OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Pont-Scorff

El cantó de Pont-Scorff (bretó Kanton Pont-Skorf) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ar Mor-Bihan a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 6 comunes :
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Caudan | Kaodan | 6.744 | 42,63 | 56850 | 56036 |
| Cléguer | Kleger | 3.061 | 32,15 | 56620 | 56040 |
| Gestel | Yestael | 2.227 | 6,25 | 56830 | 56063 |
| Guidel | Gwidel | 9.156 | 52,29 | 56520 | 56078 |
| Pont-Scorff | Pont-Skorf | 2.623 | 23,50 | 56620 | 56179 |
| Quéven | Kewenn | 8.314 | 23,93 | 56530 | 56185 |
| Kanton | Pont-Skorf | 32.125 | 180,75 | - | 5627 |

## Evolució demogràfica

| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 13.163 | 13.034 | 17.894 | 25.495 | 30.557 | 32.125 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Pierrik Névannen | UMP | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Mas Coll de Comadons

El Mas Coll de Comadons és una obra de Gaià (Bages) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici Civil. Masia orientada al nord. Tipus II de la classificació de J. Danés. Edifici de tres plantes, essent la primera destinada a bestiar. L'ampliació de 1888 li dona un caire asimètric. Material de construcció=pedra.

## Història

La casa fou construïda a principis del segle xix; segons consta en una inscripció, fou ampliada el 1888.

## Referències

* 1 2 «Mas Coll de Comadons». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].
# Mas Collell

El Mas Bofill o Mas Collell és una masia de Palamós (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. En l'actualitat el mas compleix la funció per la que fou construït i podem veure que les terres de la rodalia s'estan explotant. L'estat de conservació de l'edifici és molt bo i no ha sofert reformes importants.
L'edifici té tres plantes i està cobert amb teulada a dues vessants. La planta es divideix en tres crugies i la del centre està coberta amb volta de canó d'arestes. Al primer pis hi ha la gran sala oberta a l'exterior per un balcó. Les finestres estan emmarcades amb pedra de granit ben escairada. Al costat esquerre s'obre una petita galeria de tres i barana de ferro. El parament està arrebossat i a la façana es conserva un rellotge de sol. La llinda de la porta principal té gravada la data de 1762. Sembla que el pati és posterior, ja que al portal s'hi pot llegir: "Sebastià Basja nei en 1848".

## Referències

* 1 2 «Mas de Bofill». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Temporada 1953-1954 del RCD Espanyol

Dades de la Temporada 1953-1954 del RCD Espanyol.

## Fets Destacats

* 25 d'octubre de 1953: Lliga: Espanyol 4 - Reial Valladolid 1
* 29 de novembre de 1953: Lliga: Espanyol 4 - Celta de Vigo 0
* 6 de gener de 1954: Amistós: Espanyol 2 - Cruzeiro de Porto Alegre 4
* 14 de gener de 1954: Amistós: Espanyol 1 - Cruzeiro de Porto Alegre 2
* 28 de febrer de 1954: Lliga: Espanyol 4 - Real Oviedo 0
* 18 d'abril de 1954: Lliga: FC Barcelona 1 - Espanyol 4, amb gols de Faura, Cruellas, Marcet i Mauri.
* 25 d'abril de 1954: Lliga: Espanyol 2 - Reial Madrid 1
* 23 de maig de 1954: Copa: Espanyol 6 - Sevilla FC 2

## Resultats i Classificació

* Lliga d'Espanya: Quarta posició amb 34 punts (30 partits, 14 victòries, 6 empats, 10 derrotes, 50 gols a favor i 36 en contra).
* Copa d'Espanya: Quarts de final. Eliminà l'Atlètic de Madrid però fou vençut pel Sevilla FC a quarts de final en el partit de desempat.

## Plantilla

| P | Jugador | Lliga | Lliga | Copa d'Espanya | Copa d'Espanya |
| P | Jugador | PJ | G | PJ | G |
| POR | Marcel Domingo | 18 | -22 | - | - |
| POR | Miquel Soler | 13 | -14 | 2 | -2 |
| POR | Josep Trias | - | - | 3 | -8 |
| DEF | Josep Parra | 28 | - | 5 | - |
| DEF | Antoni Argilés | 28 | 2 | 5 | - |
| DEF | Cata | 24 | - | 5 | - |
| DEF | Agustí Faura | 20 | 1 | 5 | - |
| DEF | Salvador Gimeno | 3 | - | - | - |
| DEF | Ricard Teruel | 2 | - | - | - |
| MIG | Juan Bolinches | 30 | 1 | 5 | - |
| MIG | José Luis Piquín | 26 | 1 | 5 | 2 |
| MIG | David Casamitjana | 11 | 1 | 2 | 1 |
| MIG | Andrés Prieto | 6 | - | - | - |
| MIG | Josep Artigas | 5 | - | - | - |
| MIG | Emili Gàmiz | 4 | - | - | - |
| MIG | Joaquim Tejedor | 1 | 1 | - | - |
| MIG | Mariano Veloy | - | - | - | - |
| DAV | Francesc Xavier Marcet | 27 | 10 | 5 | 1 |
| DAV | Jaime Ramírez | 25 | 8 | - | - |
| DAV | Antoni Cruellas | 24 | 12 | 5 | 2 |
| DAV | Julià Arcas | 17 | 7 | 5 | 2 |
| DAV | Josep Mauri | 11 | 6 | 1 | 1 |
| DAV | Paseiro | 6 | - | 2 | 2 |
| DAV | Quico Pérez | 2 | - | - | - |
| DAV | Josep Davi | - | - | - | - |

## Referències

* ↑ «Espanyol 1953-54». bdfutbol. [Consulta: 29 març 2012].
* ↑ «Plantilles històriques». LFP. [Consulta: 20 desembre 2012].
* ↑ «Temporada 1953-54». periquito.cat. [Consulta: 29 gener 2020].
* ↑ «En Sarriá». Mundo Deportivo, 26-10-1953.
* ↑ «En Sarriá». Mundo Deportivo, 30-11-1953.
* ↑ «En Sarriá». Mundo Deportivo, 07-01-1954.
* ↑ «En Sarriá». Mundo Deportivo, 15-01-1954.
* ↑ «En Sarriá». Mundo Deportivo, 01-03-1954.
* ↑ «En Las Corts». Mundo Deportivo, 19-04-1954.
* ↑ «En Sarriá». Mundo Deportivo, 26-04-1954.
* ↑ «En Sarriá». Mundo Deportivo, 24-05-1954.
* ↑ «El Español en condiciones». Mundo Deportivo, 20-12-1953. [Consulta: 14 febrer 2015].
# Portada/article març 4
## Pompeia

Pompeia (en llatí Pompeii) és una ciutat de l'antiga Roma, a la Campània, que va ser destruïda per l'erupció del Vesuvi l'any 79; el seu recinte arqueològic (juntament amb el d'Herculà i Oplontis) fou declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el 1997, ja que totes tres ciutats «constitueixen un testimoni complet i vivent de la societat i de la vida quotidiana en un moment precís del passat, i no tenen equivalent enlloc del món». Les ruïnes de Pompeia reberen 2.571.725 visitants el 2007.
# Pau Prats

Pau Prats (Caldes de Montbui, ? - Banyoles, 7 de gener de 1705) fou un monjo de Montserrat, organista i dibuixant.
Va néixer a Caldes de Montbui i va estudiar música a l'escolania de monestir de Montserrat, on va destacar entre els deixebles. Va entrar a prendre l'hàbit de monjo en aquest cenobi el 14 d'octubre de 1680. Posteriorment va passar a ser membre conventual del monestir de Sant Feliu de Guíxols. Va gaudir molta fama com a organista i com a dibuixant, tant que es deia que era el millor que tenien els benedictins.
Segons Baltasar Saldoni va morir l'1 de gener, tanmateix, segons el llibres d'òbits guixolencs, va morir el 7 de gener de 1705 al monestir de Sant Esteve de Banyoles, on va ser enterrat.

## Referències

* ↑ Zaragoza Pascual, Ernest «Músicos benedictinos españoles (siglos XV-XX)». Analecta Sacra Tarraconensia, vol. 76, 2003, pàg. 38.
* 1 2 3 Saldoni, Baltasar. Diccionario biográfico-bibliográfico de efemérides de músicos españoles (en castellà). vol. 1. Madrid: A. Perez Dubrull, 1868, p. 21-23.
* 1 2 3 Zaragoza Pascual, Ernest. Recull de documents i articles d'història guixolenca. vol. 1. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2007, p. 20.
# Moscow Mills

Moscow Mills és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.742 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Moscow Mills tenia 1.742 habitants, 609 habitatges, i 453 famílies. La densitat de població era de 359,7 habitants per km².
Dels 609 habitatges en un 45,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,5% hi vivien parelles casades, en un 19% dones solteres, i en un 25,6% no eren unitats familiars. En el 18,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,4% tenia menys de 18 anys, un 11,1% entre 18 i 24, un 35,1% entre 25 i 44, un 14,4% de 45 a 60 i un 5,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.067 $ i la renda mediana per família de 42.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.264 $ mentre que les dones 21.667 $. La renda per capita de la població era de 14.555 $. Entorn del 5,3% de les famílies i el 8,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Moscow Mills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Moscow Mills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# World Atlas of Language Structures

El World Atlas of Language Structures és una base de dades de propietats estructurals (fonològiques, gramaticals, lèxiques) de les llengües reunides des de materials descriptius. Va ser publicat per primera vegada per Oxford University Press en format de llibre amb CD-ROM en 2005, i va ser llançat com a segona edició en internet l'abril de 2008. Se n'encarrega del seu manteniment l'Institut Max Planck d'Antropologia Evolutiva i la Biblioteca Digital Max Planck. Els editors són Martin Haspelmath, Matthew S. Dryer, David Gil i Bernard Comrie.
L'atlas proporciona informació sobre la ubicació, l'afiliació lingüística i trets tipològics bàsics característics d'un gran nombre de llengües del món. Interactua amb Google Maps. La informació de l'atles es publica sota una llicència Creative Commons.

## Referències

* 1 2 World Atlas of Language Structures Online

## Obra

* Haspelmath, Martin; Dryer, Matthew S.; Gil, David; Comrie, Bernard. Max Planck Digital Library. The World Atlas of Language Structures Online (en anglès), 2011. ISBN 978-3-9813099-1-1.

## Vegeu també

* Intercontinental Dictionary Series

## Enllaços externs

* Download WALS Interactive Reference Tool
# Cantó de Pont-Sainte-Maxence

El cantó de Pont-Sainte-Maxence és una divisió administrativa francesa del departament de l'Oise i del districte de Senlis. El cap cantonal és Pont-Sainte-Maxence i agrupa 13 municipis.

## Municipis

| Municipi | Població* | Codi postal | Codi INSEE |
| Beaurepaire | 67 | 60700 | 60056 |
| Brasseuse | 136 | 60810 | 60100 |
| Fleurines | 1 764 | 60700 | 60238 |
| Pontpoint | 2 794 | 60700 | 60508 |
| Pont-Sainte-Maxence | 12 445 | 60700 | 60509 |
| Raray | 144 | 60810 | 60525 |
| Rhuis | 84 | 60410 | 60536 |
| Roberval | 351 | 60410 | 60541 |
| Rully | 732 | 60810 | 60560 |
| Saint-Vaast-de-Longmont | 539 | 60410 | 60600 |
| Verberie | 3 283 | 60410 | 60667 |
| Verneuil-en-Halatte | 4 037 | 60550 | 60670 |
| Villeneuve-sur-Verberie | 624 | 60410 | 60680 |
* Dades del 1999

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | M. Firmin | RPF després dvd |
| 1955-1961 | Fernand Girod | dvd |
| 1961-19XX | M. Firmin | UNR després dvd |
| 19XX-1985 | Gérard Palteau | PS |
| 1985-2011 | Jean-Claude Hrmo | RPR després UMP |
| 2011-… | Michel Delmas | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Vegeu també

* Cantons de l'Oise
# Pau Pi

Pau Pi fou un personatge radiofònic infantil creat pel locutor Enric Casademont i Aymerich qui després d'acabar la guerra civil espanyola va treballar a Ràdio Girona. Es tractava d'un vailet entremaliat però educat que parlava amb moltíssima gràcia i veu d'angelet del seu pare, de la seva mare, del seu germanet Sendo, de la seva germana Montserrat i del xicot d'aquesta, el Pitu, oferint una visió entendridora d'alguns aspectes de la vida dels adults.
El 2 d'octubre de 1950 es va estrenar a Ràdio Barcelona, on es va fer cèlebre al costat de la locutora Pilar Montero. Hom pretenia recuperar la popularitat que havia tingut el Míliu de Toreski. El seu èxit va fer que en una sola emissió del programa es poguessin recollir més d'un milió de pessetes el 1957. Li fou atorgat un dels Premis Ondas 1955. Quan Enric Casademont va marxar a Radio España de Barcelona l'emissora es va quedar amb els drets del personatge, que fou interpretat pel ventríloc Miguel Ángel Cos Boada fins al 1968.
El 1954 el mestre Arcadi Margarit i Casadevall li va dedicar la sardana El patufet Pau Pi.

## Referències

* ↑ Tres fabulosos nens de la ràdio al bloc d'Emili Casademont i Comas
* ↑ Radio Barcelona estrena las aventuras de Pau-Pi, guia de la ràdio
* ↑ Història de Ràdio Barcelona al web de la cadena Ser
* ↑ Concesión de los premios nacionales de la radio, La Vanguardia, 6 de novembre de 1955
* ↑ El Patufet Pau Pi Arxivat 2019-05-11 a Wayback Machine. al portal sardanista
* ↑ El Patufet Pau Pi a discogs

## Enllaços externs

* Almanacs radiofònics de Pau Pi a la tebeosfera
* Muñecos de ventriloquía en la radio: Toreski, Miliu, Maginet y Pau Pi, per Natividad Carreras, Universitat de Sevilla, pàgines 57-58
# Pere Agustí

Pere Agustí és el nom dels següents personatges:
* Pere Agustí i Albanell (Burgos?, 22 de febrer del 1512 - Osca, 26 de febrer del 1572), bisbe d'Elna i d'Osca
* Pere Agustí i Molière (Torroella de Montgrí, 18 de febrer de 1903 - Brisbane (Queensland) Austràlia, 1995), activista català
* Pere Agustí Morlà (València, ca. 1570 - post 1626), jurista i bibliògraf valencià
# Pere Adrover Font

Pere Adrover Font el Iaio (Palma, Mallorca, 1911 – Camp de la Bota, 14 de març de 1952) fou un militant anarcosindicalista i guerriller maquis antifranquista mallorquí.
Establert de jovenet a Barcelona, treballà com a vidrier i a començaments de 1936 era secretari de la Federació Ibèrica de Joventuts Llibertàries al Masnou. Quan es produí el cop d'estat del 18 de juliol de 1936 s'enrolà a la columna los Aguiluchos de la FAI.
En acabar la Guerra civil espanyola passà a França. Quan les tropes del Tercer Reich ocuparen França, fou requerit pels alemanys per treballar per en l'organització Todt. Col·laborà amb la Resistència francesa i fou detingut pels nazis, que l'enviaren al camp de concentració de Mauthausen.
Quan tornà del camp es va integrar en el Moviment Llibertari de Resistència, i des del 1947 participà en diverses accions armades a l'interior de Catalunya i es relacionà amb el grup los maños de Wenceslao Jiménez Orive. Una de les més sonades fou l'execució del confident Eliseu Melis Díaz el 12 de juliol de 1947, i entre 1947 i 1949 participà en diverses accions juntament amb Josep Lluís i Facerias i Celedonio García.
El 17 de juliol de 1947 atracà el Banc de Bilbao del carrer Mallorca de Barcelona, i se n'emportà 172.000 pessetes. El 15 de maig de 1949 va posar una bomba al consolat de Bolívia amb Facerias, sense víctimes. I el 3 de juny de 1949 posa una bomba a la catedral de Barcelona, poques hores abans d'arribar el dictador Francisco Franco, que era el veritable objectiu.
Després de diverses accions agosarades, fou capturat en una emboscada el 5 de novembre de 1949 amb Domènec Ibars Joanies, José Pérez Pedrero i Arquímedes Serrano Ovejas, que va ser assassinat enmig del carrer. El 6 de febrer de 1952 va ser jutjat en un consell de guerra a Barcelona amb 30 companys més i condemnat a mort.
Va ser afusellat el 14 de març de 1952 al camp de la Bota juntament amb Jordi Pons Argilés, José Pérez Pedrero Tragapanes, Ginés Urrea Piña i Santiago Amir Gruañas El Sheriff.

## Referències

* ↑ Cronologia de la Clandestinitat Llibertària Arxivat 2012-06-27 a Wayback Machine. per l'Ateneu Enciclopèdic Popular

## Enllaços externs

* Pere Adrover Font en estelnegre.org
* Pere Adrover Font en losdelasierra.info
# Pere Agustí Morlà

Pere Agustí Morlà (València, c. 1570 - 1626 (>1626)) fou un jurisconsult valencià.
Estudià a València les primeres lletres, filosofia i jurisprudència, i anà a ampliar estudis a Salamanca i a Alcalá. Després de graduar-se de doctor en ambdós drets, exercí d'advocat en els tribunals valencians, fins que fou nomenat oïdor civil de la Reial Audiència de València. Va ser adobat a cavaller el 1622. El 1626 obtingué de les Corts de Montsó la legitimació del seu fill natural, Pere Jacint Morlà, que així va poder ser ordenat prevere. El seu nebot Jeroni Agustí Morlà i el seu net Maties Morlà foren canonges de la catedral de València i catedràtics de la seua universitat.
Abans dels trenta anys ja feu imprimir la primera part de la gran obra que tenia projectada en cinc: la primera i la segona sobre el dret cesari, la tercera i la quarta sobre el canònic o pontifici, i la cinquena sobre les penes imposades per l'un i l'altre dret i per les lleis de Castella i de València. Les quatre parts restants no les arribà a imprimir, i si les va confegir, com afirma en l'Epistola nuncupatoria, que encapçala el primer volum, s'han perdut totalment. En aquesta mateixa epístola fa una relació dels autors valencians més notables dels temps anteriors al seu, que constituí una notable font d'informació per a bibliògrafs posteriors com Rodríguez i Ximeno.

## Obres

* Emporium utriusque juris quæstionum in usu forensi admodum frequentium. Pars prima, València: Alvarum Franco & Didacum de la Torre, 1599.

## Referències

* ↑ Ximeno, 1747, p. 207.
* 1 2 Rodríguez, 1747, p. 370-371.
* ↑ Ferrando, 1995, p. 25.

## Bibliografia

* Ferrando, Antoni. «Introducció». A: Pere Jacint Morlà. Poesies i col·loquis. València: Edicions Alfons el Magnànim, 1995.
* Rodríguez, Josep. Biblioteca valentina. València: Josep Tomàs Lucas, 1747.
* Ximeno, Vicente. Escritores del reyno de Valencia, chromnológicamente ordenados desde el año 1238, de la christiana conquista de la misma ciudad, hasta el de 1747. Tom I. València: Joseph Estevan Dolz, 1747.
# Pere Adrover Baixeras

Pere Adrover Baixeras (Alcúdia, 20 de gener de 1946- 5 d'abril 2015) fou mestre d'escola, batle d'Alcúdia i Jutge de Pau.
Estudià magisteri a l'Escola Nacional de Magisteri de Palma i des de l'any 1965 és mestre i fou el primer batle democràtic d'Alcúdia per UCD (Unió de Centre Democràtic) durant l'època de la transició entre 1979-1983. Fou president de la Biblioteca de Ca'n Torró d'Alcúdia entre 1998 i 1999, i vicepresident de la Colonya Caixa de Pensions de Pollença. Fou nomenat jutge de pau a Alcúdia en 2009.
Va morir el primer diumenge de abril de l'any 2015 a Alcúdia.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 1. Palma: Promomallorca, p. 28. ISBN 84-8661702-2.
* 1 2 «El pleno de Inca incorpora las nuevas tecnologías» (en castellà). Diario de Mallorca, 24-12-2010. [Consulta: 26 desembre 2012].
* ↑ «Informe Anual 2005». Colonya Caixa de Pensions de Pollença, 2006. Arxivat de l'original el 2010-09-29. [Consulta: 26 desembre 2012].
* ↑ «Fallece el ex-alcalde Pedro Adrover Baixeras» (en castellà). diario de Mallorca, 06-04-2015. [Consulta: 24 maig 2022].

## Enllaços externs

* Arxivat 2009-12-15 a Wayback Machine. PDF
# Descomposició de Benders

La descomposició de Benders (anomenada en honor de Jacques F. Benders) és una tècnica en programació matemàtica que permet obtenir la solució de problemes de programació lineal que tenen una estructura de bloc especial. Aquesta estructura sovint ocorre en aplicacions tals com la programació estocàstica. A mesura que progressa cap a una solució, la descomposició de Benders afegeix només restriccions, per la qual cosa l'aproximació s'anomena de «generació de files»; contràriament, la descomposició de Dantzig-Wolfe utilitza «generació de columnes».
A mesura que progressa cap a una solució, la descomposició de Benders afegeix noves restriccions: és per això que aquest mètode és de «generació de files», en contrast amb la descomposició de Danzig-Wolfe, que utilitza la «generació de columnes».

## Bibliografia

* J. F. Benders, «Partitioning procedures for solving mixed-variables programming problems», Numer. Math. 4, 3 (Sept. 1962), pp. 238–252.
* Lasdon, Leon S. Optimization theory for large systems. Mineola, New York: Dover Publications, Inc., 2002, p. xiii+523.
# Detroit (Texas)

Detroit és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 776 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Detroit tenia 776 habitants, 315 habitatges, i 217 famílies. La densitat de població era de 189,6 habitants/km².
Dels 315 habitatges en un 33% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,6% hi vivien parelles casades, en un 16,2% dones solteres, i en un 31,1% no eren unitats familiars. En el 29,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.250 $ i la renda mediana per família de 31.136 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.750 $ mentre que les dones 17.250 $. La renda per capita de la població era de 14.331 $. Aproximadament el 20,8% de les famílies i el 24% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Detroit». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Detroit». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Bardem

Bardem és el nom dels següents personatges:
El cognom Bardem, d'origen català, es pot referir a les següents persones:
* Rafael Bardem i Solé, (1889-1972), actor català, pare de Pilar i Juan Antonio
* Conxita Bardem i Faust, (1918-2018), actriu catalana, neboda de Rafael
* Pilar Bardem Muñoz, (n. 1939), actriu, filla de Rafael i germana de Juan Antonio
* Juan Antonio Bardem Muñoz, (1922-2002), guionista i director cinematogràfic, fill de Rafael, i germà de Pilar
* Miguel Bardem Aguado, (n. 1964), guionista i director cinematogràfic, fill de Juan Antonio
* Javier Bardem, (n. 1969), actor, fill de Pilar Bardem
* Mónica Bardem, (n. 1964), actriu, filla de Pilar Bardem
* Carlos Bardem, (n. 1963), actor, fill de Pilar Bardem
# Barbus rubrostigma

Barbus rubrostigma és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba als rius costaners des del sud del Camerun fins a la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ «Barbus rubrostigma». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.