OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Heptacometes

Els heptacometes (en llatí: heptacometae, en grec antic Ἐπτακομῆται) eren una tribu bàrbara dels mosinecs, a la costa oriental del Pont, que habitaven la regió de Mont Scoedises. Vivien de les castanyes i de la caça.
Des de les seves cases, que semblaven torres, atacaven i robaven als viatgers. Són esmentats per Estrabó i Esteve de Bizanci.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Heptacometae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 28 maig 2021].
# Buri Bars

Buri Bars (Buri-Bars o Buribars) ibn Alp Arslan (mort 1095) fou un príncep seljúcida enviat per Barkyaruq contra Arslan Arghun (també fill d'Alp Arslan) que es volia forjar un regne independent al Khurasan. Inicialment en la guerra entre els dos germans Buri Bars va obtenir el triomf, però finalment Arslan Argun va obtenir una victòria decisiva el 1095. Buri Bars fou fet presoner per les forces del seu germà que en va ordenar la seva execució.

## Referències

* ↑ Ed «Būrī-bars» (en anglès). Encyclopaedia of Islam, Second Edition. Brill, 24-04-2012.
# Ca la Pubilla

Ca la Pubilla és una obra de Montoliu de Lleida (Segrià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una casa entre mitgeres que consta de planta baixa i dos pisos. La coberta és de teula àrab a doble vessant amb carener paral·lel a la façana i un gran ràfec de rajol. Les obertures estan disposades de manera ordenada. A la planta baixa, situada al centre de la façana, trobem la porta d'accés a l'habitatge d'arc de mig punt adovellat i una finestra emmarcada amb pedra. Al primer pis hi ha un balcó amb barana de ferro i dues finestres amb arc rebaixat, una a cada costat. El balcó cobreix parcialment l'arc adovellat de l'entrada, ja que segurament va ser obert posteriorment. Al darrer pis, que correspondria a les golfes, trobem una finestra petita. La façana està arrebossada i pintada i deixa a la vista la pedra a la planta baixa.

## Referències

* ↑ «Ca la Pubilla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Boujniba

Boujniba (en àrab بو جنيبة, Bū Jnība; en amazic ⴱⵓⵊⵏⵉⴱⴰ) és un municipi de la província de Khouribga, a la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 16.030 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Callichilia

Callichilia és un gènere de planta amb sis espècies que pertany a la família de les Apocynaceae.
És originari de l'oest de l'Àfrica tropical.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Otto Stapf i publicat a Fl. Trop. Africa 4(1): 130. 1902.

## Taxonomia

* Callichilia barteri Stapf
* Callichilia basileis Beentje
* Callichilia bequaertii De Wild.
* Callichilia inaequalis Stapf
* Callichilia monopodialis Stapf
* Callichilia subsessilis Stapf

## Vegeu també

* Història de la botànica
* Característiques de les apocinàcies

## Referències

* ↑ Sinònims a GRIN Arxivat 2013-12-02 a Wayback Machine.
* 1 2 «Callichilia». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 5 setembre 2009].
* ↑ Callichilia a PlantList
* ↑ «Callichilia». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 25 novembre 2013].
# Ca la Sastra

Ca la Sastra és una obra de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa de planta baixa, amb porxo, i dos pisos. Només conserva la porta d'entrada original. És de reduïdes dimensions, d'estil gòtic. Està emmarcada per una senzilla corda de pedra que a la part de la llinda dibuixa un triangle a manera de frontó, a l'interior del qual hi ha esculpida una mà que sosté la bola del món i la creu de Crist.

## Història

Com totes les cases que formen la plaça porticada, deu la seva edificació a l'expansió propugnada pels barons de Santa Pau. A la llinda de la porta conserva una data molt malmesa: 1?70. Cal recordar que la noble família de Porqueres va ser el tronc i l'arrel dels Santa Pau i després de la venda del castell de Porqueres per part de Ramon Ademar III al monestir de Banyoles s'estableixen al castell que tenien a Santa Pau. És en aquest moment, 1250, quan s'inicia la història baronial de santa Pau.

## Referències

* 1 2 «Ca la Sastra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Ca l'Aldomà

Ca l'Aldomà és una obra renaixentista de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici unifamiliar entre mitgeres. Consta de planta baixa, entresòl i dues plantes. Destaca la porta de llinda plana, amb pilastres a banda i banda. La llinda presenta un entaulament motllurat amb la part superior central corbada, que conté al seu interior un segell ovalat emmarcat amb motius vegetals i que conté una testa femenina de perfil. Aquest entaulament es completa amb dues volutes ubicades als extrems laterals de l'entaulament.

## Referències

* ↑ «Ca l'Aldomà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 maig 2021].
# Cal Monlleó

Cal Monlleó és una obra eclèctica de Falset (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici bastit de carreu, maçoneria i obra, arrebossada i pintada i cobert per teulada a dues vessants, de planta baixa, entressol i dos pisos i golfes. La façana, porxada, presenta tres monumentals arcs de mig punt sostinguts per quatre pilastres bastides de carreu. A l'interior del porxo hi ha l'entrada, amb llinda de pedra i porta d'una derna amb portella, dues finestres, així com tres balconets al nivell de l'entressol. El primer pis disposa d'una balconada amb tres obertures i tres balcons el segon, amb nou finestrelles a les golfes.

## Història

Malgrat el seu caràcter monumental, sembla que la casa era única, encara que, més endavant, s'hi feren diversos habitatges. Actualment és desahabitada i convertida en magatzem i granja.

## Referències

* 1 2 «Cal Monlleó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# Cal Montsec

Cal Montsec és una masia situada al municipi d'Avinyó, a la comarca catalana del Bages. Data del segle xviii.

## Referències

* ↑ «Cal Montsec | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 26 gener 2022].
# Camorino

Camorino és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), situat al districte de Bellinzona.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Cala Barril

La Cala Barril està situada a l'illa de Menorca i concretament al nord del municipi d'Es Mercadal, prop de l'illa de ses Bledes.

## Descripció

De la Cala a Es Mercadal hi ha uns 12 quilòmetres. Està situada entre la punta del seu mateix nom i Cala Calderer. Des d'allà es pot veure l'illa d'es Colom i Bledes (zona especial de protecció d'aus). És una platja tranquil·la i amb poca afluència de banyistes. Quan la mar toca la terra ferma dona lloc a un talús en forma de cercle, compost d'arena vermellosa i de vegades algues. Està a la zona de l'ANEI de Menorca. És una cala de dimensions petites i està encaixonada entre els empits.

## Referències

* ↑ «Cala Barril». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Platges de balears Arxivat 2014-02-01 a Wayback Machine.
# Cala Bassa

La Cala Bassa és una platja arenosa amb roques a una banda i banda (ideals per pescar), un bosc de pins i savines que Envolta la platja convida a un llarg passeig o una merescuda migdiada a l'ombra. Les aigües no gaire profundes, tranquil i transparents la fan ideal per a esports aquàtics. Molt recomanable per a famílies amb nens.
Disposa de 2 bars i 2 restaurants emplaçats a la part posterior de la platja amb banys i vestidors, així com hamaques, para-sols, restaurants, bars, serveis, i vestidors. També s'hi pot gaudir de diverses activitats esportives: patins, banana boat, voleibol
Cala Bassa és accessible en cotxe en només 10 minuts des de Sant Antoni de Portmany seguint els senyals per la carretera. També és a prop de Sant Josep de sa Talaia des d'on s'arriba sense cap dificultat. Disposa d bones possibilitats per aparcar. També es pot anar en vaixell des de Sant Antoni, la travessia és de 15 minuts i hi ha servei regular durant l'estiu.
# Ca n'Orbat

Ca n'Orbat és una obra del municipi de Castelldefels (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia que consta de planta baixa i un pis, que ha estat reformada i ha sofert afegits. A la planta baixa destaquen dos arcs adovellats mentre que el pis té una porta i una finestra allindanada amb la inscripció "IHS". A la mateixa planta hi ha una gran sala orientada d'est a oest. Les cobertes tenen bigues de fusta. A la planta baixa destaca un arc rebaixat fet de pedra de marès vermella.

## Història

Pel que sembla va ser edificada entre els segles XVI-XVII. Ha estat reformada diverses vegades, els anys 1940, 1965 i 1981. Ja a l'exterior es pot apreciar la reforma de la seva tanca, entre d'altres.

## Referències

* 1 2 «Ca n'Orbat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 abril 2015].

## Enllaços externs

* Ca n'Orbat Arxivat 2010-06-21 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Can Camp (Riells del Fai)

Can Camp és una masia del terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental, dins del territori del poble de Riells del Fai. És al sector de ponent del terme, a la dreta del Tenes poc després que aquest riu rebi l'afluència del torrent del Villar just a ponent d'on travessa aquest riu la carretera BP-1432 pel Pont de Can Camp. A llevant de la masia hi ha el Molí de Can Camp, i a migdia la Baga de Can Camp. Aquesta abundor de topònims basats en la masia fa veure la importància que tingué dins del terme parroquial de Riells del Fai.
Camp és un llinatge molt present en aquesta zona del Vallès Oriental; hi ha masies anomenades d'aquesta mateixa manera a Caldes de Montbui, l'Ametlla del Vallès, Lliçà de Vall, a més de Granollers.
És una construcció amb elements des del segle xvii, època en què es devia construir la part més antiga, fins al xx.
Per aquesta masia hi han passat diferentes families, actualment hi viu una.

## Capella

Té capella pròpia, advocada a la Mare de Déu de les Neus i adscrita a Sant Vicenç de Riells.
Està inclosa en el «Catàleg de masies i cases rurals» de Bigues i Riells.
La seva entrada principal és en el punt quilomètric 22,125 de la carretera anteriorment esmentada.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ GAVÍN, Josep M. Vallès Oriental. Barcelona: Arxiu Gavín i Editorial Pòrtic, 1990 (Inventari d'esglésies, 23). ISBN 84-7306-410-0.
* ↑ «Inventari Patrimoni Cultural de Bigues i Riells. Memòria tècnica». Arxivat de l'original el 2010-11-16. [Consulta: 22 febrer 2011].
# Can Campanyà (Castellbisbal)

Can Campanyà és una masia de Castellbisbal (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia estructurada amb planta baixa, pis i coberta a dues aigües.
Els elements més interessants són la porta d'entrada -arc de mig punt adovellat- i la finestra, que la corona, decorada amb elements de tema heràldic.
Hi ha, adossades, diferents edificacions al costat.

## Referències

* 1 2 3 «Can Campanyà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].
# Tossal Gros (Tremp)

El Tossal Gros és una muntanya de 1.084,9 metres, amb un segon cim 150 metres al nord-oest, de 1.081,1, que es troba a l'antic municipi de Fígols de Tremp, ara del terme de Tremp, a la comarca de la Pallars Jussà. És el cim més alt de la Serra del Masiot.
És un tossal molt visible des de la carretera C-1311 (Tremp-el Pont de Montanyana), sobretot perquè té instal·lada en el cim una antena de comunicacions. A més, la carretera hi fa la volta completa, des del nord-est fins al sud-oest, passant pel vessant nord-occidental.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# St. Thomas (Missouri)

St. Thomas és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 287 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, St. Thomas tenia 287 habitants, 102 habitatges, i 79 famílies. La densitat de població era de 93,9 habitants per km².
Dels 102 habitatges en un 37,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,7% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 21,6% no eren unitats familiars. En el 17,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 14,3% entre 18 i 24, un 31,4% entre 25 i 44, un 15% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.571 $ i la renda mediana per família de 44.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.806 $ mentre que les dones 19.688 $. La renda per capita de la població era de 18.134 $. Entorn del 5,9% de les famílies i el 6,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- St. Thomas». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- St. Thomas». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Estratègia evolutiva

En informàtica, una estratègia evolutiva (ES, de les seves sigles en anglès) és un mètode computacional d'optimització basat en les idees de l'evolució. Pertany a la classe general de la computació evolutiva o a la metodologia dels algorismes evolutius.
L'estratègia evolutiva treballa amb una població d'individus pertanyents al domini dels nombres reals, que evolucionen seguint processos de mutació i recombinació per assolir l'òptim de la funció objectiu.
Cada individu de la població és un possible òptim de la funció objectiu. La representació de cada individu de la població consta de dos tipus de variables: les variables objecte i les variables estratègiques. Les variables objecte són els possibles valors que fan que la funció objectiu assoleixi l'òptim global i les variables estratègiques són els paràmetres mitjançant els quals es regeix el procés evolutiu; en altres paraules, les variables estratègiques indiquen de quina manera les variables objecte són afectades per la mutació.
En una analogia més precisa, en les estratègies evolutives el genotip és el conjunt format per les variables objecte i les variables estratègiques. El fenotip, en canvi, són les variables objecte, car a mesura que varien, el rendiment de l'individu millora o empitjora.

## Bibliografia

* Ingo Rechenberg (1971): Evolutionsstrategie – Optimierung technischer Systeme nach Prinzipien der biologischen Evolution (PhD thesis). Reprinted by Fromman-Holzboog (1973).
* H.-G. Beyer and H.-P. Schwefel. Evolution Strategies: A Comprehensive Introduction. Journal Natural Computing, 1(1):3–52, 2002.
* Ingo Rechenberg: Evolutionsstrategie '94. Stuttgart: Frommann-Holzboog 1994.

## Referències

* Article sobre les estratègies evolutives a Scholarpedia (anglès)
# Demíkhovo

Demíkhovo (en rus: Демихово) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 5 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Club Patín Alcorcón

El Club Patín Alcorcón és un club d'hoquei sobre patins de la ciutat d'Alcorcón, a la Comunitat de Madrid. Va ser fundat l'any 1982. Disposa de secció masculina i femenina, essent aquesta última la que ha donat més renom i títols al club. La secció masculina competeix a la OK Lliga Bronze Sud, mentre que la femenina a la OK Lliga Plata. També disposa de secció de patinatge artístic. Sota la denominació Club Patín Alcorcón Cat's Best va ser subcampió de la primera edició de Lliga espanyola d'hoquei sobre patins femenina que guanyaria finalment el Biesca Gijón HC la temporada 2008-09, essent també subcampiones de Copa de la Reina. L'equip tornaria a ser finalista de Copa l'any 2013, caient aquest cop enfront el Biesca Gijón HC. La temporada 2017-18 tornarien a quedar subcampiones de Lliga. A nivell internacional, l'any 2010 perd la final de la Lliga europea d'hoquei sobre patins femenina enfront al Biesca Gijón HC, tot i que uns anys més tard aconseguiria alçar aquest títol, seria l'any 2014 enfront el CS Noisy le Grand en una final disputada a Coutras.

## Palmarès

* 1 Lliga europea femenina: 2014

## Referències

* ↑ «RFEP - Hockey Patines». [Consulta: 12 abril 2022].
* ↑ «El Biesca Gijón conquista el título de liga» (en castellà). [Consulta: 12 abril 2022].
* ↑ «El Vilanova L'Ull Blau se proclama campeón de la Copa de la Reina» (en castellà). [Consulta: 12 abril 2022].
* ↑ «Telecable Hockey Club » El BIESCA conquista su segunda Copa de la Reina.» (en castellà). [Consulta: 12 abril 2022].
* ↑ «El Biesca Gijón se proclama Campeón de Europa» (en castellà), 02-05-2010. [Consulta: 12 abril 2022].
* ↑ Telemadrid. «El Club Patín Alcorcón se proclama campeón de Europa en hockey sobre patines» (en castellà), 17-03-2014. [Consulta: 12 abril 2022].

## Enllaços externs

* Club Patín Alcorcón - Lloc web oficial
# Convenció de Viena

«Convenció de Viena» té aquests significats:
* Convenció de Viena sobre relacions diplomàtiques, tractat internacional obert a la signatura el 1961
* Convenció de Viena sobre relacions consulars, tractat internacional obert a la signatura el 1963
* Convenció de Viena sobre Circulació per Carretera, tractat internacional obert a la signatura el 1968
* Convenció de Viena sobre el Dret dels Tractats, tractat internacional obert a la signatura el 1969
* Convenció de Viena sobre successió d'Estats en matèria de Tractats, tractat internacional obert a la signatura el 1978
# Hershey

«Hershey» té aquests significats:
* Geografia:
** Hershey (Califòrnia)
** Hershey (Nebraska)
** Hershey (Pennsilvània)
* Companyies:
** The Hershey Company
* Persones:
** Alfred Hershey, guanyador nord-americà del Premi Nobel
** Barbara Hershey, actriu nord-americana
# Sohüta

Sohüta (en francès i oficialment Chéraute) és un municipi d'Iparralde al territori de Zuberoa, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània). Limita amb les comunes de Berrogaine-Lahüntze i Mitikile-Larrori-Mendibile al nord, Bildoze-Onizepea al nord-oest, Ospitalepea a l'est, Maule-Lextarre al sud-oest, i Barkoxe i Arrokiaga al sud. Sohüta fou la vila natal de l'escriptor i clergue Joan Tartas.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 257 | 1 280 | 1 330 | 1 494 | 1 527 | 1 550 | 1 520 | 1 507 | 1 530 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 226 | 1 212 | 1 250 | 1 168 | 1 166 | 1 179 | 1 103 | 1 125 | 1 116 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 100 | 1 120 | 1 059 | 1 012 | 991 | 979 | 998 | 1 008 | 987 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1 054 | 1 047 | 1 191 | 1 173 | 1 193 | 1 104 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Personalitats de la vila

* Jon Mirande, escriptor en basc. La seva mare va néixer al poble.
# Computació afectiva

La computació afectiva és una branca de l'estudi i desenvolupament de la intel·ligència artificial que fa referència al disseny de sistemes i dispositius que poden reconèixer, interpretar i processar emocions humanes. En paraules de Rosalind Picard: «si volem que els ordinadors siguin realment intel·ligents i que interaccionin de manera natural amb nosaltres, els hem d'atorgar la capacitat de reconèixer, entendre i fins tenir i expressar emocions».
La tendència de la interacció afectiva és emular -fins a cert punt- la interacció persona-persona, en la qual -de forma multimodal- es combina tant el llenguatge corporal (gestos, expressivitat, postura, distància, etc.) com el llenguatge verbal (paraules). Aquests sistemes "afectius" han de ser capaços de capturar i reconèixer els estats emocionals del usuari a través de mesures sobre expressions facials, la veu, el cos, o quelcom altre reflex del procés emocional que s'estigui duent a terme. Seguidament processar aquesta informació classificant-la, gestionant-la i aprenent mitjançant algoritmes que s'encarregun de recollir i comparar gran cantitat de casos, i que tienen en compte els estats emocionals del usuari i en el seu cas del ordenador. Per acabar, generar las respostes i emocions corresponents, que poden expressar-se a través de diferentes canals: colors, sons, robots, o personatges virtuals dotats d'expressions facials, gestos, veu, etc.

## Objectiu

L'objectiu principal de la computació afectiva és reconèixer els estats emocionals dels usuaris per actuar en conseqüència i provocar i expressar emocions de forma dinàmica en funció de la resposta de l'usuari per millorar la comunicació persona-ordinador. Per complir amb aquest objectiu és necessari considerar les interfícies intel·ligents. Segons Benyon un sistema adaptatiu és "aquell que, basat en el coneixement, altera automàticament aspectes de la funcionalitat i la interacció per aconseguir acomodar les diferents preferències i requeriments dels diferents usuaris".
S'ha apreciat que les característiques que s'associen a les relacions interpersonals sobre afectes, emocions, estats d'ànim, etc també apareixen en la comunicació amb els ordinadors.

## Referències

* ↑ Rosalind W. Picard. “Affective Computing” (2000)
* ↑ Baldasarri, Dra. Sandra «[http://sedici.unlp.edu.ar/bitstream/handle/10915/53441/Documento_completo__.pdf-PDFA.pdf?sequence=1&isAllowed=y Computación Afectiva: tecnología y emociones para mejorar la experiencia de usuario]». Revista Institucional de la Facultad de Informática UNLP.
* ↑ BEN94. David Benyon. “Accommodating Individual Differences through an Adaptive User Interface”. Presentada per Alison Nichols, 21 octubre 1994
* ↑ S. V Tetzchner & H. Martinsen ‘Introducción a la enseñanza de signos y al uso de ayudas técnicas para la comunicación' (Adaptado por C.Basil). Visor, Madrid (1993)
* ↑ R. W. Picard. “Afective Computing” MIT Press. (1997)

## Enllaços externs

* Mit Media Lab: Affective Computing Group