OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Raidrug

Raidrug (Rayadrug) fou un estat tributari protegit del tipus polegar, al districte de Bellary a Karnataka a. La capital era la població de Raidrug on destacava especialment la fortalesa, situada en una roca de granit a uns 370 metres d'altura, a mig camí del qual hi ha el palau de l'antic polegar que s'hauria construït al començament del segle XVI.
Els polegars de Raidrug eren boyes i el palau i algun fort fou construït per un d'ells, de nom Janga Nayak. La família va perdre el poder al final del segle XVI i un descendent d'un antic comandant en cap de l'exèrcit de Vijayanagar es va apoderar de Raidrug i del fort adjacent de Konderpidrug. El 1766 el polegar va ajudar a Haidar Ali al setge de Sira i en recompensa el seu tribut fou reduït a 50.000 rupies; poc després el polegar Venkatapati Nayudu, va ofendre al fill i successor d'Haidar, Tipu Sultan, i es va negar a acompanyar-lo en l'atac a Adoni; Tipu va fer conquerir la fortalesa de Raidrug i es va enviar presoner al polegar cap a Seringapatam, on fou assassinat el 1791, poc abans que Raidrug fou presa per assalt per Lord Cornwallis.
El 1799, derrotat i mort Tipu Sultan, el fill de la germana del polegar, Gopal Nayadu, fou alliberat i va intentar recuperar el poder a Raidrug però fou fet presoner per Muhammad Amin Khan, enviat pel nizam d'Hyderabad per fer-se càrrec del territori que li corresponia per acord amb els britànics en el repartiment dels territoris de Tipu Sultan. Hyderabad va cedir aquest i altres territoris a la Companyia Britànica de les Índies Orientals el 1800 (els territoris de quatre futurs districtes (Bellary, Cuddapah, Anantapur i la major part de Kurnool) i Raidrug va formar part llavors de les Ceded and Conquered Provinces (Províncies Cedides i Conquerides). Gopal Nayadu fou enviat a Gooty com a presoner i hi va restar fins a la seva mort. La seva família va rebre una pensió però després es va extingir.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Gerald Madkins

Gerald Madkins jr. (Merced, Califòrnia, 18 d'abril de 1969) és un exjugador de bàsquet nord-americà. Amb 1.93 d'alçada, jugava en la posició d'escorta.

## Carrera esportiva

Va començar a jugar el 1987 a l'equip de la UCLA de la NCAA, i l'any 1992 fitxa pels Grand Rapids Hoops de la CBA. El 1993 va signar contracte amb els Cleveland Cavaliers, on hi va jugar fins al mes de desembre de 1994, quan va ser tallat, fitxant pels Grand Rapids Mackers de la CBA. En el mes de març de 1996 fitxaria pel Joventut de Badalona de la Lliga ACB, fins a final de temporada, quan canviaria d'aires i passaria a jugar amb el Pitch Cholet de la lliga francesa la temporada següent. En el mes d'octubre, però, s'incorporaria com agent lliure als Atlanta Hawks de l'NBA, tot i que seria tallat sense debutar. Alternaria des de llavors algunes aparicions a l'NBA combinades amb partits en equips de la CBA, fins que el 1998 tornaria a Badalona. Va jugar 11 partits amb els verd-i-negres abans de ser tallat per Nikola Loncar. Madkins va tornar als Estats Units, a la CBA, i es va retirar als 30 anys. Després va entrenar a Califòrnia State i va ser ajudant a UCLA, per passar després al món dels observadors, treballant per a diverses franquícies de l'NBA.

## Referències

* ↑ Gerald Madkins jugador a l'ACB
* ↑ «Gerald Madkins: Mala segunda oportunidad» (en castellà). Endesa Basket Lover, 21-02-2015 [Consulta: 6 juliol 2018].
# Levoberéjnoie

Levoberéjnoie (en rus: Левобережное) és un poble de la república de Txetxènia, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 2.353 habitants.

## Referències

* ↑ «Древнее село Зумсой продолжает жить несмотря ни на что | Информационное агентство "Грозный-Информ"». Arxivat de l'original el 2022-06-02.
* ↑ «Закон Чеченской республики № 46-РЗ от 14.07.08» (doc). Arxivat de l'original el 2012-04-11. [Consulta: 12 desembre 2009].
* ↑ «И вновь оживает древний Зумсой… | Грозный Информ». Arxivat de l'original el 2013-03-03.
* ↑ «В высокогорное село Зумсой возвращаются жители». Arxivat de l'original el 2014-09-08. [Consulta: 21 novembre 2010].
# Tirà gorjablanc

El tirà gorjablanc (Tyrannus albogularis) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita les sabanes, matolls de ribera i clars del bosc de les terres baixes des del sud-est de Veneçuela i Guaiana, cap al sud, a través de l'Amazònia, centre i est del Brasil fins al nord-est del Perú i nord de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Tirà gorjablanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Mas Castellar

* Per a altres significats, vegeu «Granja del Pas».
El Mas Castellar és una masia aïllada a dos quilòmetres del nucli de Pontós (Alt Empordà) protegida com a bé cultural d'interès local.
Aquest edifici ha estat restaurat recentment, és una masia de planta baixa i pis amb la façana principal que dona a un pati-jardí. Aquesta façana té dos arcs de mig punt tant al primer com al segon pis, que han estat restaurats i s'hi han inscrit obertures rectangulars. A l'esquerra hi ha una porta d'accés amb un arc rebaixat a sobre de la qual hi ha una petita finestra. La façana lateral té un altre cos que actualment s'utilitzen com a paller i com a garatge. Aquest últim té l'accés a través d'un arc rebaixat. Aquest cos té una terrassa com a coberta que connecta amb les obertures del primer pis d'aquesta façana lateral. La zona del paller té una coberta a una vessant. La façana posterior de la masia té petites obertures a la part superior, possiblement d'època posterior a la construcció original, i destaca d'aquesta façana la cantonada amb grans carreus. A davant d'aquesta façana posterior hi ha una altra construcció que funciona com a estable, amb la coberta interior amb bigues de fusta i amb un gran contrafort a l'exterior com a element sustentant. L'altra façana lateral ha estat molt restaurada però en destaca una mena de torre amb un paredat amb grans carreus a la base, i amb maons a la part superior. És difícil veure la resta de la construcció a causa de la vegetació.
A prop d'aquesta casa de pagès hi ha el Jaciment Arqueològic de Puig Castellar, amb un poblat ibèric i diversos assentaments del segle III. El 2023 van buscar una poció al·lucinògena que es feia servir a l’antiga Grècia i es deia kykeon.

## Referències

* 1 2 «Mas Castellar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
* ↑ «Cerquen nous vestigis d'una poció del segle iii aC al Mas Castellar de Pontós, l'únic jaciment on se n'ha trobat». [Consulta: 7 gener 2023].
# Elionor de Nàpols

Elionor de Nàpols (Nàpols, Regne de Nàpols, 1450 - Ferrara, Ducat de Ferrara, 1493) fou una princesa de Nàpols que va esdevenir duquessa consort de Ferrara i Mòdena.

## Orígens familiars

Va néixer el 22 de juny de 1450 a la ciutat de Nàpols, capital del regne del mateix nom, sent la segona filla del rei Ferran I de Nàpols i Isabel de Chiaramonte. Fou neta per línia paterna d'Alfons el Magnànim i la seva amistançada Giraldona Carlino, i per línia materna de Tristà de Chiaromonte i Caterina de Tàrent.
Fou germana dels reis Alfons II i Frederic III de Nàpols, així com del cardenal Joan de Nàpols i de Beatriu d'Aragó, casada successivament amb Mateu I de Polònia i Ladislau II d'Hongria. Per part de pare fou germana de Joana de Nàpols, casada amb Ferran II de Nàpols.

## Núpcies i descendents

Es casà el 3 de juliol de 1473 a la ciutat de Ferrara amb Hèrcules I d'Este, duc de Mòdena i Ferrara. D'aquesta unió nasqueren:
* Isabel d'Este (1474-1539), casada el 1490 amb Francesc II Gonzaga
* Beatriu d'Este (1475-1497), casada el 1491 amb Lluís Maria Sforza
* Alfons I d'Este (1476-1534), duc de Mòdena i Ferrara
* Ferran d'Este (1477-1540)
* Hipòlit d'Este (1479-1520), cardenal
* Segimon d'Este (1480-1524)
Morí l'11 d'octubre de 1493 a la ciutat de Ferrara. Està enterrada al Monestir del Corpus Domini d'aquesta ciutat, al costat del seu fill Alfons I, l'esposa d'aquest Lucrècia Borja i dos nebots més.

## Referències

* (anglès) www.genealogy.euweb.cz - ascendència
* (anglès) www.genealogy.euweb.cz - descendència
# Kobudo

El kobudo (古武道) és un terme japonès que es pot traduir com a "Art marcial ancestral". Anteriorment es coneixia com a Kobujutsu ("Tècnica marcial ancestral").
Al Japó, aquest terme és utilitzat per referir-se a qualsevol art marcial tradicional (per exemple, Tenshin Shōden Katori Shintō-ryū), però fora del Japó generalment es refereix a l'ús de diferents armes tradicionals de la regió d'Okinawa (al sur del Japó).

## Vegeu també

* Arts marcials d'Okinawa
# Llac Illawarra

El Llac Illawarra, Lake Illawarra, és un llac d'Austràlia a la regió Illawarra
Es troba al sud de la ciutat de Wollongong, New South Wales, al nord de la ciutat de Shellharbour, i a 5 km de Dapto. Té una fondària mitjana de 2,1 metres
La descàrrega al Mar de Tasman es troba a la ciutat de Windang.

## Referències

* ↑ Boyd, M. J.; Morris, C. E.; Armstrong, J. «Monitoring changes in water quality in urbanising catchment». A: Environmental Geotechnics. Taylor & Francis, 1997, p. 233. ISBN 90-5410-903-3 [Consulta: 12 gener 2012].
* ↑ Mewett, Lyndsie «Tallawarra taking off in NSW». EcoGeneration [Australia], 01-07-2009 [Consulta: 17 maig 2013]. Arxivat 25 de setembre 2009 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* «Illawarra catchments» (map). Office of Environment and Heritage. Government of New South Wales.
* Lake Illawarra Authority Arxivat 2007-09-10 a Wayback Machine.
* «Lake Illawarra Data Compilation and Assessment». Arxivat de l'original el 2007-08-31. [Consulta: 7 novembre 2017]. (4.30 MB)
# Mas Català (Cabrera de Mar)

El Mas Català és un edifici de Cabrera de Mar (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un volum de tres crugies/cossos perpendiculars a la façana principal. El cos central consta de planta baixa, planta pis i golfes; cobert per una teulada a dues vessants amb frontó a la façana principal, planta baixa i planta pis per als dos cossos laterals, coberts d'una teulada a dues vessants amb aiguavessos paral·lels a la façana principal. Posteriorment la masia s'amplia al costat est amb la construcció de la masoveria i un magatzem agrícola.
Elements arquitectònics renaixentistes, historicistes, neogòtics i modernistes.

## Història

Aquesta masia és documentada des de l'any 1294. Segurament fou construïda entre els segles xvi i xviii i va ser reformada amb criteris historicistes per Joaquim Bassegoda i Amigó el 1902, després que la casa fos adquirida per la família Ordeig.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Català». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Caroline Thompson

Caroline Thompson (nascuda a Washington D. C. el 23 d'abril de 1956) és una novel·lista, guionista, directora i productora americana.
Va escriure per a les pel·lícules de Tim Burton Edward Scissorhands, Malson abans de Nadal i La núvia cadàver. Va co-escriure la història d'Edward Scissorhands i recentment va co-adaptar-ne una nova versió per als escenaris amb el director i coreògraf Matthew Bourne. Thompson també va adaptar el guió per a la versió en pel·lícula de Wicked Lovely, una sèrie de fantasia amb molt èxit, el 2011, però la producció es va posar en espera.

## Filmografia

* Edward Scissorhands (1990)
* La família Addams (1991)
* Homeward Bound: The Incredible Journey (1993)
* The Secret Garden (1993)
* Malson abans de Nadal (1993)
* Black Beauty (1994)
* Buddy (1997)
* Snow White (TV, 2001)
* La núvia cadàver (2005)
* City of Ember: A la recerca de la llum (2008)

## Referències

* ↑ SensaCine. «Caroline Thompson» (en castellà). [Consulta: 25 febrer 2021].
* ↑ Huelin, Laura. «Caroline Thompson y la fantasía en la esencia de los personajes» (en castellà). La nave invisible, 14-11-2017. [Consulta: 25 febrer 2021].
* ↑ «Caroline Thompson - Edad | Biografía | Películas | Noticias | Filmografía | Premios» (en castellà). [Consulta: 25 febrer 2021].
* ↑ FILMOGRAPHY Arxivat 21 October 2008$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. Time Out, London.
* ↑ Caroline Thompson's Filmography The New York Times.
# Elionor de Saxònia-Eisenach

Elionor de Saxònia-Eisenach (en alemany Eleonore von Sachsen-Eisenach) va néixer a Friedewald (Alemanya) el 13 d'abril de 1662 i va morir al palau de Pretzsch el 9 de setembre de 1696. Era una noble alemanya, la primera filla del duc Joan Jordi I (1634-1686) i de Joana de Sayn-Wittgenstein (1632-1701).
Va ser marcgravina de Brandenburg-Ansbach del 1681 al 1686 en casar-se amb Joan Frederic de Brandenburg-Ansbach. Però en quedar vídua va anar a viure a Crailsheim amb els seus fills i amb ben pocs recursos. Més tard esdevingué electriu de Saxònia del 1692 al 1694 com a resultat del seu segon matrimoni amb Joan Jordi IV de Saxònia. Aquest matrimoni va ser forçat per la princesa Anna Sofia de Dinamarca mare de Joan Jordi, per tal que li donés hereus legítims i per apartar-lo de la seva amant Magdalena Sibil·la de Neidschutz. Amb tot, immediatament després d'assumir l'electorat, Joan Jordi va viure obertament amb la seva amant en una altra residència, relegant Elionor a la residència oficial.
Desesperat per poder-se casar amb la seva amant, Joan Jordi va intentar assassinar Elionor, però ho va impedir el seu germà petit, Frederic August. Elionor va patir dos avortaments involuntaris durant el seu matrimoni, l'agost de 1692 i el febrer 1693.

## Matrimoni i fills

El 4 de novembre de 1681 es va casar a Eisenach amb Joan Frederic de Brandenburg-Ansbach (1654-1686), fill d'Albert II de Brandenburg-Ansbach (1620-1667) i de Sofia Margarida d'Oettingen-Oettingen (1634-1664). D'aquest matrimoni en nasqueren:
* Carolina (1683-1737), casada amb Jordi II del Regne Unit (1683-1760).
* Frederic August, nascut i mort el 1685.
* Guillem Frederic (1686-1723), casat amb la princesa Cristina Carlota de Württemberg-Winnental (1694-1729).
El 17 d'abril de 1692 es va tornar a casar a Leipzig amb Joan Jordi IV de Saxònia. Un desventurat matrimoni que no va tenir descendència.

## Bibliografia

* Sharp, Tony. Pleasure and Ambition: The Life, Loves and Wars of Augustus the Strong, 1670-1707. London: I.B. Tauris, 2001. Google Books. Web. 24 maig 2010. <http://books.google.cat/books?id=3X71YRvm9m4C>.
# Go-Nijō

Lemperador Go-Nijō (后 二条 天皇, Go-Nijō-Tennō, 9 de març del 1285 - 10 de setembre del 1308) va ser el 94è emperador del Japó, segons l'ordre tradicional de successió. Va regnar entre el 3 de març del 1301 i el 10 de setembre de 1308. Abans de ser ascendit al Tron de Crisantem, el seu nom personal (imina) era Príncep Imperial Kuniharu (邦 治 亲王, Kunihari-shinnō)

## Biografia

El Príncep Imperial Kuniharu va assumir el títol de Príncep de la Corona per proclamació imperial en 1286, i seria hereu del seu cosí tercer, l'emperador Go-Fushimi.
En 1301, l'emperador Go-Fushimi abdica després pressions de la branca Daikakuji-tō i el Príncep Imperial Kuniharu assumiria el tron als quinze anys amb el nom d'emperador Go-Nijō.
El seu pare, l'emperador Go-Uda actuaria com a emperador enclaustrat. Durant el seu regnat va acréixer la disputa de les branques Daikakuji i Jimyōin.
El 10 de setembre de 1308, l'emperador Go-Nijō mor per una malaltia, als 23 anys.

## Referències

* ↑ Titsingh, Isaac. (1834). Annales des emepeurs du japon, pp. 275-278; Varley, H. Paul. (1980). Jinnō Shōtōki. pp. 239.
* ↑ Titsingh, p. 275; Varley, p. 239.

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó

## Bibliografia

* Titsingh, Isaac, ed. (1834). [Siyun-sai Rin-siyo/Hayashi Gahō, 1652], Nipon o daï itsi ran; ou, Annales des empereurs du Japon, tr. par M. Isaac Titsingh avec l'aide de plusieurs interprètes attachés au comptoir hollandais de Nangasaki; ouvrage re., complété et cor. sur l'original japonais-chinois, accompagné de notes et précédé d'un Aperçu d'histoire mythologique du Japon, par M. J. Klaproth . París: Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland.— Dos copias de este libro están disponibles en línea: (1) en la librería de la Universidad de Michigan, digitalizado el 30 de enero de 2007; y (2) en la librería de la Universidad de Stanford, digitalizado el 23 de junio de 2006. Texto original en francés.
* Varley, H. Paul, ed. (1980). [ Kitabatake Chikafusa, 1359], Jinnō Shōtōki ("A Chronicle of Gods and Sovereigns: Jinnō Shōtōki of Kitabatake Chikafusa" translated by H. Paul Varley) . Nova York: Columbia University Press. ISBN 0-231-04940-4
# Lake Butler (comtat de Union)

Lake Butler és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 1.927 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake Butler tenia 1.927 habitants, 723 habitatges, i 508 famílies. La densitat de població era de 432,6 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,6% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 11,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.347 $ i la renda mediana per família de 29.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.951 $ mentre que les dones 20.814 $. La renda per capita de la població era de 14.174 $. Entorn del 22,3% de les famílies i el 25,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Lake Butler». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake Butler». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dennis Hulme

Dennis Clive "Denny" Hulme (18 de juny de 1936 - 4 d'octubre de 1992) fou campió neozelandès de la Fórmula 1 de l'any 1967 amb l'equip Brabham. Després va passar a l'equip McLaren i va tenir èxit a la sèrie de curses CanAm, que corria alhora que les de Formula 1, fins a la seva retirada de la F1 el 1974, però va continuar pilotant cotxes esportius a Austràlia i Nova Zelanda.
Hulme va morir competint a una cursa, per culpa d'un atac de cor al volant d'un BMW M3 durant el Bathurst 1000 a Austràlia, a l'edat de 56 anys.
Un cotxe anomenat Hulme.F1, en honor de Denny Hulme, ha estat desenvolupat recentment per la primera companyia neozelandesa de super-autos, la Supercars NZ.

## Palmarès

* Campionats mundials : 1
* Victòries : 8
* Poles : 1
* Podiums: 33
| Precedit per: Jack Brabham | Campió del món de Fórmula 1 1967 | Succeït per: Graham Hill |
# Memorial al soldat soviètic de Rjev

El Memorial al soldat soviètic de Rjev (en rus: Ржевский мемориал Советскому солдату) és un parc memorial de Rússia, situat al districte de Rjevski de l'óblast de Tver. El parc està dedicat a les Batalles de Rjev.

## Resum
### Història

La idea de construir el memorial va venir de veterans de la Segona Guerra Mundial que, col·lectivament, van escriure el 2017 al Comitè d'Estat de la Unió de Rússia i Belarús i a cadets de l'Exèrcit rus de la Societat Històrica Militar Russa demanant-los la creació d'un monument en honor al jubileu de diamant de la victòria. L'escultor Andrei Korobtsov i l'arquitecte Konstantín Fomin es van fer càrrec del projecte, ambdós havent estat triats en una competició internacional relacionada amb l'assumpte. L'erecció del monument va començar el gener 2020 i es va completar a l'inici de maig. Malgrat haver estat completat a temps per a la celebració de l'aniversari del 9 de maig, es va decidir, en vistes a la pandèmia de COVID-19, que la data inaugural fos ajornada per a un mes més tard. Així doncs, el 30 de juny es va inaugurar en un acte al qual van assistir el president rus Vladímir Putin, el president belarús Aleksandr Lukaixenko i veterans de l'Exèrcit Roig de la Segona Guerra Mundial.

### Monument

El monument presenta una estàtua de bronze de 25 metres d'un soldat de l'Exèrcit Roig, que està damunt d'un tossal de 10 metres. A ambdós cantons del camí que porta fins al tossal hi ha murs trencats amb imatges de soldats, així com els noms dels qui van morir en combat durant la batalla. El govern regional va destinar al monument al voltant de 34 milions de rubles, juntament als 650 milions de rubles de la Unió de Rússia i Belarús, del Govern de Rússia i de donacions privades. La construcció del monument també va ser finançat i recolzat per empreses com Lukoil.

## Referències

* ↑ «Заседание оргкомитета "Победа"» (en rus). Kremlin.ru, 20-04-2017. Arxivat de l'original el 20 maig 2020. [Consulta: 4 juny 2020].
* ↑ «Installation of Monument to Soviet Soldier at Rzhev Memorial Complete» (en anglès). Soyuz.by, 02-05-2020. [Consulta: 28 juny 2022].
* ↑ «The Rzhev Memorial to Soviet Soldiers» (en anglès). News Break. Arxivat de l'original el 2020-07-04. [Consulta: 28 juny 2022].
* ↑ «Unveiling of the Rzhev Memorial to the Soviet Soldier» (en anglès). Kremlin.ru. [Consulta: 28 juny 2022].
* ↑ «Belarus President attends opening of Soviet soldier memorial near Rzhev» (en anglès). TVR.by. [Consulta: 28 juny 2022].
* ↑ Patowary, Kaushik. «The Rzhev Memorial to Soviet Soldiers» (en anglès). AmusingPlanet.com. [Consulta: 28 juny 2022].
* ↑ «Putin and Lukashenko open the Rzhev Memorial to the Soviet Soldier in the Tver region» (en anglès). May9.ru. Arxivat de l'original el 2020-08-08. [Consulta: 28 juny 2022].
* ↑ «Rzhev Memorial to Soviet Soldier to be unveiled on 30 June» (en anglès). Belta.by, 16-06-2020. [Consulta: 28 juny 2022].
* ↑ «Memorial to the Soviet soldier opens near Rzhev with Lukoil's support» (en anglès). Neftegaz.ru. [Consulta: 28 juny 2022].