OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cecil (Geòrgia)

Cecil és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 265 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cecil tenia 265 habitants, 118 habitatges, i 77 famílies. La densitat de població era de 120,4 habitants per km².
Dels 118 habitatges en un 31,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,8% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 34,7% no eren unitats familiars. En el 32,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 3% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 19,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.469 $ i la renda mediana per família de 24.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 17.143 $. La renda per capita de la població era de 12.490 $. Entorn del 15,8% de les famílies i el 21,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cecil». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cecil». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Otto

«Otto» té aquests significats:
* Cicle Otto, cicle termodinàmic que s'aplica en els motors de combustió interna d'encesa provocat (motors de gasolina).
* Motor Otto, tipus de motor alternatiu de combustió interna i d'encesa per espurna
* Biografies:
** Ernst Julius Otto (Koenigsstein, 1804 - Dresden, 1877), compositor alemany.
** Enric Marín i Otto (Barcelona, 1955), periodista català
** Frei Otto (1925, Siegmar, Saxònia), arquitecte, professor i teòric alemany
** Nikolaus Otto (Holzhausen an der Haide, Renània-Palatinat, 1832 – Colònia, 1891), enginyer alemany inventor del motor de combustió interna
** Stefan Otto (Freiberg v. 1594 - ?), compositor alemany
** Sylke Otto (Chemnitz, República Democràtica Alemanya, 1969), corredora de luge alemanya
** Valerie Otto, compositor alemany de finals del segle xvi i principis del XVII
** Werner Otto diferents personatges
# Vall del Loira

La vall del Loira (Vallée de la Loire en francès), coneguda també com el jardí de França, és un territori reconegut per la qualitat del seu patrimoni artístic i arquitectònic. Comprèn pobles com Amboise, Blois, Chinon, Montsoreau, Nantes, Orleans, Saumur o Tours, però és particularment conegut per la bellesa dels seus castells: Castell de Chambord, de Chenonceau, Amboise, d'Azay-le-Rideau o Castell de Montsoreau, entre molts d'altres.
La vall del Loira, i més particularment els seus monuments culturals, il·lustren de manera excepcional els ideals de la Il·lustració en el pensament i disseny de l'Europa occidental. Es tracta d'un conjunt excepcional de pobles i ciutats, castells i bellesa natural en una zona vinícola reconeguda internacionalment.
Tots aquests factors varen fer que la UNESCO reconegués el conjunt com un Bé cultural patrimoni de la humanitat el 2 de desembre de 2000. El jurat en va destacar la bellesa dels seus monuments i la interacció d'aquests amb el seu entorn natural, particularment el riu Loira.

## Castells de la vall del Loira

Els castells del Loira són edificis en la seva majoria construïts o fortament reformats en el Renaixement francès, en un moment (segles XV i XVI) en què el poder reial era situat sobre les ribes del riu, dels seus afluents o a la seva vora. La majoria dels castells tenen, no obstant això, els seus orígens a l'edat mitjana, de la qual conserven trets arquitecturals importants. Habitualment es considera que en formen part 42 castells.
S'utilitzen varis distintius per caracteritzar els castells:
* : són els castells en l'àmbit declarat l'any 2000 patrimoni de la Humanitat «Vall del Loira entre Sully-sur-Loire i Chalonnes-sur-Loire», en el interior del perímetre de la delimitació del bé i la seva zona de protecció.
* : castells membres de l'associació «Châteaux de la Loire, Vallée des Rois» (l'icona es propi, a efectes visuals, no de l'associació).

## Referències

* ↑ Vegeu:

## Enllaços externs

* Loire Valley world heritage site.
# Bernat Andor

Bernat Andor (Segle XV), fou un notari i escrivà reial, i escriptor català en llengua llatina. Consta que exercia de notari l'any 1439. Com a escrivà reial redactà l'acta de presa de possessió de Pere Miquel Carbonell com a arxiver reial el 1479.

## Obres

* Ad Joannem Coloma (dedicatòria d'una traducció d'una obra de Sal·lusti feta per encàrrec del secretari reial Joan de Coloma, dirigida a aquest.

## Referències

* ↑ Mariàngela Vilallonga,La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic

## Bibliografia

* Mariàngela Vilallonga, La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic (1993, ISBN 978-84-7256-930-0).
* Fèlix Torres Amat, Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes, Barcelona, 1836.

## Enllaços externs

* Biografia de Bernat Andor, per Mariàngela Vilallonga Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* Bibliografia sobre Bernat Andor, per Mariàngela Vilallonga Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
# Bernat Roca

Bernat Roca (Catalunya ? - Barcelona, 1388) va ser un arquitecte documentat eminentment a Barcelona, amb excepció del seu trasllat a Tortosa abans de la construcció de l'assut de l'Ebre. Realitzador de l'altar major de l'església de la Mercè l'any 1361 juntament amb l'escultor Pere Moragues, amb qui també va participar en la realització del sepulcre del mallorquí Nicolau Rossell, cardenal d'Aragó el 1364. Es troba documentació d'estar a partir de l'any 1367 executant obres al Palau reial menor, on havia succeït en el càrrec a l'arquitecte Arnau Artaguil. Va ser nomenat mestre major d'obres de la catedral de Barcelona l'any 1358, succeint a Jaume Fabre; a la catedral va començar el claustre i les torres dels campanars. Va tenir com deixeble a Arnau Bargués, que va arribar a ser també mestre d'obra de la catedral l'any 1397.

## Referències

* ↑ Vidal Franquet, Jacobo. La construcció de l'assut i séquies de Xerta‐Tivenys (Tortosa) a la Baixa Edat Mitjana: de la promoció municipal a l'episcopal. Benicarló: Onada Edicions, 2006. ISBN 978-84-96623-05-7.
# Bijnor

* Per a altres significats, vegeu «Districte de Bijnor».
Bijnor (hindi: बिजनौर, urdú: بجنور) també Bijnaur i Bijnour, és una ciutat i municipi de l'estat d'Uttar Pradesh a l'Índia, capital del districte de Bijnor. La població és de 79.368 habitants (cens del 2001). La població el 1881 era de 15.147 habitants i el 1901 de 17.583. És capital de districte des de 1824.

## Vegeu també

* Haldaur.

## Referències

* The Imperial Gazetteer of India, 1885, Sir William Wilson Hunter, London, Trübner & co.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Bitter Springs

Bitter Springs (navaho Díchʼíító) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 547 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bitter Springs tenia 547 habitants, 104 habitatges, i 97 famílies La densitat de població era de 25,5 habitants/km².
Dels 104 habitatges en un 73,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,7% hi vivien parelles casades, en un 26% dones solteres, i en un 5,8% no eren unitats familiars. En el 4,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 5,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 5,34.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 48,3% tenia menys de 18 anys, un 14,3% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 10,6% de 45 a 60 i un 2,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 19 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.886 $ i la renda mediana per família de 30.217 $. Els homes tenien una renda mediana d'11.477 $ mentre que les dones 14.038 $. La renda per capita de la població era de 7.985 $. Aproximadament el 25% de les famílies i el 29,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.
Segons el cens dels Estats Units del 2010 el 98,72% són nadius americans i l'1,28% blancs. El 0,73% de la població són hispànics.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bitter Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bitter Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bisbat d'Hiroshima

El bisbat d'Hiroshima (japonès: カトリック広島教区, llatí: Dioecesis Hiroshimaënsis) és una seu de l'Església Catòlica al Japó, sufragània de l'arquebisbat d'Osaka. Al 2013 tenia 20.709 batejats sobre una població de 7.525.510 habitants. Actualment està regida pel bisbe Alexis Mitsuru Shirahama, P.S.S.

## Territori

La diòcesi comprèn les prefectures de Hiroshima, Okayama, Shimane, Tottori i Yamaguchi; a la regió de Chugoku, a l'illa d'Honshū.
La seu episcopal és la ciutat d'Hiroshima, on es troba la catedral de l'Assumpció de Maria.
El territori s'estén sobre 31.818 km², i està dividit en 47 parròquies.

## Història

El vicariat apostòlic d'Hiroshima va ser erigit el 4 de maig de 1923 amb el breu apostòlic Cum ex apostolico del Papa Pius XI, prenent el territori de la diòcesi d'Osaka (avui arxidiòcesi).
El 30 de juny de 1959 el vicariat apostòlic va ser elevat a diòcesi mitjançant la butlla Qui arcano Dei del Papa Joan XXIII.
Al febrer de 1981 va rebre la visita del Papa Joan Pau II.

## Cronologia episcopal

* Heinrich Döring, S.J. † (16 de juny de 1921 - 14 de juliol de 1927 nomenat arquebisbe, títol personal, de Poona)
* Johannes Ross, S.J. † (18 de maig de 1928 - 20 de novembre de 1940 renuncià)
** Sede vacante (1940-1959)
* Dominic Yoshimatsu Noguchi † (19 de desembre de 1959 - 29 de març de 1985 jubilat)
* Joseph Atsumi Misue † (29 de març de 1985 - 13 de juny de 2011 jubilat)
* Thomas Aquino Manyo Maeda (13 de juny de 2011 - 20 d'agost de 2014 nomenat arquebisbe d'Osaka)
* Alexis Mitsuru Shirahama, P.S.S., dal 28 de juny de 2016

## Estadístiques

A finals del 2013, la diòcesi tenia 20.709 batejats sobre una població de 7.525.510 persones, equivalent al 0,3% del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diaques | religiosos | religiosos | parròquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diaques | homes | dones | |
| 1950 | 4.670 | 7.000.000 | 0,1 | 28 | 2 | 26 | 166 | | 8 | 60 | |
| 1970 | ? | 7.129.017 | ? | 90 | 18 | 72 | ? | | 78 | 274 | 30 |
| 1980 | 19.612 | 7.553.148 | 0,3 | 93 | 16 | 77 | 210 | | 88 | 293 | 40 |
| 1990 | 20.340 | 7.767.336 | 0,3 | 88 | 17 | 71 | 231 | | 83 | 276 | 46 |
| 1999 | 19.569 | 7.762.215 | 0,3 | 96 | 20 | 76 | 203 | | 85 | 268 | 46 |
| 2000 | 19.957 | 7.759.992 | 0,3 | 91 | 21 | 70 | 219 | | 79 | 274 | 46 |
| 2001 | 21.204 | 7.732.440 | 0,3 | 93 | 21 | 72 | 228 | | 82 | 264 | 46 |
| 2002 | 21.304 | 7.732.499 | 0,3 | 83 | 19 | 64 | 256 | | 73 | 263 | 46 |
| 2003 | 21.318 | 7.724.880 | 0,3 | 87 | 20 | 67 | 245 | | 76 | 251 | 46 |
| 2004 | 21.701 | 7.718.391 | 0,3 | 83 | 19 | 64 | 261 | | 73 | 244 | 47 |
| 2006 | 21.496 | 7.677.735 | 0,3 | 78 | 22 | 56 | 275 | | 64 | 233 | 47 |
| 2013 | 20.709 | 7.525.510 | 0,3 | 69 | 17 | 52 | 300 | | 59 | 203 | 47 |

## Vegeu també

* Catolicisme al Japó

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la diòcesi (japonès)
* Esquema de la diòcesi a www.gcatholic.org (anglès)
# Emili Recte

* Aquest article tracta sobre el governador romà. Vegeu-ne altres significats a «Recte».
Emili Recte (en llatí: Aemilius Rectus) va ser un governador romà del segle i.
Va governar Egipte uns dos anys, del 15 al 16, en el temps de Tiberi. En una ocasió va enviar a l'emperador una gran quantitat de diners, més dels demanats, i l'emperador li va tornar a escriure dient que ell no volia afaitar, sinó esquilar les seves ovelles, segons comenten Dió Cassi i Suetoni. Va succeir a Luci Estrabó i el va substituir Gai Vitrasi Pol·lió.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/649?rgn=full+text;view=image;q1=RectusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 641-642. ]
# Emili Revert i Martínez

Emili Revert i Martínez, el Xiquet de Llanera (Llanera de Ranes, 22 de gener de 1910), fou un pilotaire valencià favorit en les apostes de començaments del segle xx. Va debutar als tretze anys.
D'ells es recorden diverses anècdotes:
* La seua primera partida de Llargues amb diners pel mig fou als 13 anys. La va perdre perquè va haver de jugar amb la mà esquerra per una ferida en la dreta, però a la setmana següent se'n va rescabalar en poder jugar ja amb la mà dreta contra els mateixos jugadors, i va guanyar.
* Amb 16 anys, a Moixent, s'erigí en protagonista d'una partida de Llargues que l'acarava a ell amb altres 3 jugadors aficionats contra 4 pilotaires professionals (Viela i Peris d'Ondara, Xato de Pedreguer i Verruga del Palomar). La partida s'allargà durant dues hores, ja que es comptava a pujar i baixar, amb victòria dels aficionats capitanejats pel Xiquet de Llanera.
* Poc temps després se n'anà a Atzeneta d'Albaida i coincidí a veure una partida de Galotxa, un comentari seu provocà que el reptaren a jugar ell a soles contra els tres millors del poble. I guanyà.
* El 1930, a Benissa, es va jugar un desafiament entre pilotaires alacantins: Carnisser de Benissa, Joaquín de Vilallonga, Rondanet i Palleter, i valencians: Carnisser de Vilamarxant, Gualo de Rafelbunyol, Patilla d'Alaquàs i Mestret de Massalfassar, amb victòria d'aquests darrers. Com a al·licient per a la revenja, els valencians concediren que els alacantins canviaren un dels seus jugadors, i l'escollit fou el Xiquet de Llanera. La nova partida va produir una expectació enorme i les apostes eren espectaculars, no debades la partida va durar dos dies comptant a pujar i baixar. Quedant-se el rest per a ell tot sol, l'equip alacantí va guanyar la partida, i ell 100 duros.

## Referències

* ↑ Joc de Pilota, historia de un deporte valenciano - Alberto Soldado. Diputació de València, 1998. ISBN 84-923378-1-8
* ↑ (castellà) Periòdic Las Provincias, 11 de març de 1976. Emili Revert Martínez, Xiquet de Llanera
# Envisat

El Envisat (2002-2012) era un satèl·lit ambiental d'observació de la Terra construït per l'Agència Espacial Europea (ESA). El seu nom és un mot creuat de les paraules en anglès environment i satellite. El centre de control es trobava a l'institut ESOC a Darmstadt (Alemanya).
Es va llançar l'1 de març de 2002 a bord d'una llançadora Ariane 5 des del Port Espacial Europeu a Kurú, cap a una òrbita polar amb sincronització solar a una distància de 790 km (±10 km) de la superfície de la Terra. Orbita la Terra en aproximadament 101 minuts amb un cicle que es repeteix cada 35 dies. Amb una massa de 8.211 kg era el satèl·lit més gran dels posats en òrbita per la ESA. Portava nou dispositius d'observació que envien informació sobre la terra, el gel, l'aigua i l'atmosfera en utilitzar diversos mètodes científics de mesura. La missió es va acabar de manera abrupta el 8 d'abril del 2012, quan es va perdre la comunicació. Ha complert deu anys de servei, el doble de previst.
Alguns dels instruments de mesura eren modificacions millorades dels instruments que portaven els satèl·lits ERS-1 i l'ERS-2. Aquest nou instruments són: ASAR, MERIS, AATSR, RA-2, MWR, DORIS, GOMOS, MIPAS i SCIAMACHY. Aquest darrere és un espectròmetre dissenyat per a mesurar globalment les traces de gasos a la troposfera i l'estratosfera. Entre moltes altres coses va mesurar el forat de la capa d'ozó.

## Referències

* ↑ «Envisat» (en anglès). ESA, 13-08-2012.
* ↑ «Desé aniversari del Satèl·lit Envisat». GMV, 01-03-2012.
* ↑ «ESA declares end of mission for Envisat» (en anglès). ESA, 09-05-2012.
* ↑ «L'ESA dona per perdut l'Envisat». El Punt Avui, 11-05-2012, pàg. 27. Arxivat de l'original el 2018-02-12 [Consulta: 11 febrer 2018].
* ↑ «El forat de la capa d'ozó arribarà als 25 milions de quilòmetres quadrats durant setembre». Sostenible, 09-02-2005. Arxivat de l'original el 2018-02-12 [Consulta: 11 febrer 2018].

## Enllaços externs

* «Les fotos de l'Envisat». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 13-03-2012.
* «Envisat» (en anglès). ESA. Arxivat de l'original el 2000-12-06. [Consulta: 10 març 2009].
* «Four years on, Envisat hailed for its contribution to Earth science» (en anglès), 28-02-2006. (Quatre anys del Envisat, la seua contribució a les ciències de la Terra)
* «Projecte BEAM». Arxivat de l'original el 2013-06-21. [Consulta: 15 juny 2013]. Programari lliure de visualització de molts formats d'informació obtinguda per satèl·lits creat per la ESA.
Agència Espacial Europea :
# Erupció Hōei del Mont Fuji

L'Erupció Hōei del Mont Fuji (宝永大噴火, Hōei dai funka?) va tenir lloc el 1707 (el quart any del període Hōei segons el calendari tradicional japonès).
El Mont Fuji ha tingut tres grans erupcions al llarg de la història: dues vegades durant el període Heian (les erupcions Enryaku i Jōgan), i un cop durant el període Edo (l'erupció Hōei d'aquest article). El Mont Fuji no ha tornat a entrar en erupció des d'aleshores.
Tot i que no va comportar vessament de lava, l'erupció Hoei va emetre una enorme quantitat de cendra volcànica, que es va escampar al voltant del volcà arribant fins i tot a Edo (actual Tòquio, a 100 km del Mont Fuji.) El volum de la cendra expulsat s'ha estimat en 800.000.000 m³.
L'erupció va esclatar al vessant sud-oest del Mont Fuji, i va formar tres nous cràters, anomenats 1r, 2n i 3r cràters Hōei.

## Desastres secundaris

L'any següent a l'erupció, el riu Sakawa es va desbordar i va provocar inundacions a la zona, a causa dels sediments de cendres volcàniques.
Les cendres van anar dipositant-se en els camps de cultiu situats a l'est de la Muntanya Fuji i, per poder continuar conreant, els grangers van anar acumulant els productes volcànics a grans piles en abocadors. En caure la pluja es va emportar tots aquests munts de terra i cendres i les va arrossegar cap als rius, pel qual va disminuir la profunditat d'alguns d'aquests rius. A més, al riu Sakawa algunes de les cendres volcàniques més voluminoses van anar creant embassaments temporals d'aigua al llarg del seu recorregut.
Finalment, les pluges dels dies 7 i 8 d'agost de l'any següent a l'erupció van provocar un lahar, allau de cendres volcàniques i fang que va trencar aquests embassaments i va inundar la plana d'Ashigara.
# Ensis ensis

La navalla (Ensis ensis) és una espècie de mol·lusc bivalve de la família Pharidae. E. ensis es troba a les costes del nord-oest d'Europa, des del mar Bàltic i Noruega fins a les costes atlàntiques d'Espanya i Portugal. És força comú a les costes bretones.
Les navalles poden arribar a fer 15 cm i són una mica corbes. Viuen soterrades a poca fondària quedant a la vista només el forat per on treuen el sifó per a nodrir-se del plàncton tot filtrant l'aigua.

## Gastronomia

Ensis ensis és comestible però no gaire freqüent en els mercats de Catalunya. Com les altres navalles s'acostumen a coure a la planxa amb oli i suc de llimona.

## Referències

* ↑ «navalla». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Ensis ensis (Linnaeus, 1758)». [Consulta: 5 març 2021].
* 1 2 Conchological Society of Great Britain and Ireland
* ↑ Marine Life Information Network
# Escriu un cop, executa arreu

«Escriu un cop, executa arreu» o Write once, run anywhere (WORA), és un eslògan creat per Sun Microsystems per il·lustrar els beneficis de la multiplataforma del llenguatge Java. Idealment, això vol dir que Java pot ser desenvolupat sobre qualsevol dispositiu, compilat a bytecode estàndard i hom pot esperar executar-lo sobre qualsevol dispositiu equipat amb una Màquina Virtual de Java. La instal·lació d'una JVM o intèrpret de Java en xips, dispositius o paquets de software ha esdevingut una pràctica estàndard de la indústria.
Per exemple, això vol dir que un programador pot desenvolupar codi en un PC i pot esperar que s'executi en telèfons mòbils, routers o mainframes equipats amb Java, sense cap ajustament addicional. D'aquí ve l'expressió Escriu un cop, executa arreu. La intenció d'aquesta filosofia consisteix a estalviar als programadors l'esforç d'escriure una versió diferent dels seus aplicatius per cada plataforma o sistema operatiu sobre els que el pensen posar en funcionament.
La gràcia és el fet que les JVM estan escrites per una àmplia varietat de sistemes operatius, com ara Windows, Linux, Solaris, Netware, HP-UX i Mac OS. Per un desenvolupador, la capa del nivell d'abstracció que Java ofereix és sovint més profitosa que recompilar el software per cada combinació de sistema operatiu i arquitectura sobre les que hauria de córrer.

## Vegeu també

* Plataforma Java
# Església de Sant Martí (Groningen)

L'església de Sant Martí (Martinikerk) és l'església més antiga de Groningen als Països Baixos. Està dedicada a Sant Martí de Tours.

## Referències

* ↑ Martinikerk a Rijksmonumenten
# Espai Cambra d'Ase

L'Espai Cambra d'Ase, en francès i oficialment, Espace Cambre d'Aze, és una estació d'esquí situada entre les comunes de Sant Pere dels Forcats, de la comarca del Conflent, i d'Eina, de la de l'Alta Cerdanya, al peu del massís del Cambra d'Ase.
És al centre - sud del terme comunal de Sant Pere dels Forcats i a l'est del d'Eina, en els contraforts septentrionals del Cambra d'Ase,
A l'hivern, és una estació d'estil convencional, amb 23 pistes (7 de verdes, 5 de blaves, 8 de vermelles i 3 de negres), amb un total de 22 km; disposa d'1 telecadira i 15 telesquís, a més de 157 canons de neu. S'hi pot practicar l'esquí alpí, el de fons, l'excursionisme amb raquetes de neu i altres activitats com, les que es poden practicar al snowpark: migtub i surf de neu.
A l'estiu, l'estació proposa activitats esportives i culturals, atès que la vall d'Eina, declarada reserva natural, allotja nombroses espècies endèmiques rares i protegides. Té pistes aptes per a bicicletes tot terreny, per a excursionisme i per a rutes a cavall.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «54 - Eina». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan. «158 - Sant Pere dels Forcats». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Eina i Sant Pere dels Forcats». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ L'Espai Cambra d'Ase en els ortofotomapes de l'IGN

## Enllaços externs

* Lloc virtual de l'estació Arxivat 2018-01-02 a Wayback Machine. (català)