OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Merxe Llop Alfonso

Merxe Llop Alfonso (Nonasp, 17 de maig de 1957) és una escriptora aragonesa en llengua espanyola i catalana. Les seues publicacions abasten temes molt diversos, sovint amb la figura femenina com a protagonista.
Va estudiar Magisteri a Tarragona, Mestra de Català a la Universitat de Barcelona i, posteriorment, es va llicenciar en Filosofia i Ciències de l'Educació per la UNED. La seva trajectòria professional es va desenvolupar en diferents centres educatius de Catalunya i Aragó fins a la seva jubilació. A més, l'any 2000 va ser nomenada Cap d'Unitat de Llengües i Modalitats Lingüístiques d'Aragó. És acadèmica de número de l'Acadèmia Aragonesa de la Llengua, dins de l'Institut Aragonès del Català, des del 29 de juliol de 2021 en què el Govern d'Aragó va nomenar els quinze primers acadèmics
En Temps de Franja, la revista de les comarques catalanoparlants d'Aragón, escriu la columna Entre dues aigües sota el pseudònim de Marina d'Algars. Pertany a l'Associació Amics de Nonasp des de la seva constitució, a l'Associació Cultural del Matarranya, a la Asociación Aragonesa de Escritores i a la Asociación Poética Bonhomía. Col·labora amb el col·lectiu cultural interdisciplinar La Casa de Zitas a Saragossa.

## Publicacions
### Obra literària en català

* Ressò en l'obscuritat, Gara d'Edizions i Govern d'Aragó, 2010 (novel·la).
* Esclat, Gara d'Edizions Govern d'Aragó, 2018 (poemari).
* Sílverti, Gara d'Edizions, Govern d'Aragó, 2020 (novel·la).

### Obra literària en castellà

* Eco en la oscuridad, Mira editores, Zaragoza, 2013. Versió de l'obra en català.
* Estallido, Ed. Prames, 2019. Versió del poemari en català.
* Estallido, Ed. Nautilus Ediciones. 2022.

### Premis literaris

* Premi Guillem Nicolau 2010 del Govern d'Aragó, amb la novel·la Ressò en l'obscuritat.
* Finalista del Premi Guillem Nicolau 2018, del Govern d'Aragó, amb el poemari Esclat.
* Primer premi del XIII Concurs literari de relat curt —“Ciudad de Caspe”— 2019 amb el relat: Abuela Sofía.
* Primer premi del XIV Concurs literari de relat curt —“Ciudad de Caspe”— 2020 amb el relat: Madre de ausencias.
* Premi Guillem Nicolau 2020 del Govern d'Aragó, amb la novel·la Sílverti.

## Referències

* 1 2 «Merxe Llop Alfonso». Govern d'Aragó. [Consulta: 23 abril 2023].
* ↑ «El Gobierno de Aragón nombra a los primeros miembros de la Academia Aragonesa de la Lengua». El Periódico de Aragón, 29-07-2021. [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ «La Academia Aragonesa de la Lengua celebra su primer Pleno y elige a su Junta de Gobierno». Arainfo, 05-10-2021. [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ «Premios de la XIV edición del Concurso Literario “Ciudad de Caspe”». Ajuntament de Casp, 29-07-2021. [Consulta: 23 abril 2023].
* ↑ «“Sílverti”, de Merxe Llop, premi Guillem Nicolau 2020». Temps de Franja, 05-11-2020. [Consulta: 23 abril 2023].
# Menjamel becgròs

El menjamel becgròs (Melithreptus validirostris) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos a Tasmània incloent incloent les illes King i Furneaux.

## Referències

* ↑ «Menjamel becgròs». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Chuck Arnold

Chuck Arnold fou un pilot estatunidenc de curses automobilístiques nascut el 30 de maig del 1926 a Stamford, Connecticut.
Arnold va córrer esporàdicament a la Champ Car a les temporades 1959-1968, incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis del 1959.
Chuck Arnold va morir el 4 de setembre del 1997 a Santa Ana, Califòrnia.

## Resultats a la Indy 500

| Any | Cotxe | Sortida | Vel. mitja | Ranking | Final | Voltes | V. líder | Retirat |
| 1959 | 71 | 21 | 142.118 | 25 | 15 | 200 | 0 | Va acabar |
| Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | 200 | 0 | |
| Curses | 1 |
| Poles | 0 |
| Voltes líder | 0 |
| Victòries | 0 |
| Top 5 | 0 |
| Top 10 | 0 |
| Retirades | 0 |

## A la F1

El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960. Els pilots que competien a la Indy durant aquests anys també eren comptabilitzats pel campionat de la F1.
Chuck Arnold va participar en 1 cursa de F1, debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1959.

### Palmarès a la F1

* Participacions: 1
* Poles: 0
* Voltes Ràpides: 0
* Victòries: 0
* Pòdiums: 0
* Punts vàlids per la F1: 0
# Channay

Channay és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 66 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Channay era de 66 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (12 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 52 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família, 22 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 51 eren cases i 1 era un apartament. Dels 28 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien tres cambres, 7 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 19 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Channay el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 1 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 2 |
| 1 | 70 a 74 | 4 |
| 1 | 65 a 69 | 1 |
| 2 | 60 a 64 | 1 |
| 2 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 1 |
| 0 | 45 a 49 | 2 |
| 4 | 40 a 44 | 3 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 2 | 30 a 34 | 2 |
| 2 | 25 a 29 | 2 |
| 1 | 20 a 24 | 1 |
| 1 | 15 a 19 | 2 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 3 | 5 a 9 | 5 |
| 3 | 0 a 4 | 3 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 37 persones, 26 eren actives i 11 eren inactives. De les 26 persones actives 25 estaven ocupades (13 homes i 12 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 11 persones inactives 5 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Channay hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Channay a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Channay a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Ahmadu II

Ahmadu II o Hamadu II (? - 27 de febrer de 1853) fou emir de Masina, successor del seu pare Ahmadu I (Ahmadu Lobbo). Poc després de morir el pare el 19 de març de 1845 es va revoltar Timbuctu però fou sotmesa el 1846 encara que va haver d'acceptar una major autonomia. El va succeir el seu fill Ahmadu III.

## Nota

* ↑ segons l'Enciclopèdia de l'Islam va deixar de regnar el 1852
# Merrill (Wisconsin)

Merrill és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 10.146 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Merrill tenia 10.146 habitants, 4.183 habitatges, i 2.631 famílies. La densitat de població era de 556,4 habitants per km².
Dels 4.183 habitatges en un 31% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,2% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 37,1% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 19,1% de 45 a 60 i un 19,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.098$ i la renda mediana per família de 45.860$. Els homes tenien una renda mediana de 30.789$ mentre que les dones 21.372$. La renda per capita de la població era de 17.429$. Aproximadament el 5,7% de les famílies i el 9,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Merrill» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Merrill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Merrilliopanax

Merrilliopanax és un gènere de plantes amb flor de les família de les araliàcies, que comprèn cinc espècies, tres de les quals incloses dins el subgènere Airampora. Són endèmiques de Yunnan, Xina.

## Referències

* ↑ Espècies a The International Plant Names Index
* ↑ «Merrilliopanax». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families.
# Merrill (Oregon)

Merrill és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 897 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Merrill tenia 897 habitants, 344 habitatges, i 230 famílies. La densitat de població era de 787,1 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 18,4% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.304$ i la renda mediana per família de 27.639$. Els homes tenien una renda mediana de 26.250$ mentre que les dones 19.583$. La renda per capita de la població era de 11.803$. Aproximadament el 19,9% de les famílies i el 24% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Merrill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Merrill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Alberto Uria

Alberto Uria va ser un pilot de curses automobilístiques uruguaià que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Alberto Uria va néixer l'11 de juliol del 1924 a Montevideo, Uruguai i va morir el 4 de desembre del 1988 també a Montevideo.

## A la F1

Va debutar a la primera cursa de la temporada 1955 (la sisena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 22 de febrer del 1922 el GP de l'Argentina al Circuit Oscar Alfredo Galvez.
Alberto Uria va participar en dues úniques curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en dues temporades diferents, les corresponents als anys 1955 i 1956, assolí un sisè lloc com a millor classificació.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Posició | Punts |
| 1955 | Alberto Uria | Maserati | Maserati | ARG Ret | MON | 500 | BEL | HOL | GBR | ITA | | - | 0 |
| 1956 | Alberto Uria | Maserati | Maserati | ARG 6* | MON | 500 | BEL | FRA | GBR | ALE | ITA ! - | 0 |
(*) Cotxe compartit.

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Referències

* ↑ «Alberto URIA». statsf1.com. [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ «Alberto Uria» (en castellà). todoformula1.net, 20-03-2022. [Consulta: 20 març 2022].
# Megalobrama elongata

Megalobrama elongata és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Sichuan (Xina).

## Referències

* ↑ Dybowski B. I. 1872. Zur Kenntniss der Fischfauna des Amurgebietes. Verh. K.-K. Zool.-Bot. Ges. Wien v. 22. 209-222.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Megalobrama mantschuricus

Megalobrama mantschuricus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 37,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Amur i als rius i llacs costaners del mar de la Xina Oriental.

## Referències

* ↑ Dybowski B. I. 1872. Zur Kenntniss der Fischfauna des Amurgebietes. Verh. K.-K. Zool.-Bot. Ges. Wien v. 22. 209-222.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Miguel de Noronha, comte de Linhares

Dom Miquel de Noronha, 4t comte de Linhares (1585 — Madrid, 1647) va ser un noble i militar portuguès. Va ser governador de Tànger (1624 a 1628), com el seu pare Afonso de Noronha, obtenint un gran èxit en la lluita contra els moros (com els portuguesos anomenaven a tots els musulmans) en aquesta regió. Poc després, va ser nomenat el 44è governador de l'Índia i el 23è amb títol de virrei, un càrrec que va ocupar des de 1629 fins a 1635. Era el net de Dom Afonso de Noronha, que també va ser virrei de l'Índia.
Durant el seu virregnat a l'Índia, va tenir greus problemes amb la corrupció i atacs externs, amb grans pèrdues a Ceilan i Mombasa. De tornada a Europa, va ser nomenat membre del Consell de Portugal a Madrid. En aquesta posició, va argumentar que Portugal havia de ser un regne incorporat, després d'haver tingut greus disputes amb el comte-duc d'Olivares, que creia que tots els dominis de Dom Felip III havien de ser províncies espanyoles. Després de la Guerra de la Restauració, va continuar fidel a Felip III, acabant la seva vida a la capital espanyola.

## Fonts

* Carreira da Índia Arxivat 2009-11-25 a Wayback Machine.
# Charlot

Charlot és el nom dels següents personatges:
* Charlot (personatge) popularitzat per Charles Chaplin (Londres, 1889 - Corsier-sur-Vevey, 1977), actor, compositor, productor i director de cinema
* Charlot sobrenom de Carmelo Tusquellas Forcen (Barcelona, 1898 - 1967), torero català
* Charlot (revista), revista infantil fundada el 1916
# Mesqan

El mesqan és una llengua etiòpica parlada per unes 25.000 persones a la zona de Mareqo (Regió Gurage Occidental, Etiòpia) i que juntament amb l'inor, el mesmes i el sebat bet gurage forma part de les llengües gurage occidentals, subdivisió de l'etiòpic meridional exterior.

## Enllaços externs

* Entrada Mesqan a l'Ethnologue
* Entrada Mesqan al Projecte Rosetta Arxivat 2008-04-09 a Wayback Machine.
Llengües semítiques :
Llengües semítiques occidentals i centrals :
# Alberg La Conreria

L'Alberg La Conreria és un edifici al municipi de Tiana (el Maresme) protegit com a bé cultural d'interès local. És un edifici d'origen religiós de planta soterrani de grans dimensions construïda al voltant d'un claustre. Al segle xx es va annexionar un nou edifici i es va elaborar un nou pati interior. La seva façana principal és simètrica amb la porta d'entrada a l'eix central. Trobem una seqüència de finestres i sense elements decoratius. La teulada és feta amb teula àrab a dues aigües. En l'estructura de l'edifici trobem arcs, voltes i embigats de fusta.
L'indret fou ocupat al segle xiii per un priorat de monges agustines que, el 1362 van traslladar-se a Barcelona, a l'actual Carrer de Montalegre. A començament del segle xv s'hi instal·len els cartoixans. Posteriorment és destinat a residència dels germans i a granja de conreu del monestir, d'on prové el nom de Conreria. Entre els anys 1940 i 1998 l'edifici albergà el Seminari Menor de Barcelona. Des del 1998 està cedit a la Fundació Pere Tarrés. L'edifici va ser reformat el 1568 i, de nou, el 1790. D'aquesta darrera reforma en són fruit el claustre i l'església.

## Referències

* 1 2 3 4 «Alberg La Conreria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
* ↑ Pérez i Gómez, Xavier «Breu història de la Conreria». Notes, Núm.11, 1997, pàg. 59-69. ISSN: 2385-4367 [Consulta: 22 octubre 2017].
# La Nevera Roja

La Nevera Roja és una empresa d'internet espanyola fundada l'any 2011 a Madrid de la mà de Iñigo Juantegui i José del Barrio. La Nevera Roja està present en més de 600 localitats espanyoles i té més de 7.000 restaurants entre els quals es poden diferenciar fins a 30 varietats de cuines i menjars diferents de tots els continents, amb la possibilitat de realitzar l'entrega a domicili o recollir la comanda al mateix restaurant.
La plataforma actua com a intermediari entre els consumidors de menjar a domicili, que poden fer les comandes en línia o a través de l'APP dels restaurants de la seva localitat. Els usuaris poden escollir el mètode de pagament en línia o en efectiu entre tots els restaurants de La Nevera Roja.

## Integració al Global Online Takeaway Group

La Nevera Roja va ser adquirida el febrer de 2015 pel hòlding Rocket Internet Group, i va passar a formar part del grup Global Online Takeaway Group, un conglomerat internacional del sector del menjar a domicili. Està present en més de 64 països sota diferents marques com són Foodpanda a Àsia, Hellofood a Sud-americà i Itàlia, o La Nevera Roja al territori espanyol. En total integren més de 40.000 restaurants i han realitzat uns 70 milions de comandes en acabar l'any comptable de 2014.
Gràcies a formar part del Global Online Takeaway Group La Nevera Roja s'ha vist dotada de nous recursos per ampliar la cobertura i servei dins del territori espanyol, tant pels seus restaurants associats com per als consumidors. Després de l'adquisició, Iñigo Amoribieta va ser el nou CEO i els dos cofundadors de l'empresa van abandonar La Nevera Roja per centrar-se en nous projectes.

## Marca

El 2014 La Nevera Roja va realitzar una primera campanya de publicitat a la televisió. Els últims anuncis que ha realitzat, ha comptant amb la col·laboració del humorista Goyo Jimenez com a prescriptor.

## Reconeixements

Al llarg de la seva trajectòria, La Nevera Roja, ha obtingut diferents reconeixements en l'àmbit nacional. Els més destacats són els següents:

### eCommerce Awards España 2015

    Millor Webshop mobile en 2015.

### XI edició dels premis Emprendedores

Millor PYMe del any 2015.

### Premis a les 50 Millors Idees Digitals

    Premi a la millor aplicació mòbil del 2015.

## Referències

* ↑ «HA CONCLUIDO LA SEXTA EDICIÓN DE LOS E-COMMERCE AWARDS ESPAÑA 2015». Club Ecommerce, 03-06-2015.
* ↑ «XI Edición de los Premios Emprendedores - La gran cita del mundo de los negocios». Emprendedores.es, 18-11-2015.
* ↑ «PREMIOS 50 MEJORES IDEAS DIGITALES - APLICACIONES». Diario Expansión, 01-12-2015.

## Enllaços externs

* La Nevera Roja - Lloc web oficial
# Ateneu Cultural Recreatiu de Santa Margarida de Montbui

L'Ateneu Cultural Recreatiu de Santa Margarida de Montbui és una obra del municipi de Santa Margarida de Montbui (Anoia) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta baixa. Originàriament de planta rectangular al que posteriorment se li afegí un petit cos de planta baixa i pis. La façana original és simètrica amb dos grups de tres finestres als extrems i una porta d'entrada situada al mig. Totes les obertures estan acabades amb un arc (rebaixat els de les finestres i de mig punt el de la porta) formats per maó i en els que ressalta la dovella central de pedra. La façana està coronada per un senzill acroteri, que amaga la teulada, posat sobre una cornisa de maó. En el punt central un frontó circular de maó emfatitza l'entrada. L'edifici queda alineat al carrer per una terrassa de construcció posterior i que no manté el mateix estil.

## Història

La societat es va fundar el 1922 però no fou fins al 1924 que es construí l'edifici, al constat de la Cooperativa Agrícola. El 1930 es va afegir la terrassa a l'entrada. L'edifici fou coonquistat durant la Guerra civil i un cop finalitzada, el mateix 1939, s'obre de nou i s'incorporen noves seccions recreatives. Durant els anys 1950-60 la sala de ball s'utilitza per cinema. El 1980 es va reformar el saló bar i el 1986 la sala del cinema.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ateneu Cultural Recreatiu de Santa Margarida de Montbui». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].