OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Silicur de calci

El silicur de calci, més correctament disilicur de calci, és un compost intersticial de color gris d'aspecte cristal·lí, constituït per àtoms de calci i de silici en una proporció 1:2, amb fórmula ${\ce {CaSi_2}}$.

## Preparació

El silicur de calci fou obtingut per primera vegada pel químic alemany Friedrich Wöhler (1800-1882) escalfant una mescla de clorur de calci, sodi metàl·lic i fluorosilicat de sodi. Actualment s'obté escalfant en forns elèctrics, o d'insuflació d'aire, diferents mescles de reactius: una barreja d'òxid de calci o carbonat de calci amb diòxid de silici i carbó:
${\ce {CaO_{(g)}~+~2SiO_{2(s)}~+~5C_{(s)}~->~CaSi_{2(g)}~+~5CO_{(g)}}}$
òxid de calci i silici; clorur de calci i silici; òxid de calci i silici amb adició de fluorur de calci o de clorur de calci; per reacció directa del calci metàl·lic i el silici en atmosfera inert,
${\ce {Ca_{(g)}~+~2Si_{(s)}~->~CaSi_{2(g)}}}$
i, finalment, escalfant una mescla d'hidrur de calci i silici a una temperatura entre 1000 i 1010 °C en atmosfera d'hidrogen:
${\ce {CaH2 + 2Si -> CaSi2 + H2}}$

## Propietats

El silicur de calci no es veu afectat per l'hidrogen malgrat se l'escalfi, però és atacat fàcilment pels halògens. És lentament atacat per l'aigua donant hidròxid de calci, diòxid de silici i l'hidrogen. Amb àcid fluorhídric es torna incandescent. Quan s'exposa a l'aire s'oxida lentament, diòxid de silici i òxid de calci. L'àcid clorhídric concentrat reacciona amb ell donant una silicona de fórmula Si$_3$H$_3$O$_2${\textstyle {\ce {Si_3H_3O_2}}}, però amb l'àcid diluït, s'obté silicur d'hidrogen, mentre que amb els àlcalis produeix hidrogen pur.

## Usos

Durant la II Guerra Mundial es desenvoluparen sistemes per autoescalfar les racions de menjar que portaven els soldats que consistien en una mescla 1:1 de tetraòxid de triferro i siliciur de calci, que, en iniciar-se, produeix un escalfament suau sense despreniment de gasos.
Actualment el siliciur de calci té moltes aplicacions: s'empra en la manufactura d'alguns aliatges, com per exemple per eliminar el fòsfor i com a desoxidant; i en pirotècnia s'empra com a combustible de determinades mescles, com ara en la producció de fum, de flaixos, i de taps de percussió.

## Enllaços externs

* Fulla informativa sobre substàncies perilloses (silicur de calci) (castellà)

## Referències

* ↑ Neelameggham, Neale R.; Alam, Shafiq; Oosterhof, Harald; Jha, Animesh A.; Wang, Shijie Rare Metal Technology 2014 (en anglès). John Wiley & Sons, 2014-02-03. ISBN 9781118888483.
* 1 2 «Calcium Silicide, CaSi2» (en anglès). [Consulta: 26 maig 2017].
* 1 2 3 Ropp, Richard C. Encyclopedia of the Alkaline Earth Compounds (en anglès). Newnes, 2012-12-31. ISBN 9780444595539.
# Shoals

Shoals és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 807 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shoals tenia 807 habitants, 377 habitatges, i 214 famílies. La densitat de població era de 173,1 habitants/km².
Dels 377 habitatges en un 19,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,1% hi vivien parelles casades, en un 12,5% dones solteres, i en un 43% no eren unitats familiars. En el 38,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,01 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,65.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 26,3% de 45 a 60 i un 22,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.750 $ i la renda mediana per família de 31.964 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.865 $ mentre que les dones 21.696 $. La renda per capita de la població era de 14.234 $. Entorn del 14,6% de les famílies i el 20,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shoals». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shoals». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ses Falugues

Ses Falugues és una muntanya de 178 metres que es troba al municipi de Begur, a la comarca del Baix Empordà, dins de l'EIN de les Muntanyes de Begur. Ses Falugues és un paratge natural sobre la muntanya d’Aiguablava amb unes vistes impressionants a aquesta badia de Begur, que compta amb petites cavitats o coves artificials, del mateix nom que la muntanya, d’origen desconegut que han captivat durant segles els estudiosos i begurencs pel seu significat.

## Referències

* ↑ Roqué, Carles; Pallí, Lluís «Modelat del Massis de Begur». Estudis del Baix Empordà, 10, 1991, pàg. 5–48. ISSN: 2385-3611.
* ↑ Costa, Lluís «Ses Falugues». Quaderns de la Revista de Girona - Begur. Diputació de Girona [Girona], 44, 01-06-1993, pàg. 10-11.
# Sistema renina-angiotensina

El sistema renina-angiotensina (SRA) o el sistema renina-angiotensina-aldosterona (SRAA) és un sistema hormonal que regula la pressió arterial i el balanç hídric.
Quan el volum de sang és baix, els ronyons segreguen renina. La renina estimula la producció d'angiotensina. L'angiotensina fa que els vasos sanguinis es contreguin augmentant la pressió arterial. L'angiotensina també estimula la secreció de l'hormona aldosterona (de l'escorça suprarenal). L'aldosterona fa que els túbuls dels ronyons augmentin la reabsorció de sodi i aigua. Això augmenta el volum de líquid en el cos, el que també augmenta la pressió arterial.
Si el SRAA està massa actiu, augmenta la pressió arterial. Hi ha molts fàrmacs que interrompen en diferents passos aquest sistema per disminuir la pressió arterial:
* Inhibidors de l'enzim conversiu de l'angiotensina (IECA)
* Antagonistes dels receptors d'angiotensina II (ARA-II).
* Inhibidors selectius de la renina.
# Sistema portal hepàtic

* No s'ha de confondre amb Circulació enterohepàtica.
En anatomia humana, el sistema portal hepàtic o sistema venós portal és el sistema de venes que comprèn la vena porta hepàtica i els seus afluents. Els altres sistemes venosos portals del cos són el sistema portal renal i el sistema portal hipofisiari.

## Estructura

Les venes grans que es consideren part del sistema venós portal són:
* Vena porta hepàtica
* vena esplènica
* Vena mesentèrica superior
* Vena mesentèrica inferior
La vena mesentèrica superior i la vena esplènica s'uneixen per formar la vena porta hepàtica. La vena mesentèrica inferior es connecta en la majoria de persones a la vena esplènica, però en algunes persones, se sap que es connecta a la vena porta o la vena mesentèrica superior.
Aproximadament, el sistema venós portal correspon a les àrees subministrades pel tronc celíac, l'artèria mesentèrica superior i l'artèria mesentèrica inferior.

## Funció

El sistema venós portal s'encarrega de dirigir la sang des de parts del tracte gastrointestinal fins al fetge. Les substàncies absorbides a l'intestí prim viatgen primer al fetge per ser processades abans de continuar cap al cor. No tot el tracte gastrointestinal forma part d'aquest sistema. El sistema s'estén des de la part inferior de l'esòfag fins a la part superior del canal anal. També inclou el drenatge venós de la melsa, el pàncrees i el greix visceral.

## Referències

* ↑ Saladin, Kenneth S.. Human anatomy. 3rd. Nova York: McGraw-Hill, 2011, p. 571. ISBN 9780071222075.
* ↑ «Visceral fat and metabolic inflammation: the portal theory revisited». Obesity Reviews, 13, Suppl 2, 2012, pàg. 30–39. DOI: 10.1111/j.1467-789X.2012.01035.x. PMID: 23107257.
* ↑ «Abdominal Obesity, Adipokines and Non-communicable Diseases». The Journal of Steroid Biochemistry and Molecular Biology, 203, 2020, pàg. 105737. DOI: 10.1016/j.jsbmb.2020.105737. PMC: 7431389. PMID: 32818561.
# South Valley

South Valley és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 39.060 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, South Valley tenia 39.060 habitants, 12.820 habitatges, i 9.756 famílies. La densitat de població era de 510,9 habitants per km².
Dels 12.820 habitatges en un 37,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,1% hi vivien parelles casades, en un 17% dones solteres, i en un 23,9% no eren unitats familiars. En el 18,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,44.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 10,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.879 $ i la renda mediana per família de 32.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.560 $ mentre que les dones 21.973 $. La renda per capita de la població era de 13.217 $. Aproximadament el 17,4% de les famílies i el 21,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- South Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- South Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Shelley

«Shelley» té aquests significats:
* Shelley (cràter), Mercuri
* Shelley (Idaho), Estats Units
* Anglaterra:
** Shelley (Essex)
** Shelley (Suffolk)
** Shelley (West Yorkshire)
* Biografies:
** Shelley Duvall
** Shelley Long
** Shelley Olds
** Shelley Watts
** Shelley Winters
** Harry Rowe Shelley
** Mary Shelley
** Percy Bysshe Shelley
* Famílies:
** Duc de Shelley
** Francolí de Shelley
# Navegació (desambiguació)

«Navegació» té aquests significats:
* navegació aèria, circulació d'aeronaus a través de l'espai aeri.
* navegació aèria astronòmica.
* navegació espacial.
* navegació intuïtiva.
* navegació loxodròmica.
* navegació ortodròmica.
* navegació marítima, circulació d'embarcacions a través de medis navegables i les tècniques necessàries pròpies d'aquesta activitat.
* navegador web.
# Nivell quasi Fermi

Un nivell quasi Fermi (també anomenat imref, que s'escriu "fermi" al revés) és un terme utilitzat en mecànica quàntica i especialment en física de l'estat sòlid per al nivell de Fermi (potencial químic dels electrons) que descriu la població d'electrons per separat en la conducció. banda i banda de valència, quan les seves poblacions es desplacen de l'equilibri. Aquest desplaçament podria ser causat per l'aplicació d'una tensió externa, o per l'exposició a la llum d'energia $E>E_{g}$, que alteren les poblacions d'electrons a la banda de conducció i la banda de valència. Atès que la velocitat de recombinació (la taxa d'equilibri entre bandes) tendeix a ser molt més lenta que la velocitat de relaxació energètica dins de cada banda, la banda de conducció i la banda de valència poden tenir cadascuna una població individual que estigui en equilibri internament, tot i que les bandes no estan en equilibri respecte a l'intercanvi d'electrons. El desplaçament de l'equilibri és tal que les poblacions portadores ja no es poden descriure per un únic nivell de Fermi, malgrat que és possible descriure'l utilitzant el concepte de nivells quasi-Fermi separats per a cada banda.
Com es mostra a les figures, la banda de conducció i la banda de valència en una unió pn s'indiquen amb una línia sòlida blava a l'esquerra, i el nivell quasi Fermi s'indica amb la línia discontínua vermella.
Quan no hi ha voltatge extern (biaix) aplicat a una unió pn, els nivells quasi Fermi d'electrons i forats se superposen entre si. A mesura que augmenta el biaix, la banda de valència del costat p es redueix, i també ho va fer el nivell quasi Fermi del forats. Com a resultat, la separació del forat i el nivell de quasi Fermi d'electrons augmenta.

## Referències

* ↑ «[https://nanohub.org/courses/SFUN/2020x/asset/30620 Primer on Semiconductors Unit 5: The Semiconductor Equations Lecture 5.3: Quasi-Fermi levels]» (en anglès). https://nanohub.org.+[Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ «Quasi-Fermi Levels E.1 Introduction» (en anglès). http://energyprofessionalsymposium.com.+[Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ «[https://inst.eecs.berkeley.edu/~ee105/sp04/handouts/lectures/Lecture19.pdf Lecture 19: Review, PN junctions, Fermi levels, forward bias]» (en anglès). https://inst.eecs.berkeley.edu.+[Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ «Quasi-Fermi Levels Explained» (en anglès). https://www.youtube.com.+[Consulta: 10 octubre 2022].
# Nenad Maslovar

Nenad Maslovar (Montenegro, 20 de febrer de 1967) és un futbolista montenegrí. Va disputar 3 partits amb la selecció de Sèrbia i Montenegro.

## Estadístiques

Selecció de Sèrbia i Montenegro :
| Anys | Partits | Gols |
| 1997 | 3 | 0 |
| Total | 3 | 0 |

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Bosc de Serra

El bosc de Serra (o el bosc del Serra) és una pineda del poble de Castellar de la Ribera, al municipi del mateix nom de la comarca del Solsonès situada al vessant obac de la rasa de Trota.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ aquest és el topònim que apareix a l'edició digital del mapa de Catalunya (escales 1:10.000 i inferiors) de l'ICC
# Baronia de Kalàvrita

La Baronia de Kalàvrita fou un feu medieval franc del Principat d'Acaia, situat a la península del Peloponès a Grècia, i amb capital a la ciutat de Kalàvrita (en grec: Καλάβρυτα; francès: La Colo[u]vrate) .

## Història

La Baronia de Kalàvrita fou establerta al voltant de 1209, després de la conquesta del Peloponès pels croats, i va ser una de les dotze baronies originals dins del Principat d'Acaia. La Crònica de Morea esmenta que la baronia, centrada en la ciutat muntanyosa de Kalàvrita, estava composta per dotze feus, amb Otó de Durnay (Hopf diu Otó de Tournay) com el primer baró. en la dècada de 1260, va ser succeït per Godofreu de Durnay (Tournay), que és registrat en data tan tardana com 1289. El 1292, els seus fills, Joan i Roger, són esmentats, però la família desapareix a partir de llavors. En aquell moment la baronia ja s'havia perdut davant els romans d'Orient de Mistra. Un document venecià de 1278 sembla indicar que Kalàvrita estava sota control grec ja en aquell any. Antoine Bon suggereix que va ser capturat durant els primers anys e la dècada de 1270, quan les ofensives gregues van trencar les defenses dels francs a l'Arcàdia, i no, com Karl Hopf suggereix, en el primer assalt de la ofensives gregues al voltant de 1264. Godofreu de Durnay sembla haver rebut com a compensació, la baronia de Grítzena, que estava vacant.
Se sap molt poc de l'extensió de la baronia o la seva història interna, excepte que els Premonstratencs s'havien establert allà.

## Fonts

* Bon, Antoine (1969), La Morée franque. Recherches historiques, topographiques et archéologiques sur la principauté d'Achaïe (en francès), París: De Boccard
* Miller, William (1921), Essays on the Latin Orient, Cambridge: Cambridge University Press

## Referències

* 1 2 Bon, 1969, p. 467.
* ↑ Chroniques greco-romaines inédites ou peu connues, Charles Hopf, Berlin, 1873
* ↑ Miller, 1921, p. 71-72.
* ↑ Bon, 1969, p. 467-468.
* ↑ Bon, 1969, p. 145-146, 468.
* ↑ Bon, 1969, p. 145-146, 420- 421.
* ↑ Bon, 1969, p. 100, 469.
# Casa al carrer Girona - Nostra Senyora del Pilar (Cardedeu)

La Casa al carrer Girona - Nostra Senyora del Pilar és una obra noucentista de Cardedeu (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge entre mitgeres d'una sola planta amb la coberta a dues vessants. Té un petit jardí a la part posterior que arriba fins al carrer Sant Miquel. La façana principal està formada per una porta central i una finestra a cada costat. A la façana lateral hi ha finestres idèntiques. Totes les obertures de la casa tenen guardapols igual, en forma d'arc escarser, molt abundant dins la tipologia de l'arquitecte Raspall. El material de la teulada és de teula àrab. La resta de la casa té maó i arrebossat. L'ornamentació és molt escassa.

## Història

L'abril de 1915 es demana permís per construir la casa, que s'edifica al llarg de l'any 1915. Es conserva en bon estat. El dibuix del projecte original de la façana reproduït en la fitxa IPCE mostra un aspecte molt més ornamentat que el de la construcció definitiva.
Aquesta casa és una entre la multitud d'obres menors que en Raspall treballa al llarg de la seva vida.
Actualment la casa ha estat completament remodelada i no conserva l'aspecte exterior original.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer Girona - Nostra Senyora del Pilar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].
# Cas causal final

* Casos gramaticals
* Llista de casos gramaticals
* Cas abessiu
* Cas ablatiu
* Cas absolutiu
* Cas adessiu
* Cas adverbial
* Cas al·latiu
* Cas benefactiu
* Cas causal
* Cas causal final
* Cas comitatiu
* Cas datiu
* Cas dedatiu
* Cas delatiu
* Cas disjuntiu
* Cas distributiu
* Cas distributiu temporal
* Cas elatiu
* Cas essiu
* Cas essiu formal
* Cas essiu modal
* Cas exessiu
* Cas final
* Cas formal
* Cas genitiu
* Cas il·latiu
* Cas inessiu
* Cas instructiu
* Cas instrumental
* Cas latiu
* Cas locatiu
* Cas modal
* Cas multiplicatiu
* Cas objectiu
* Cas oblic
* Cas partitiu
* Cas possessiu
* Cas postposicional
* Cas preposicional
* Cas prolatiu
* Cas prosecutiu
* Cas separatiu
* Cas sociatiu
* Cas sublatiu
* Cas superessiu
* Cas temporal
* Cas terminatiu
* Cas translatiu
* Cas vial
* Cas vocatiu
* Arranjament morfosintàctic
* Cas absolutiu
* Cas acusatiu
* Cas ergatiu
* Cas instrumental
* Cas instrumental comitatiu
* Cas intransitiu
* Cas nominatiu
* Declinació
* Declinació alemanya
* Declinació basca
* Declinació eslovaca
* Declinació eslovena
* Declinació irlandesa
* Declinació islandesa
* Declinació llatina
* Declinació polonesa
* Declinació russa
* Declinació sèrbia
* Declinació txeca
El cas causal final és un cas gramatical que s'empra en hongarès per expressar amb l'objectiu de, per aquesta raó, i també per denotar el preu que es demana o es paga per un bé. Es forma mitjançant l'addició del sufix -ért al final d'un nom.
Exemple:
* kenyér (pa) → kenyérért (per pa)
* elküldtem a boltba kenyérért (el vaig enviar a la botiga per comprar pa, o el que incorrectament podríem dir: el vaig enviar a la botiga a per pa)
Cal remarcar que l'addició del sufix no es veu alterada per l'harmonia vocàlica

## Referències

* ↑ Rounds, p.93
* ↑ Rounds, p.116

## Bibliografia

* Rounds, C. (2001). Hungarian: an essential grammar. Routledge. ISBN 0-415-22612-0
# Carme Vall Clara

Carme Vall Clara (Calonge, 1955) és una professora de matemàtiques i política catalana, actual regidora de l'Ajuntament de la Bisbal d'Empordà.
Va estudiar matemàtiques a la Universitat Autònoma de Barcelona i va començar treballar com a professora de matemàtiques a l'Institut de Palamós l'any 1985. És regidora de l'ajuntament de la Bisbal d'Empordà des de l'any 2007. A l'Ajuntament té les regidories d'Hisenda i Patrimoni, Administració i Règim Intern; Gent Gran i la delegació específica del cementiri.

## Referències

* ↑ «Resultats eleccions municipals 2019 a Bisbal d'Empordà, La». Nació Digital. [Consulta: 8 gener 2020].
* ↑ «Resultats per municipi La Bisbal d'Empordà». El Punt Avui. [Consulta: 8 gener 2020].
* ↑ «Carme Vall Clara». Ajuntament de la Bisbal d'Empordà. Arxivat de l'original el 27 de gener 2021. [Consulta: 8 gener 2020].
* ↑ «Claustre 2017/2018». Institut de Palamós. [Consulta: 8 gener 2020].
* ↑ «InformatiuMunicipal EDICIÓ TRIMESTRAL // ABRIL 2017 LA BISBAL D EMPORDÀ BISBAL D EMPORDÀ». Informatiu Municipal. [Consulta: 8 gener 2020].
# Casa Paladella

La Casa Paladella és un edifici del municipi de Bot (Terra Alta) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa de tres plantes al carrer Major. La planta baixa té una porta de mig punt adovellada amb peces pentagonals irregulars, finestres rectangulars altes i reixades molt ordenades respecte als balcons del primer pis, que és on hi ha l'habitatge. Una cornisa motllurada lliga les finestres arcuades de la golfa oberta del segon pis.
Les dues façanes són de carreu. La part més elevada és més recent, ja que la coberta fou canviada no fa molt, i si abans era de fusta amb caps de biga treballats -es va perdre aquest ràfec-, ara és a dues aigües, de teula i amb un petit ràfec de totxo.
Sobre la porta hi ha un escut senyorial molt ben conservat.

## Història

Aquest edifici s'inclou dins la tipologia de casal senyorial, molt repetida per tota la Terra Alta -i també al Maestrat-. Se'n troben a Gandesa, Horta, Arnes, la Fatarella, Batea, etc. Sempre caracteritzada per ésser a cavall entre les línies gòtiques i les populars, junt a formes clàssiques. Eren propietat de les famílies poderoses i freqüentment atribuïdes a comandes hospitaleres, es construïren des de mitjans de segle xvi fins a primers del xviii.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Paladella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 novembre 2015].
* ↑ «Casa de Paladella». Diputació de Tarragona. [Consulta: 29 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Casa Paladella». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Casa Pagès (Girona)

La Casa Pagès és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta baixa, dos pisos. Presenta planta rectangular i composició de façana lliure. Hi ha dos accessos diferencials en façana i en teulats. Un d'ells es produeix per llinda plenera amb la següent inscripció: "ANTHONII.PAGES.PBRI.SIKR […] NI, ORIUNOI. ET. AMICO […] SVO" i una data indescriptible degut una restauració posterior de la pedra. La porta dona lloc a un petit pati d'accés amb escala metàl·lica a la planta. L'altra entrada és de modillons. Al seu damunt hi ha finestres gòtic-renaixentistes de motius florals. El cos de la primera porta és més baixa que el segon accés. En aquest últim s'han arranjat el teulat fent-hi uns badius d'estructura metàl·lica, Aquesta segons porta també dona a un petit pati d'accés. L'edifici està situat en la part posterior de la Pabordia.
Fou la casa del prevere Antoni Pagès, oriünd de Celrà. Es creu que és del 1550. A l'arxiu catedralici es conserven dades dels habitatges des de l'any 1493. Sembla pertànyer al matrimoni d'arquitectes Escribà-Nadal.

## Referències

* 1 2 «Casa Pagès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].