OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# I am a strange loop

I am a strange loop (Sóc un bucle estrany) és un llibre publicat el 2007 per Douglas Hofstadter, examinant en profunditat el concepte de bucle estrany desenvolupat originalment el 1979 al seu llibre Gödel, Escher, Bach.
| « | Al final, som autopercepció, una autoinvencio, tancada en miratges que són petits miracles de l'autoreferència. | » |
| — Douglas Hofstadter, I am a strange loop, p.363 |||
Hofstadter havia expressat la seva decepció amb la forma en Gödel, Escher, Bach, que va guanyar el Premi Pulitzer el 1980 de no ficció. En el prefaci de l'edició commemorativa del 20 aniversari de l'ora, Hofstadter lamenta que el llibre es percep com una barreja de coses interessants sense tema central. Ell declara:
    "GEB és un intent molt personal de dir com és que els éssers animats poden sortir de la matèria inanimada Què és un jo, i com pot un acte sortit de coses que és tan desinteressada com una pedra o un toll?"
Hofstadter tracta de posar remei a aquest problema en I am a strange loop, centrant-se i exposar en el missatge central de Gödel, Escher, Bach. Demostra com les propietats dels sistemes autoreferencials, van demostrar el més famós en el teoremes de la incompletud de Gödel, es pot utilitzar per descriure les propietats úniques de la ment.

## Referències

* ↑ Hofstadter, Douglas R. Gödel, Escher, Bach. Basic Books, 1999, p. P–2 (Twentieth-anniversary preface). ISBN 0-465-02656-7. (anglès)
* ↑ The Year of Mathemagical Thinking Arxivat 2012-07-17 a Wayback Machine. 15 de Març de 2007 (anglès)
* ↑ A New Journey into Hofstadter's Mind - Crítica del llibre per by George Johnson a Scientific American, Març 2007. (anglès)
* ↑ «Me, My Soul, and I». Wired, March 2007. [Consulta: 10 desembre 2007]. (anglès)
* ↑ Entrevista a l'autor per Greg Ross, American Scientist Online, 22 de Març de 2007. (anglès)
* ↑ The I's Have It - Crítica del llibre per John Derbyshire, The Wall Street Journal, 23 de Març de 2007 (anglès)
* ↑ The Mind Reader New York Times Magazine,1 d'Abril 2007. (anglès)
* ↑ Gardner, Martin «Do Loops Explain Consciousness? Review of I Am a Strange Loop» (pdf). Notices of the American Mathematical Society, 54, 7, August 2007, pàg. 853 [Consulta: 10 desembre 2007]. (anglès)
# Salon de la Sécession

El Salon de la Sécession fou una exhibició d'art avantguardista que tingué lloc a Luxemburg anualment entre 1927 i 1930. Era l'esdeveniment principal del moviment luxemburguès de secessió, fundat el 1926 per artistes com Claus Cito, Nico Klopp, Joseph Kutter i Auguste Trémont, que no estaven d'acord amb la idea acadèmica del Cercle artistique de Luxembourg i el seu suport de l'impressionisme. Amb la intenció d'atraure l'interès cap al fauvisme i l'expressionisme, havien estat insiparts per moviments secessionistes similars molt anteriors com els de Múnic (1892), Viena (1896) i Berlín (1897). El moviment luxemburguès tingué la seva fi el 1930 després de la reconciliació entre el moviment de secessió i el Cercle artistique.
La primera exhibició del Salon fou celebrada a l'ajuntament de Luxemburg el 1927. Els artistes participants foren Claus Cito, Nico Klopp, Joseph Kutter, Jemp Michels, Harry Rabinger, Jean Schaak, Jos Sünnen, Jean-Joseph Thiry i Auguste Trémont.

## Referències

* ↑ "Sezession, Luxemburger", Luxemburger Lexikon, Editions Guy Binsfeld, Luxembourg, 2006. (alemany)
* ↑ Perrine Pouget, Alice de Lestrange, Jean-Paul Labourdette, Dominique Auzias: "Luxembourg", Petit Futé, 2008, p. 250 (en francès)
* ↑ Georgette Bisdorff, "Claus Cito, der Bildhauer aus Bascharage", Ons stad No 60, 1999 (en alemany).
# Pontomedusa

Pontomedusa (en grec antic Ποντομέδουσα) va ser una de les cinquanta Nereides, filla de Nereu, un déu marí fill de Pontos, i de Doris, una nimfa filla d'Oceà i de Tetis. Tenia un únic germà, Nèrites.
En parla Apol·lodor a la seva llista de nereides. El seu nom significa «la reina del mar».

## Referències

* ↑ Apol·lodor. Βιβλιοθήκη, I, 2, 7
* ↑ «Nereides». Theoi greek mythology. [Consulta: 26 maig 2022].
# Enfilador

Un enfilador és un petit dispositiu auxiliar per facilitar l'enfilat del fil a través de l'ull d'una agulla de cosir, serveix de gran ajuda per passar el fil (poc rígid) pel petit forat de l'agulla sense que el fil es torci, ja que es fa passar per l'agulla un fi bucle d'acer, substitueix al procediment d'enfilar tradicional consistent en mullar la punta del fil per afinar i donar-li més rigidesa.

## Utilització

Simplement, es fa passar el bucle metàl·lic a través de l'ull de l'agulla de cosir, s'introdueix el fil pel bucle en forma de rombe i finalment es retira enfilador que en la seva carrera arrossega el fil a través de l'ull de l' agulla.

## Tipus d'enfiladors

Hi ha diferents sistemes, el més simple consisteix en una placa (Metàl·lica o de plàstic), que serveix de suport a un bucle de filferro doblegat en forma de rombe. De fet, avui dia encara segueix sent popular l'enfilador de disseny victorià (molt semblant als moderns), que consistia en una petita placa estañada que tenia estampada una imatge de perfil (en general una figura femenina) unida a un filferro d'acer en forma de rombe.

## Fabricació

Els enfiladors es fabriquen principalment de ferro o metall, per mitjà d'un procés de forjat (el filferro) i estampat (el suport), encara que avui dia hi ha suports de plàstic. Pel que respecta a la part del filferro, cal escalfar el metall roent i després es refreda ràpidament per donar-li tremp.

## Vegeu també

* Agulla de cosir
* Botó
* Costura
* Puntada (fil)
* Teler

## Referències

* ↑ enfilador a Optimot
* ↑ Popular Science (February 1952). ISSN 0161-7370. Page 146.
* 1 2 «Needle Threader», 27-12-2014. [Consulta: 21 juliol 2023].
* ↑ Eleanor Johnson. [http: //books.google.cat/books? id = HihW9KQv2XYC & pg = PA22 Thimbles and Thimble Cases]. Osprey Publishing, 1999, p. 22 -. ISBN 978-0-7478-0403-1.

## Bibliografia

* Wilfried Schierbaum: Bekleidungs-Lexikon . Fachverlag Schiele & Schön, Berlin 1993, ISBN 3-7949-0563-6, S. 272.
* Jutta Lammer: Lexikon der Handarbeiten . Otto Maier Verlag, Ravensburg 1983, ISBN 3-473-42363-7, S. 77.

## Enllaços externs

* Enfilar una agulla i fer els nusos distals (és convenient fer-ne uns quants, tant en l'ull de l'agulla, com en al final, per assegurar que la costura quedi ferma).
# Parnell (Missouri)

Parnell és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 197 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Parnell tenia 197 habitants, 93 habitatges, i 47 famílies. La densitat de població era de 262,3 habitants per km².
Dels 93 habitatges en un 25,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,5% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 48,4% no eren unitats familiars. En el 43% dels habitatges hi vivien persones soles el 26,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,3% tenia menys de 18 anys, un 14,2% entre 18 i 24, un 21,3% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 23,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.281 $ i la renda mediana per família de 33.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.250 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 13.467 $. Entorn del 2,2% de les famílies i el 13,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Parnell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Parnell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Joan Tugores i Ques

Joan Tugores i Ques (Palma, 1953) és un catedràtic de ciències econòmiques i rector de la Universitat de Barcelona (2001-2005).

## Biografia

Joan Tugores es llicencià en Dret (1975) i en Ciències Econòmiques (1975) per la Universitat de Barcelona, i es doctorà en Ciències Econòmiques (1980), també per la mateixa universitat.
Exercí de professor del Departament de Teoria econòmica des de 1977, esdevenint catedràtic d'Economia des de 1986. Ocupà els càrrecs de degà de la Facultat d'Econòmiques (1993-1998) i el de rector de la Universitat de Barcelona (2001-2005). És especialista en Economia Internacional i ha publicat diversos llibres i articles sobre aquest tema. Per altra banda, ha estat president del Comitè de Normativa i Ètica del Col·legi d'Economistes de Catalunya i publica regularment en mitjans de comunicació generals i especialitzats, com La Vanguardia i Expansión. L'any 2018 el Col·legi d'Economistes de Catalunya el va distingir col·legiat de mèrit.

## Publicacions

* Tugores Ques, Juan. Cambio 1: economía : bachillerato, primer curso, humanidades y ciencias sociales. Barcelona: Vicens Vives, 2005. ISBN 8431664606. Disponible a: Catàleg de les biblioteques de la UB.
* Tugores Ques, Juan. Canvi : economia : batxillerat. Barcelona: Vicens Vives, 2005. ISBN 8431680202. Disponible a: Catàleg de les biblioteques de la UB.
* Tugores Ques, Juan. Competitivitat i cohesió social en un món global. Barcelona: Caixa Catalunya, 2006. Estudis Caixa Catalunya, 003. Disponible a: Estudis Catalunya Caixa.
* Tugores Ques, Juan. Crisi. Madrid: LID, 2009. Acción empresarial. Biblioteca d'innovació, universitats i empresa. ISBN 9788483561423. Disponible a: Catàleg de les biblioteques de la UB.
* Tugores Ques, Juan. Crisis: lecciones aprendidas... o no. Barcelona: Fundación Privada de Centros de Estudios Internacionales, 2010. Tribuna Internacional, 9. ISBN 9788497687836. Disponible a: Catàleg de les biblioteques de la UB.
* Tugores Ques, Juan. Economia. Barcelona: Vicens Vives, 2009. ISBN 9788431689353. Disponible a: Catàleg de les biblioteques de la UB.
* Tugores Ques, Juan. Economía: humanidades y ciencias sociales. Barcelona: Vicens Vives, 2008. ISBN 9788431689230. Disponible a: Catàleg de les biblioteques de la UB.

## Referències

* ↑ Registre d'autoritat de Juan Tugores. CRAI. Universitat de Barcelona Arxivat 2014-10-19 a Wayback Machine. (Consulta: 02/10/2014)
* ↑ Juan Tugores, profesores UB. (Consulta: 02/10/2014)

## Enllaços externs

* Registre d'autoritat de Juan Tugores i Ques.CRAI.Universitat de Barcelona Arxivat 2014-10-19 a Wayback Machine.
* Articles d'opinió de Joan Tugores i Ques Arxivat 2014-11-05 a Wayback Machine.. Caffe Reggio.
# Resolució 560 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 560 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 12 de març de 1985, després de recordar les resolucions 473 (1980), 554 (1984) i 556 (1984), el Consell va condemnar la contínua repressió de les activitats antiapartheid a Sud-àfrica, i va assenyalar que la repressió soscavava la possibilitat d'una solució pacífica.
El Consell també va expressar la seva profunda preocupació davant càrrecs d'alta traïció als dirigents del Front Democràtic Unit i altres organitzacions contra l'apartheid i les mudances forçoses de Crossroads, Ciutat del Cap, i les matances de manifestants. També va assenyalar la desnacionalització i despossessió de més de 3,5 milions d'indígenes africans i conflictes derivats de la política de bantustans.
La resolució va instar el "règim de Pretòria" a alliberar a tots els presos polítics, inclòs Nelson Mandela, va instar la retirada dels càrrecs de traïció i va encomiar la "resistència unitària massiva" del poble de Sud-àfrica.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 501 a la 600 (1982 - 1987)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Luelmo

Luelmo és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita amb Moralina al nord i Moral de Sayago, Fresnadillo, Bermillo de Sayago, i Gamones.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 298 | 280 | 239 | 228 |
# Piève

Piève (en cors A Pieve) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 85 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 42 | 61 | 61 | 61 | 75 | 85 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Jacques Linale | | |
# Hatta (zamindari)

Hatta fou un estat tributari protegit del tipus zamindari a l'Índia central, part del districte de Balaghat a les Províncies Centrals (modernament Madhya Pradesh). la capital fou la vila d'Hatta localitzada en un lloc amb abundants mangos a uns 14 km a l'est del riu Waiganga amb una població el 1881 de 2.466 habitants.
La residència del zamindar estava rodejada per l'antiga fortalesa gond. El zamindari que governava a la segona meitat del segle XIX va fer molt pel poble obrint una escola i un dispensari i arranjant els camins. A la rodalia de la vila hi ha un baoli (un llac artificial enfonsat escalonat) construït per un anterior zamindar.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Joan Baptista Figuerola Claveria

Joan Baptista Figuerola Claveria (Reus, 25 de novembre de 1785 - Puebla (Mèxic), 14 de juliol de 1850) va ser un missioner paül català.
Fill de pares pagesos, ingressà al seminari i va destacar a Tarragona en la lluita contra els francesos l'any 1809. Doctorat en teologia, ingressà a la Congregació de la Missió el 1816, i el 1818 era a la comunitat paüla de Sot de Xera on va fer els vots definitius. Traslladat a Barcelona, gestionà per a la comunitat la venda de la casa que aquesta tenia a la ciutat comtal i inicià la construcció d'una nova seu. El 1829 va ser a València, amb el càrrec de diputat de l'orde a l'assemblea provincial. El 1835 era procurador de la comunitat de Barcelona i va dirigir la defensa de la casa davant dels fets revolucionaris en el context de la Primera Guerra Carlina i la Desamortització de Mendizábal que propicià la Crema de convents de 1835 a Espanya. Aconseguí retirar la comunitat a Montjuïc. A conseqüència dels fets, pel mes d'agost d'aquell any demanà a l'Ajuntament de Barcelona la restitució dels béns confiscats, cosa que sembla que no aconseguí. Al cap d'un any va marxar a Itàlia i va ser professor a la casa de Sarzana. Marxà als Estats Units també com a professor i després a Mèxic, com a superior de la casa de Puebla, des de finals del 1846 fins a la seva mort el 1850.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 264.

## Enllaços externs

* Juan Bautista Figuerola. Somos Vicencianos [Consulta 4 de maig de 2021]
# Mosetens

Els mosetens són un grup ètnic amerindi de l'Amazònia boliviana establert als departaments del La Paz, Cochabamba i Beni. La seva llengua, el mosetén pertany a la família Moseten, que és lingüísticament aïllada.

## Història

Foren agrupats dins de la missió franciscana de Muchanes el 1804. Des de finals de s. XIX fins a principis del s. XX s’ocupaven de l'explotació de l’arbre calissaia (Cinchona officinalis). Des de la dècada de 1950, abandonaren els seus territoris sota la pressió demogràfica dels colons d'origen andí.
Avui dia es localitzen principalment a les províncies de Ballivián a Beni, a la província d'Ayopaya a Cochabamba i les províncies de Sud Yungas, Caranavi, Larecaja i Inquisivi al departament de La Paz.
Practiquen agricultura de subsistència, caça, pesca i recol·lecció. Recentment han desenvolupat activitats artesanals amb fibres vegetals, a més, han iniciat l'explotació forestal.
A causa de la important presència de colons al seu territori, els mosetén temen que aquests s’apropiïn de les seves terres mitjançant unions amb les seves dones. Per tant, practiquen una endogàmia estricta. Tenen una organització comuna, l' Organización del Pueblo Indígena Mosetén (OPIM).
Mitjançant això, van obtenir un títol de propietat en un territori de 96.808 ha que comparteixen amb algunes famílies de mojeños.

## Referències

* ↑ «Censo de Población y Vivienda 2012 Bolivia Características de la Población» p. 32. Arxivat de l'original el 2021-08-01. [Consulta: 14 agost 2021].
* 1 2 3 4 5 6 UNIR. Las identidades en las grandes regiones de Bolivia, p. 24.

## Bibliografia

* (castellà) Alvaro Díez Astete, « Los Mosetenes », in Compendio de etnias indígenas y ecoregiones : Amazonía, Oriente y Chaco, Centro de Servicios Agropecuarios y Socio-Comunitarios (CESA), Plural editores, La Paz, 2011, p. 327-334 ISBN 978-99954-1-383-5
# Secretaria General del Congrés dels Diputats

La Secretaria General del Congrés dels Diputats és un òrgan del Congrés dels Diputats que es dedica a l'assistència, l'ajuda i l'assessorament jurídic, tècnic i l'administratiu dels altres òrgans de la cambra.
La seua estructura segueix els principis constitucionals d'eficència, jerarquia, descentralització, desconcentració i coordinació. S'estructura en:

## Secretari General

El secretari general és el Lletrat Major nomenat per la Mesa entre els Lletrats de les Corts Generals que dirigeix tots els serveis administratius de la cambra i té la direcció superior de les funcions d'assistència, suport i assessorament jurídic, tècnic i administratiu dels òrgans del Congrés, que realitza baix l'autoritat de la Mesa i el President. La dotació de seguretat del Congrés depèn administrativament d'ell.
Depenen d'aquest:
* Direcció de Relacions Parlamentàries i Protocol: es dedica a l'organització, preparació i gestió de les relacions parlamentàries i el Protocol del Congrés i les Corts Generals.
* Assessoria Jurídica: Té nivell de departament. Assessora en les matèries que li competeixen al Secretari General (qüetions de personal i govern interior i representació i defensa del Congrés quan procedeix).
* Departament de Premsa: assisteix i assessora la Mesa "en matèria de premsa i l'atenció de les relacions amb els mitjans de comunicació".

## Secretaria General Adjunta

Els secretaris generals adjunts substitueixen al secretari general quan el lloc està vacant o està absent o malalt.

### Secretari General Adjunt per a Assumptes Parlamentaris

S'encarrega de la direcció i coordinació dels serveis administratius de les Direccions d'Assitència Tècnico parlamentària, de Comissions i Estudis i Documentació més els serveis que el secretari general li assigne.
D'aquesta secretari depèn el Departament de Publicacions Oficials, integrat per l'Àrea de Procés Documental i l'Àrea de Gestió Tècnica de les Publicacions oficials.

### Secretari General Adjunt per a Assumptes Administratius

S'encarrega de la direcció i coordinació dels serveis administratius de les Direccions d'Assumptes Econòmics i de Govern Interior i Informàtica més els assignats pel Secretari General.

## Referències

* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 77. ISBN 84-930048-0-4.
* 1 2 3 4 5 6 7 Pérez de Lama, 1998, p. 81.
# Piérnigas

Piérnigas és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de La Bureba.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 42 | 48 | 43 | 38 |
# Hatta (Emirats Àrabs Units)

Hatta és una vila dels Emirats Àrabs Units que es troba a l'emirat de Dubai. Es troba a la frontera amb el sultanat d'Oman, a les muntanyes Al Hajar, uns 130 km a l'est de la ciutat de Dubaï.
L'antiga vila de Hatta inclou dues torres militars del segle xviii i la mesquita Juma (construïda el 1780), l'edifici més antic de Hatta. Es una destinació habitual de les famílies de Dubai que volen escapar de la calor i humitat de la costa.
La Dubai Electricity and Water Authority (DEWA) planeja una central hidroelèctrica reversible de 250 MW a Hatta el desembre de 2016.

## Referències

* ↑ «Dubai to build Persian Gulf’s first hydroelectric plant, 880 million gallon ‘battery’». Electrek, 23-12-2016. [Consulta: 24 desembre 2016].
# Parnelli

Parnelli va ser un constructor de cotxes de Fórmula 1 amb seu als Estats Units.
Va participar en un total de 16 grans premis, utilitzant 16 cotxes i aconseguint un total de 6 punts en el campionat del món.
L'equip era propietat del pilot americà Parnelli Jones i del seu soci de negocis Velco Miletich.
Parnelli contractà els serveis de l'antic dissenyador de Lotus, Maurice Philippe i com a pilot tenia a Mario Andretti fet que va aixecar moltes expectatives al voltant del seu debut a la F1.
El cotxe tenia una semblança amb el Lotus 72. que havia estat dissenyat per Philippe. Va començar a disputar les curses de Nord-àmerica del final de 1974 i va anar desenvolupant-se gradualment per la temporada de 1975 encara que la marxa de Firestone va deixar l'equip sense una de les seves principals ajudes. Després d'això, Parnelli Jones va voler tornar a competir a les curses dels EUA i a la temporada 1976 només van prendre part de manera simbòlica a les dues primers curses de la temporada.
Mario Andretti va tornar a Lotus per continuar disputant el campionat del món de la F1.

## Resultats a la Fórmula 1

(Nota: Els Grans Premis en negreta volen dir que l'equip va sumar punts.)
| Any | Pilot | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 |
| 1974 | M.Andretti | ARG | BRA | SUD | ESP | BEL | MON | SUE | HOL | FRA | GBR | ALE | AUT | ITA | CAN | USA | |
| 1975 | M.Andretti | ARG | BRA | SUD | ESP | MON | BEL | SUE | HOL | FRA | GBR | ALE | AUT | ITA | USA | | |
| 1976 | M.Andretti | BRA | SUD | O.USA | ESP | BEL | MON | SUE | FRA | GBR | DEU | AUT | ALE | ITA | CAN | USA | JPN |
# Al-Hàytham ibn Adí

Abu-Abd-ar-Rahman al-Hàytham ibn Adí at-Taí, més conegut simplement com Al-Hàytham ibn Adí (Kufa, vers 738 - ?, 821 - 824) fou un historiador àrab. Treballà a la cort abbàssida entre els regnats d'al-Mansur i de Harun ar-Raixid, i aquest darrer el va empresonar, però fou alliberat pel seu fill i successor al-Amín. Les seves obres tenien fama de ser en part inventades.

## Referències

* Pellat, Ch. "al-Hayt̲h̲am b. ʿAdī al-Ṭāʾī". Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 8 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/al-haytham-b-adi-al-tai-SIM_2839>
# Proasellus peltatus

Proasellus peltatus és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Portugal.

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Braga, J. M., 1944. Sur un Asellus nouveau des eaux superficielles du Portugal. Publicaçoes do Instituto de Zoologia "Dr. Augusto Nobre" 16: 1-11.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)