OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coelorinchus acantholepis

Coelorinchus acantholepis és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu fins als 759 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic central.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus acantholepis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# FC Metalist Khàrkiv

El FC Metalist Khàrkiv (en rus Металлист Харьков; en ucraïnès: ФК «Металіст» Харків) és un club ucraïnès de futbol de la ciutat de Khàrkiv.

## Història

Evolució del nom:
* 1925: el club és fundat amb el nom KHPZ Khàrkov
* 1947: reanomenat Lokomotiv Khàrkov
* 1956: reanomenat Avangard Khàrkov
* 1967: reanomenat Metalist Khàrkov

## Palmarès

* Copa soviètica de futbol: 1
** 1988
* Campionat de l'RSS d'Ucraïna: 1
** 1978

## Jugadors destacats

* Sergei Baltatxa
* Leonid Buriak
* Pavel Iakovenko
* Volodýmyr Bessónov
* Serhíy Kandaurov
* Serhíy Skatxenko

## Enllaços externs

* (ucraïnès) (rus) (anglès) Web oficial Arxivat 2013-08-12 a Wayback Machine.
* (rus) Web no oficial Arxivat 2007-01-01 a Wayback Machine.
* (anglès) Metalist a Ukrainian Soccer Arxivat 2009-09-07 a Wayback Machine.
# Faujasita-Na

La faujasita-Na és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom de Barthelemy Faujas de Saint Fond (Montélimar, 17 de maig de 1741 - Saint-Fond, 18 de juliol de 1819), geòleg i escriptor francès de l'origen dels volcans.

## Característiques

La faujasita-Na és un silicat de fórmula química (Na₂,Ca,Mg)$_{3.5}$[Al₇Si$_{17}$O$_{48}$]·32H₂O. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la faujasita-Na pertany a «02.GD: Tectosilicats amb H₂O zeolítica; cadenes de 6-enllaços – zeolites tabulars» juntament amb els següents minerals: gmelinita-Ca, gmelinita-K, gmelinita-Na, willhendersonita, cabazita-Ca, cabazita-K, cabazita-Na, cabazita-Sr, cabazita-Mg, levyna-Ca, levyna-Na, bellbergita, erionita-Ca, erionita-K, erionita-Na, offretita, wenkita, faujasita-Ca, faujasita-Mg, maricopaïta, mordenita, dachiardita-Ca, dachiardita-Na, epistilbita, ferrierita-K, ferrierita-Mg, ferrierita-Na i bikitaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les pedreres de Limberg, a la localitat de Sasbach am Kaiserstuhl (Baden-Württemberg, Alemanya). També ha estat descrita a França, Espanya, Itàlia, Jordània, els Estats Units i el Canadà.

## Referències

* ↑ «Faujasite-Na» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 abril 2020].
# Molí de Baró (Isona i Conca Dellà)

El Molí de Baró és una obra de Isona i Conca Dellà (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Estructura arquitectònica alçada amb murs de pedra escairada i morter.
La coberta, originalment a dos aigües, es troba enderrocada, de la matixa manera que els elements arquitectònics de l'interior. No obstant això, les parets resten en peu, donant testimoni de les diverses alçades que posseïa l'edifici, contenedor de la maquinària que feia funcionar el molí.
Es conserven les moles i el cacau.

## Història

Fitxa creada a partir del model F30 emplenat pels Agents Rurals (2015). Alta IPAC-VRA: 2016

## Referències

* 1 2 3 4 «Molí de Baró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# Pic de Portapàs

El Pic de Portapàs és una muntanya de 1.795,7 metres d'altitud del contrafort oriental de la Serra de Madres situat en el termenal de les comunes de Mosset, Noedes i Orbanyà, tots tres de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És a la zona sud-oest del terme de Mosset, al nord del de Noedes i al nord-est del d'Orbanyà. És al nord i damunt del sector central del Bosc Domanial de Noedes i Orbanyà.
És en una de les zones més concorregudes pels excursionistes de la Catalunya del Nord.

## Referències

* ↑ El Pic de Portapàs en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Ruta del 36è aplec excursionista dels Països Catalans». Arxivat de l'original el 2018-04-05. [Consulta: 5 abril 2018].
* ↑ Mes belles randonnées expliquées

## Bibliografia

* Payré, Didier. «La processó al Gorg Estelat». A: Muntanya, Núm. 801. Octubre 1995. Barcelona: Centre Excursionista de Catalunya, 1995. ISBN ISSN 0212-2111.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Mosset, Noedes i Orbanyà». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* Recursos turístics en la zona del pic (francès)
# Iberoneta

Iberoneta nasewoa és una espècie d'aranya araneomorfa de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. És l'únic membre del gènere monotípic Iberoneta.
Fou descrita per primera vegada per Christa Laetitia Deeleman-Reinhold l'any 1984.

## Distribució

És un endemisme d'Andalusia (Espanya). Es troba únicament en una cova de Benaoján, a Màlaga.

## Referències

* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog 12.0 (American Museum of Natural History).
* 1 2 «Dutch biological and speleological exploration in Algeria. 3. Sur quelques Linyphiidae cavernicoles de la région méditerranéenne occidentale (Araneae).» (en francès). Revue Arachnologique, 1984 [Consulta: 25 setembre 2024]..

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Coelops robinsoni hirsutus

Coelops robinsoni hirsutus és una subespècie del ratpenat nasofoliat de Robinson. És endèmic de les Filipines, on viu a les illes de Mindanao, Mindoro i, probablement, algunes de les que hi ha entremig. El seu hàbitat natural són les coves i presumiblement als boscos. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta subespècie, tot i que està afectada per la pèrdua de l'hàbitat a causa de l'agricultura, l'explotació forestal, la mineria i la urbanització.

## Referències

* ↑ Ong, P.; Rosell-Ambal, G.; Tabaranza, B.; Heaney, L. «Coelops robinsoni ssp. hirsutus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2008. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2008.RLTS.T5075A11111900.en. [Consulta: 19 desembre 2022].
# Farmàcia Ruscalleda

La Farmàcia Ruscalleda és una obra modernista de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Construcció de cantonada, l'entrada principal està col·locada en l'angle dels dos carrers. És un polígon amagat per una arcada recolzada en una columna d'ordre clàssic feta amb ferro. Dos esglaons enlairen l'accés per donar-li més intimitat. Sobre l'arcada hi destaquen mènsules de gran dimensions de la balconada superior. La superfície de la façana és feta amb maó vist que alterna amb les finestres emmarcades de forma lliure amb acabament semi-circular a la part superior té unes exaltades motllures que suporten el pes dels balcons superiors. Tot l'edifici queda rodejat per un basament de pedra artificial d'altura considerable.

## Història

Projecte del 12 d'octubre de 1909.

## Referències

* 1 2 «Farmàcia Ruscalleda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2018].
# Molí de Beniure

El Molí de Beniure és un antic molí del terme municipal de Sant Esteve de la Sarga, situat en el poble de Beniure.
Està situat a l'esquerra del barranc de Sant Esteve de la Sarga i a la dreta del barranc de Beniure, a ran del camí vell dels llocs de la Faixa, que passava més pel fons de la vall que la carretera actual. És al sud de Beniure.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic de caràcter descriptiu: és el molí més pròxim al poble de Beniure, que donava servei a la major part de pagesos d'aquest poble.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pic de Port Negre

El Pic de Port Negre és una muntanya de 2.570 metres que es troba entre els municipis d'Alins, a la comarca del Pallars Sobirà i Andorra.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ictiobus niger

Ictiobus niger és una espècie de peix de la família dels catostòmids i de l'ordre dels cipriniformes. Es troba a Nord-amèrica, incloent-hi Mèxic. És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical. Els mascles poden assolir 123 cm de longitud total i 28,7 kg de pes. És ovípar. Menja algues (incloent-hi diatomees) i crustacis.

## Referències

* ↑ «Ictiobus niger». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ IGFA, 2001. Base de dades de registres de pesca IGFA fins al 2001, IGFA, Fort Lauderdale, Florida, els Estats Units.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, els Estats Units, 941 p.
* ↑ Etnier, D.A. i W.C. Starnes, 1993, The fishes of Tennessee. The University of Tennessee Press, Knoxville (Tennessee), els Estats Units.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
# Devenir Europeo

Devenir Europeo és una organització neonazi d'àmbit espanyol. L'associació està registrada legalment al Registre Nacional d'Associacions del Ministeri de l'Interior espanyol. Els seus membres es declaren obertament nacionalsocialistes sense cap pretensió de convertir l'associació en partit polític. D'entre les seves publicacions destaquen les revistes Devenir Europeo, Frente Femenino, Europae, Nuestros Héroes, Eowyn, Castella, Religada, Cuadernillos Autónomos, discos de música i vídeo, així com diversos llibres de temàtica nostàlgica nazi. D'entre els seus actes públics destaca la celebració anual del "Día de la Sangre" durant el qual organitzen xerrades d'adoctrinament amb destacats membres de la ultradreta com Ramón Bau, fundador del Cercle Espanyol d'Amics d'Europa (CEDADE) i del Cercle d'Estudis Indoeuropeus, i també han realitzat homenatges a personatges destacats del nazisme com Rudolf Hess, Hermann Wilhelm Göring, o Gerhard Bremer.

## Referències

* ↑ «Quiénes Somos». Devenir Europeo. [Consulta: 14 octubre 2022].
* ↑ «Libros». Devenir Europeo. [Consulta: 14 octubre 2022].
* ↑ Francisco Albert, Juan «Devenir Europeo, organización neonazi registrada legalmente, organiza un acto para reclutar miembros». Al Descubierto, 09-12-2021 [Consulta: 14 octubre 2022].
* ↑ Albin, Danilo «Nazis españoles preparan una jornada semiclandestina de captación y adoctrinamiento en Madrid». Público, 13-10-2022 [Consulta: 14 octubre 2022].
* ↑ Albin, Danilo «El grupo nazi con registro legal en Interior homenajea al lugarteniente de Hitler». Público, 22-08-2022 [Consulta: 14 octubre 2022].
* ↑ «El grupo nazi con registro legal en Interior se mofó de las leyes españolas en una publicación mexicana». La Radio del Sur, 30-01-2022 [Consulta: 14 octubre 2022].
* ↑ «Una asociación filonazi rinde homenaje a uno de los oficiales de las SS enterrados en Dénia». Noticias La Marina Plaza, 28-10-2021 [Consulta: 14 octubre 2022].
# Inchcape

Inchcape, també coneguda com a Bell Rock, és un escull a la costa oriental d'Escòcia que dista 18 km d'Arbroath en el consell (en anglès: council area) d'Angus, en l'entrada del fiord de Tay.
El nom prové del gaèlic escocès Innis Sgeip, que significa illa rusc. Es coneix també com Bell Rock a causa de la llegenda que al segle xiv, l'abat d'Arbroath va col·locar una campana en l'escull, que era accionada pel mateix onatge, i que servia per avisar els navegants de la presència d'aquest. Aquesta campana va ser robada per un pirata que un any després va naufragar i va perdre la vida en aquest mateix escull, la qual cosa va ser interpretat com un càstig diví. Aquesta història va ser posteriorment utilitzada pel poeta anglès Robert Southey en el seu poema The Inchcape Rock en 1820.
L'escull té uns 420 metres de longitud, però la part que emergeix en marea baixa és d'amb prou feines 130 metres de longitud i 1,5 metres d'altura, arribant a estar submergit en marea alta a un màxim de 5 metres de profunditat. Està situat en un lloc estratègic en les concorregudes rutes de navegació cap als fiords de Tay i de Forth. Com amb prou feines emergeix en marea baixa i té molt poc calat en marea alta, sempre ha constituït un seriós perill per a la navegació produint-se nombrosos naufragis en ell.
L'últim naufragi notori va ser el del navili de línia de l'Armada britànica HMS York de 74 canons i 491 tripulants a bord, que es van perdre íntegrament, en 1804. Aquest fet va ser el que va motivar a l'enginyer Robert Stevenson a dissenyar i proposar la construcció d'un far que senyalitzés l'escull. El far, conegut com a Faro de Bell Rock, es va construir entre 1807 i 1810, entrant en funcionament l'any 1811.

## Referències

* ↑ Stevenson, Robert Louis. «The building of the Bell Rock». A: Records of a family of engineers (en anglès). Londres: Chatto & Windus, 1912, p. 90-91 [Consulta: 22 octubre 2010].
* ↑ Stevenson, Robert. Collins, A. F.. The Bell Rock Lighthouse. Passages selected from An account of the Bell Rock Lighthouse published in 1824 (en anglès). Cambridge: Cambridge University Press, 1931 [Consulta: 22 octubre 2010].
* ↑ Stevenson, Alan. On the theory and construction of lighthouses (en anglès). Edimburgo: Adam and Charles Black, 1857, p. 465-466 [Consulta: 22 octubre 2010].

## Enllaços externs

* The Inchcape Rock. Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine. Text del poema de Robert Southey.
* Bell Rock website
* NLB Bell Rock pageArxivat 2012-04-14 a Wayback Machine.
# Kamiakin

Kamiakin (1800-1877) era un cabdill amerindi, fill de Kamoshnite (yakama) i Tsyiyak (palus-spokane), i nebot d'Owhi. Adoptà amb la tribu els costums de les planures i es casà amb una bitterroot salish, cosa que farà augmentar la seva influència. El 1853 aconseguí ser el cap yakama més important i confederà les 14 tribus. El 1855 s'oposà a cedir les terres i acceptar una reserva, encara que Owhi i Teias sí, cosa que provocà la Guerra Yakima (1855-1858). El 1856 hagué d'abandonar els yakima i fou acceptat com a cap dels palus. En acabar la guerra, es va establir en les Tribus Confederades Salish i Kootenai fins al 1860.

## Bibliografia

* Splawn, A. J. KA-MI-AKIN: Last Hero of the Yakimas. Portland: Metropolitan Press, 1944.
* Ruby, Robert H. and John A. Brown. The Cayuse Indians: Imperial Tribesmen of Old Oregon. Norman: University of Oklahoma Press, 1972.
* Nicandri, David L. Northwest Chiefs: Gustav Sohon's View of the 1855 Stevens Treaty Councils. Tacoma: Washington State Historical Society, 1986.
* Josephy, Alvin M. The Nez Perce Indians and the Opening of the Northwest. New York: Houghton Mifflin Company, 1997
# Sólo se muere dos veces

Sólo se muere dos veces és una pel·lícula de comèdia espanyola dirigida per Esteban Ibarretxe el 1996, coautor del guió amb el seu germà José Miguel, mentre que un altre germà, Santiago, va compondre la banda sonora.

## Argument

En una barreja de ciència-ficció i humor negre, Tete Morán és un actor mediocre que és assassinat per un actor rival, Toni Amor, per tal de prendre-li el paper en una sèrie de televisió. Com que es nega a morir continua treballant, però només li ofereixen papers de zombi. Simultàniament, Gastón Pallín, un model geperut, s’ha enamorat de la jutgessa Esmeralda Velasco. Al voltant d'aquests personatges, la Universitat Privada del rector Kramer treballa en la regeneració cel·lular per acabar amb l'envelliment.

## Repartiment

* Juan Inciarte: Tete Moran
* Álex Angulo: Gaston Pallin
* Rosana Pastor: Esmeralda Velasco
* Santiago Segura: Amilibia
* Ángel de Andrés López: Rector Kramer
* Jesús Bonilla: Salat
* Saturnino Garcia: Mort
* Andoni Ferreño: Toni Amor
* Narciso Ibáñez Menta: Dr. Kramer
* Álvaro Ordóñez: Professor Cardenal
* David Pinilla: Professor Ortega
* Susi Sánchez: Directora
* Jon Ariño: Regidor
* Gerardo Post: Productor
* Olvido Gara: Lucrecia
* Tina Sainz: Presentadora
* Aitor Mazo: Desconegut
* Andrea Guardiola: actor de telenovel·la
* Yael Barnatan: Estudiant
* Javier Garcia Prieto: Pilot
* Ricardo Goioaga: Mort

## Producció

Fou produïda per Andrés Vicente Gómez amb Sogetel i Lola Films. El seu cost va ser de 220 milions de pessetes. El 1996 va guanyar el Premi de Meliès d’Argent al XXIX Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Sitges. I el 1997 va guanyar el premi al millor actor al Fantasporto.

## Referències

* ↑ La familia Ibarretxe desembarca en Madrid, El País, 28 de maig de 1996
* ↑ Llega a la pantalla 'Sólo se muere dos veces', primer filme de los Ibarretxe, El País, 5 de març de 1997
* ↑ El festival de Sitges caligrafía un premio cantado: "The Pillow Book" de Greenaway, La Vanguardia, 13 d'octubre de 1996
* ↑ Sólo se muere dos veces a Auñamendi Eusko Entziklopedia
# Phrynopus wettsteini

Phrynopus wettsteini és una espècie de granota que viu al Perú.

## Referències

* ↑ Monteza, J.I., Lehr, E. & Aguilar Puntriano, C. Phrynopus wettsteini. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. 2004
# Pape Diop

Pape Diop és el nom dels següents personatges:
* Pape Alioune Diop, entrenador de futbol senegalès
* Papa Bouba Diop, futbolista senegalès
* Pape Cheikh Diop, futbolista espanyol
* Pape Malick Diop, futbolista senegalès
* Papakouli Diop, futbolista senegalès
# Luigi Balocchi

Luigi Balocchi (Vercelli, 1766 - París, 1832) fou un llibretista d'òpera italià.
El 1802 es traslladà a París com a poeta i director d'escena del Théâtre italien, on fou el llibretista, entre d'altres, de Il viaggio a Reims, Le Siège de Corinthe i Moïse et Pharaon de Rossini.

## Referències

* ↑ «Biografia» (en anglès). Musopen. [Consulta: 28 juliol 2016].
* ↑ Boschetto, 2009, p. 9.
* ↑ «Biografia» (en italià). treccani. [Consulta: 28 juliol 2016].

## Bibliografia

* Boschetto, Daniele. Sempre con Orfeo: L'opera di Luigi Balocchi, poeta per musica. Effata Editrice IT, 2009. ISBN 978-88-7402-462-9.
# Districte municipal de Biržai

El districte municipal de Biržai (en lituà: Biržų rajono savivaldybė) és un dels 60 municipis de Lituània, situat dins del comtat de Panevėžys. La seva capital és la ciutat de Biržai.

## Seniūnijos del districte

* Biržų miesto seniūnija (Biržai)
* Nemunėlio Radviliškio seniūnija (Nemunėlio Radviliškis)
* Pabiržės seniūnija (Pabiržė)
* Pačeriaukštės seniūnija (Pačeriaukštė)
* Papilio seniūnija (Papilys)
* Parovėjos seniūnija (Parovėja)
* Širvėnos seniūnija (Biržai)
* Vabalninko seniūnija (Vabalninkas)

## Enllaços externs

* Districte municipal de Biržai Arxivat 2011-05-26 a Wayback Machine. – Portrait of the Regions of Lithuania (anglès)
# Willimantic

Willimantic és una població dels Estats Units a l'estat de Connecticut. Segons el cens del 2000 tenia 15.823 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Willimantic tenia 15.823 habitants, 5.604 habitatges, i 3.166 famílies. La densitat de població era de 1.391,6 habitants/km².
Dels 5.604 habitatges en un 29,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 33,5% hi vivien parelles casades, en un 18,1% dones solteres, i en un 43,5% no eren unitats familiars. En el 33,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,6% tenia menys de 18 anys, un 22,4% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 16,1% de 45 a 60 i un 11,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.155 $ i la renda mediana per família de 38.427 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.697 $ mentre que les dones 23.297 $. La renda per capita de la població era de 15.727 $. Aproximadament el 14,6% de les famílies i el 19,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Willimantic». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Willimantic». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kevin Séraphin

Kevin Séraphin (Caiena, 7 de desembre de 1989) és un exjugador de bàsquet francès. Amb 2,08 metres d'alçada juga en les posicions d'aler pivot i pivot.

## Carrera esportiva

Va debutar professionalment amb el Cholet Basket la temporada 2007-08, on va jugar tres temporades a la lliga francesa i diferents competicions internacionals. Va ser seleccionat pels Chicago Bulls en la 17a posició del Draft de l'NBA del 2010, encara que va ser immediatament traspassat als Washington Wizards.
El mes de setembre de 2011 va signar un contracte amb el Saski Baskonia de la lliga espanyola per la durada del lockout de l'NBA. Al desembre de 2011, després de la conclusió del lockout, va tornar amb els Wizards. La temporada 2015-16 va fitxar pels New York Knicks, i la temporada següent va jugar als Indiana Pacers. En el mes d'agost de 2017 va fitxar pel FC Barcelona de la lliga ACB per dues temporades.
A l'octubre del 2020 va anunciar la seva retirada.

## Referències

* ↑ «Sources: Bulls to free up cap space» (en anglès). ESPN, 25-06-2010 [Consulta: 7 gener 2019].
* ↑ Kevin Séraphin jugador a l'ACB
* ↑ «El ex azulgrana Kevin Seraphin se retira a los 30 años». mundodeportivo.com, 24-10-2020 [Consulta: 8 desembre 2020].
# Phrynopus spectabilis

Phrynopus spectabilis és una espècie de granota que viu al Perú.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Lehr, E. & Aguilar Puntriano, C. 2004. Phrynopus spectabilis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.