo el 1772 i fou desterrat a Samakov, i finalment es va retirar al seu patrimoni privat a Fündüklü.
Va morir el 1780.

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Anna de Bohèmia

«Anna de Bohèmia» té aquests significats:
* Anna de Bohèmia (duquessa de Silèsia) (1204–1265)
* Anna de Bohèmia (duquessa d'Àustria) (1323–1338)
* Anna de Bohèmia o Anna de Luxemburg (1366-1394), aristòcrata bohèmia, reina consort d'Anglaterra i primera esposa de Ricard II
* Anna de Bohèmia o Anna d'Àustria (reina d'Espanya) (1549-1580), princesa del Sacre Imperi, arxiduquessa d'Àustria, princesa d'Hongria i de Bohèmia, monarca consort d'Espanya (1570-80) pel matrimoni amb el seu oncle Felip II de Castella
# Omobranchus woodi

Omobranchus woodi és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba des de KwaZulu-Natal fins a Swartvlei.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Springer, V. G. i M. F. Gomon, 1975: Revision of the blenniid fish genus Omobranchus with descriptions of three new species and notes on other species of the tribe Omobranchini. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 177: i-iii + 1-135.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Carps

Els carps (llatí: carpi o carpiani, grec antic Καρπιανοί) van ser un poble de Sarmàcia, que vivien al nord del Danubi, prop de la seva desembocadura, segons l'autor del Periple, que diu que es basa en les informacions d'Èfor de Cumes. Claudi Ptolemeu situa als carps al nord dels Carpats, vora del llac d'Amadoca, on vivien els amadocs, i entre els peucins els bastarnes.

## Història

La seva cultura deriva de la dels dacis. Van ser els principals adversaris de l'Imperi Romà durant el segle ii. Es van aliar amb els gots per coordinar les incursions en terres romanes fins que van ser derrotats el 297 per ordre de l'emperador Dioclecià i els supervivents van ser forçats a traslladar-se a províncies romanes, on van ser assimilats per la cultura llatina. Segons Ammià Marcel·lí van anar a Pannònia, cosa que Sext Aureli Víctor confirma.
El grup resistent va continuar combatent els romans fins al segle v. Després es van dissoldre. Sembla que una part d'ells van emigrar a l'actual Romania, i altres al sud de l'actual Albània. Encara uns altres es van fusionar amb tribus eslaves. A l'Edat Mitjana desapareixen les mencions a aquest poble.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Carpi». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 19 novembre 2022].
* ↑ Bichir, Gh. The Archaeology and History of the Carpi from the Second to the Fourth Century AD. Oxford: British Archaeological Reports, 1976, p. 51-78, 123. ISBN 9780904531558.
Viccionari
# Grup Joventut Catalana de Buenos Aires

Grup Joventut Catalana de Buenos Aires fou un grup polític format per fills d'emigrats catalans a Buenos Aires el febrer de 1952, lligats al Casal de Catalunya de Buenos Aires. El caps més visibles foren Fiveller Seras i Lleonart i Núria Seras i Lleonart, fills de Pere Seras i Isern. Van mantenir contactes amb Joan Ballester i Canals, Carles Muñoz i Espinalt i amb el FNC, del que en foren representants a l'Argentina. El 1953 publicaren la revista Afany i col·laboraren en la Conferència Nacional Catalana de Mèxic. El 1958 també donaren suport al Consell Nacional Català. El 1966 es transformà en Obra Cultural Catalana.
# Guillaume Evrard

Guillaume Evrard (nascut a Lieja el 1709 - mort a Tilleur el 1793) era un escultor al Principat de Lieja, actualment a Bèlgica. Després dels seus estudis a Roma de 1778 a 1744, va ser «l'escultor dels prínceps-bisbes de Lieja» segons Charles Seresia qui va dedicar-li una monografia. Francesc Carles de Velbrück va nominar-lo primer escultor dels edificis i degà de l'Acadèmia de pintura, d'escultura i de gravació que va crear el 1775. La majoria de les seves obres són monumentals.
El seu deixeble, Francesc Josep Dewandre va succeir-lo com a director a l'Acadèmia.

## Obres

* El mausoleu de Carles Nicolau d'Oultremont a la capella del Castell d'Oultremont de Warnant-Dreye
* Sant Joan Nepomucè i Gregori el Gran a l'església Sant Denis a Lieja
* Paret de fusta decorada a l'església Sant Lambert de Soumagne
* Prometeu encadenat, bronze al museu Curtius a Lieja
* Sant Sestastià a l'església d'Awenne, un nucli de Saint-Hubert
* al Cabinet des Estampes (Lieja) es troben molts dibuixos i estudis
* Escultura de Gregori el Gran a la col·legiata de Sant-Denis a Lieja
* Escultura de Joan Nepomucè a la col·legiata de Sant-Denis a Lieja

## Referències

* ↑ Charles Seresia citat en: Jacques Stiennon, Les arts plastiques, en Wallonie. Atouts et références d'une Région (red.: Freddy Joris), Gouvernement wallon, Namur, 1995
* ↑ Llista dels dibuixos al Cabinet des Estampes de Lieja, amb reproduccions
# Erin (Irlanda)

Erin [ˈɛrɪn] és un derivat hiberno-anglès del mot gaèlic irlandès "Éirinn". "Éirinn" és el cas datiu de la paraula irlandesa per Irlanda - "Éire", genitiu "Éireann", essent emprat el datiu en frases preposicionals com ara "go hÉirinn" "a Irlanda", "in Éirinn" "a Irlanda", "ó Éirinn" "d'Irlanda". El datiu ha reemplaçat el nominatiu en uns pocs dialectes gaèlics regionals (especialment a Galway-Connemara i Waterford). Diversos poetes i nacionalistes irlandesos del segle xix varen emprar Erin en anglès com a nom romàntic d'Irlanda. Sovint, es feia servir "Erin's Isle" ("Illa d'Erin"). En aquest context, al costat d'Hibernia, Erin és el nom que hom dona a la personificació femenina de l'illa d'Irlanda, malgrat que el nom era emprat molt rarament com a prenom, probablement perquè cap santa, reina o figura literària s'havia anomenat mai Erin.
Segons la mitologia i folklore irlandesos, el nom fou donat originàriament a l'illa pels Milesians a partir de la deessa Ériu.
Erin go bragh ("Éire go brách" en ortografia estàndard, datiu "in Éirinn go brách" -"a Irlanda per sempre"), eslògan que data de la Rebel·lió irlandesa de 1798, es tradueix sovint com a "Irlanda per sempre". L'etimologia del mot a mesura que s'escampava per la regió gaèlica va fer que els primers escocesos li donessin tant el significat d'Irlanda com d'"oest" -ja que Irlanda és a l'oest d'Escòcia.

## Ús com a prenom o llinatge

Com a prenom, Erin es fa servir tant en femení com en masculí, tot i que, atès el seu origen, és sobretot un nom femení. Va esdevenir un nom popular per primer cop als EUA. La seva popularitat com a nom masculí en aquell país va arribar al màxim el 1974, amb 321 nens inscrits amb aquest nom. Erin és també un nom per a Irlanda en gal·lès, i és un dels 20 noms de noia més populars a Gal·les.
Com a cognom, Erin ha estat emprat com una de les moltes grafies del nom del clan escocès "Irwin" - el qual va participar en les colonitzacions britàniques d'Irlanda. Tanmateix, aquest nom derivava originalment d'un enclavament del mateix nom prop de Dumfries, i vol dir "aigua verda", del britònic comú ir afon.

## Referències

* ↑ Behind the Name: Meaning, Origin and History of the Name Erin
* ↑ «Irish Melodies» (en anglès). google.com.
* 1 2 Osborn, Susan. What's in a Name? (en anglès). illustrated. Simon and Schuster, 1999, p. 250. ISBN 978-0671025557 [Consulta: 6 agost 2013].
* ↑ The Book of Irvings (1907), de John Beaufin Irving
* ↑ «US Popularity for “Erin” by Year» (en anglès). Parents.com. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 13 octubre 2017].
* ↑ «Welsh names for children». Arxivat de l'original el 2008-07-31. [Consulta: 13 octubre 2017].
* ↑ «Clan Irwin Association». Arxivat de l'original el 2007-06-20. [Consulta: 13 octubre 2017].
* ↑ Scottish Surname Meanings & History
* ↑ Behind the Name: Search Results
# Maceda

Maceda és un municipi de la Província d'Ourense a Galícia. Pertany a la Comarca de Allariz-Maceda.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 4.948 | 5.919 | 5.991 | 5.467 | 3.262 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* Asadur (Santa Mariña)
* Castro de Escuadro (Santa Baia)
* As Chás (San Xoán)
* A Costa (Santiago)
* Covas (San Xoán)
* Foncuberta (Santa María)
* Maceda (San Pedro)
* Piúca ou Araúxo (Sta María)
* Santiso (Santa María)
* Tioira (Santa María)
* Vilardecás (San Xoán)
* Zorelle (Santiago)

## Personatges il·lustres

* José Gómez Gayoso, lluitador antifranquista.
# Riu Gallegos

El riu Gallegos (en castellà río Gallegos) és una via fluvial de la província argentina de Santa Cruz, a l'estuari del qual se situa la ciutat de Río Gallegos, capital provincial. Té una longitud d'uns 300 km.
El riu neix a la confluència dels rius Rubens i Penitentes i rep com a afluents els rius Turbio, Cóndor i Zurdo. Durant els primers trams creua un profund congost, en què destaca la presència de guèisers. Corre cap a l'est i, després de 180 km, arriba a les costes de la mar Argentina.
Durant l'estació seca el riu disminueix dràsticament de cabal.

## Toponímia

El riu va ser batejat així en memòria de Blasco Gallegos, un dels pilots de l'expedició de Magalhães de 1520. És una destinació turística popular per a la pesca de salmònids amb mosca.

## Referències

* ↑ «Riu Gallegos». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Cuenca de los ríos Gallegos y Chico. Cuenca Nº 72». Document del Sistema Nacional d'Informació Hídrica de la Subsecretaria de Recursos Hídrics de l'Argentina. Disponible a: http://www.hidricosargentina.gov.ar/72.pdf Arxivat 2011-09-02 a Wayback Machine.
# Casa Senyorial de Senheida

La Casa Senyorial de Šēnheida (en letó: Šēnheidas muiža) és una mansió a la regió cultural de Selònia, al Municipi de Daugavpils de Letònia.

## Història

Des de 1749 fins a 1920, quan es va iniciar la reforma agrària, la propietat va pertànyer a la família Engelhardt. Després de la reforma agrària es va dividir la finca, la família Engelhardt va conservar la propietat de l'edifici, on van continuar per coordinar les activitats en la seva antiga finca fins que van emigrar a Alemanya el 1939. Després de la Segona Guerra Mundial, la casa senyorial va ser utilitzada per emmagatzemar gra. Ara viuen vuit famílies a l'edifici.

## Referències

* ↑ «Ja Šengeidas barons būtu dzīvs. (Arī Šēnheidas)» (en letó). Arxivat de l'original el 2013-12-19. [Consulta: 2 maig 2015].

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Grup Koiné

El Grup Koiné és un grup de treball i estudi dedicat a elaborar treballs de diagnosi sociolingüística, així com a estudiar solucions per fer possible un procés de normalització lingüística a la Catalunya independent. Constituït el 4 d'octubre de 2014 està format per Joaquim Arenas i Sampera, Joan-Pere Le Bihan Rullan, Diana Coromines i Calders, Lluís De Yzaguirre i Maura, Josep Ferrer i Ferrer, Àngels Folch i Borràs, Enric Larreula i Vidal, Mercè Lorente i Casafont, Margarida Muset i Adel, Dolors Requena Bernal, Silvia Senz Bueno, Blanca Serra i Puig, Pau Vidal i Gavilán i Josep Maria Virgili i Ortiga.
El 2015 publicà un document sobre la realitat sociolingüística de Catalunya titulat: La realitat lingüística de Catalunya i la normalització del català i l'occità en la futura República. El 2016 feu públic el manifest «Per un veritable procés de normalització lingüística a la Catalunya independent» conegut com a «Manifest Koiné» i impulsà la creació de l'associació Llengua i República.

## Referències

* ↑ «Un manifest impulsat pel Grup Koiné advoca pel català com a “llengua territorial” única en una Catalunya independent». La Vanguardia, 29-03-2016 [Consulta: 4 setembre 2018].
* ↑ Grup Koiné. «La realitat lingüística de Catalunya i la normalització del català i l'occità en la futura República». Grup Koiné, 2015. Arxivat de l'original el 2016-06-04. [Consulta: 30 abril 2016].
* ↑ Grup Koiné. «Per un veritable procés de normalització lingüística a la Catalunya independent». Grup Koiné, 31-03-2016. Arxivat de l'original el 2016-04-17. [Consulta: 30 abril 2016].

## Enllaços externs

* Grup Koiné
* País de Paraula Arxivat 2016-04-07 a Wayback Machine.
# Grecs del Caucas

Els grecs del Caucas (en grec: Έλληνες του Καυκάσου, o simplement caucasians, en grec: 'Καυκάσιοι, anomenats en turc: Kafkas Rum), són les diverses comunitats gregues establertes a les regions orientals del mar Negre: al Caucas, a Transcaucàsia i al nord-est d'Anatòlia (regió del Pont), tant a l'època clàssica, com a la romana d'Orient, constituïdes especialment per comerciants, clergues ortodoxos, refugiats o mercenaris de les diverses guerres civils i períodes d'enfrontaments polítics. Tanmateix, aquests emigrants o colons grecs al Caucas han estat generalment assimilats per les poblacions indígenes, especialment la de Geòrgia, amb la qual els romans d'Orient compartien una fe i una cultura comunes, basades en l'Església Ortodoxa Grega.

## Referències

* ↑ Browning, Robert, 'The Byzantine Empire', 1980, pàg. 82. (anglès)
* ↑ Browning, Robert, 'The Byzantine Empire', 1980, pàg. 76. (anglès)
# Marcel·lí Perelló

Marcel·lí Perelló és el nom dels següents personatges:
* Marcel·lí Perelló i Domingo (1897? - 1961) lluitador i polític català.
* Marcel·lí Perelló i Valls (1944 - 2017) matemàtic i periodista catalano-mexicà, fill de l'anterior.
# Nascia

Nascia és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Nascia acutellus (Walker, 1866)
* Nascia cilialis (Hübner, 1796)
* Nascia citrinalis Warren, 1892

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 25 desembre 2018].
# Orontobates de Mèdia

Orontobates (en grec antic Οροντοβάτης) era un noble mede a qui Antígon el Borni va nomenar sàtrapa de Mèdia.
No gaire temps després de prendre possessió del govern de la satrapia va ser atacat per forces militars d'Èumenes de Càrdia i per Pitó, però va aconseguir rebutjar els atacants. No se sap per quant de temps va tenir aquest càrrec. En parla Diodor de Sicília.

## Referències

* ↑ 2.Orontobates a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 58