OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hidden Hills

Hidden Hills és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 1.875 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hidden Hills tenia 1.875 habitants, 568 habitatges, i 506 famílies. La densitat de població era de 438,8 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33% tenia menys de 18 anys, un 4,2% entre 18 i 24, un 20,9% entre 25 i 44, un 31,9% de 45 a 60 i un 10,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,6 homes.
Entorn de l'1,8% de les famílies i el 3,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Hidden Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hidden Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# L'Abbaye

L'Abbaye és un municipi de Suïssa del cantó de Vaud, està situat al districte del Jura-Nord vaudois.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# La Nova Revista (1955-1958)

* No s'ha de confondre amb altres publicacions de nom igual, com la editada a Barcelona el 1929-1929, o similar (Revista Nova)..
La Nova Revista fou una revista bimestral en català publicada pels catalans exiliats a ciutat de Mèxic el gener de 1955, que pretenia ser la continuadora de La Nostra Revista, i que es publicà fins a l'octubre de 1958. En sortiren 33 números, alguns dels quals d'una gran qualitat literària.
El fundador i editor fou Avel·lí Artís-Gener, fill d'Avel·lí Artís i Balaguer, que havia fundat i dirigit La Nostra Revista, i Joan Rossinyol era secretari de redacció. El contingut era fortament nacionalista català, i tenia articles i comentaris de caràcter polític i cultural, textos literaris i una bona secció d'informació amb noms escaients com Noticiari General de l'interior (a cura de Miquel Ferrer Sanxis), El Pla de la calma, Panorama Polític i Els llibres. També publicava un suplement literari dirigit per Agustí Bartra.
Hi van col·laborar la plana major de la intel·lectualitat catalana (principalment nacionalista) a l'exili, com Ventura Gassol, Josep Carner i Ribalta, Josep Maria Miquel i Vergés, Josep Lleonart i Maragall, Rafael Tasis, Manuel Serra i Moret, Josep Conangla i Fontanilles, Artur Bladé i Desumvila, Pere Foix, Pere Calders, Carles Riba, Vicenç Guarner, Domènec Guansé i Salesas, Antoni Peyrí i Rocamora, Agustí Cabruja i Auguet, Joan Triadú, Anna Murià i Romaní, August Pi i Sunyer, Josep Maria Murià i Romaní i Miquel Ferrer Sanxis.

## Referències

* 1 2 «La Nova Revista (1955-1958)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* LletrA. «La Nova Revista (1955-1958)». Universitat Oberta de Catalunya i Institut Ramon Llull.
* Índexs de La Nova Revista, al llibre Escriptors i revistes catalanes a l'exili, de Teresa Fèrriz Roure «Enllaç».
# Kuot

El kuot o panaras és una llengua aïllada de la província de Nova Irlanda a Papua Nova Guinea. Es tracta de l'única llengua d'origen no-austronesi de l'illa. Té uns 2.400 parlants, concentrats principalment a la costa nord-oest de Nova Irlanda. Potser pel petit nombre de parlants, no sembla que hi hagi variació dialectal singinificativa en el domini lingüísic.

## Descripció lingüística
### Fonologia

L'inventari consonàntic del kuot és:
| | | bilabial | alveolar | velar |
| nasal | nasal | m | n~ɲ | ŋ |
| oclusiva | sorda | p | t | k |
| oclusiva | sonora | b | d | ɡ |
| fricativa | sorda | ɸ~f | s~ʃ | |
| fricativa | sonora | β~v | | |
| lateral | lateral | | l | |
| vibrant | vibrant | | ɾ | |
El nombre de vocals fonològicament contrastives és 5:
| | anterior | posterior |
| tancada | i | u |
| mitjana | e | o |
| oberta | a | |
Els al·lòfons vocàlics són:
| fonema | al·lòfons |
| /i/ | [i~ɪ~j] |
| /e/ | [e~ɛ] |
| /a/ | [a~ʌ] |
| /u/ | [u~ʊ~w] |
| /o/ | [o~ɔ] |

## Gramàtica

El kuot fa servir preferentment l'ordre sintàctic VSO i la seva morfologia és de tipus aglutinant. Hi ha dos gèneres gramaticals (masculí i femení), distinció que s'aplica fins i tot a totes les formes de la primera persona (singular, dual, plural; inclusiva i exclusiva).

## Referències

* ↑ Chung, Chul-Hwa & Chung, Kyung-Ja, Kuot Grammar Essentials, 1993:p1
* ↑ Eva Lindström. «Kuot Language and Culture». Department of Linguistics, Stockholm University, 12-11-2002. Arxivat de l'original el 2021-04-29. [Consulta: 11 juliol 2011].
# La història d'Oliver

La història d'Oliver (títol original: Oliver's Story) és una pel·lícula dels Estats Units de John Korty estrenada el 1978. És la continuació de Love Story estrenada el 1970. Ha estat doblada al català.

## Argument

Després de la mort de Jenny Cavilleri a causa d'una leucèmia, Oliver Barrett (Ryan O'Neal) erra sol amb els seus records. La seva història d'amor apassionada no li permet oblidar qui va ser la dona de la seva vida. Però un dia, es creua amb Marcie (Candice Bergen), una bella jove, que l'ajudarà a tornar a agafar gust a la vida.

## Repartiment

* Ryan O'Neal: Oliver Barrett IV
* Candice Bergen: Marcie Bonwit
* Nicola Pagett: Joanna Stone
* Edward Binns: Phil Cavilleri
* Benson Fong: John Hsiang
* Charles Haid: Stephen Simpson
* Kenneth McMillan: Jamie Francis
* Ray Milland: Oliver Barrett III
* Josef Sommer: Dr. Dienhart
* Sully Boyar: M. Gentilano
* Swoosie Kurtz: Gwen Simpson
* Meg Mundy: Mrs Barrett
* Beatrice Winde: Waltereen
* Sol Schwarde: Arlie
* Father Frank Toste: pare Giamatti

## Al voltant de la pel·lícula

* La novel·la i el guió van ser escrits per Erich Segal. També actor, se l'ha pogut veure a Sans mobile apparent al costat de Jean-Louis Trintignant.

## Referències

* ↑ esadir.cat. La història d'Oliver. esadir.cat.
* ↑ «Oliver's story». The New York Times.
# La Carral

La Carral és una masia del municipi de Riner (Solsonès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, actualment una casa de colònies.

## Descripció

Masia de planta rectangular, consta de planta baixa i dos pisos. Està orientada nord-sud. La teulada és a doble vessant. Hi ha una porta a la façana principal amb llinda de pedres tallades i picades. Al primer pis hi ha tres balcons i al pis superior una gran finestra central i dues petites als costats. Damunt del balcó central, un escut amb les eines de ferrer. L'interior conserva part de l'estructura primitiva. La cuina, amb sòl de pedra, té la pica de pedra i fogons rodons; de l'aigüera surt una canalització de pedra en forma de gàrgola que representa un cap d'equí amb un ull incís a cada costat. Hi ha la premsa del vi, que porta data de 1800. A l'esquerra de l'entrada hi ha l'antiga ferreteria amb les anelles de ferro a la paret per als cavalls. I un rellotge de sol a la paret de llevant.
El parament és de pedres irregulars, tret de les cantonades que són picades i escairades. S'han fet moltes reformes a la casa i s'han construït dos edificis moderns al costat, un adossat a la casa i l'altre al darrere per tal d'acondicionar-ho com a casa de colònies.

## Història

Hi ha dues versions sobre el significat del nom de "Carral", una que ve de camí ral, ja que es troba al peu d'un antic camí ral, i l'altre que prové de "casa real". Als segles XVII i XVIII, aquesta masia era una antiga ferreria, per això hi ha l'escut damunt de la llinda del balcó.
Actualment és una casa de colònies.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* 1 2 3 «La Carral». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2015].
* ↑ «La Carral».
# La Carrandella

La Carrandella o Ca l'Esteve dels Clots és una masia del poble de la Coma, al municipi de la Coma i la Pedra, a la Vall de Lord (Solsonès).

## Referències

* ↑ Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95. , pàg. 224
* ↑ Aquesta és la denominació que apareix al llibre Masies del Solsonès
# La Passe FC

El La Passe Football Club és un club de futbol de la ciutat de La Digue, Seychelles. Els seus colors són el groc i el verd.

## Palmarès

* Lliga seychellesa de futbol:
       2002, 2004, 2005, 2009, 2021–2022
* Copa President seychellesa de futbol:
       2002, 2005
* Copa de la Lliga seychellesa de futbol:
       2003, 2014, 2015

## Referències

* ↑ «Football: Ten-man La Passe defeat Cote D’Or to reach semis». seychelles-enews.com.
* ↑ «Seychelles- List of Champions». RSSSF.
* 1 2 «Seychelles- List of Cup Winners». RSSSF.
# La Creueta (Boumort)

La Creueta és l'indret on es troben els termes municipals de Cabó, a la comarca de l'Alt Urgell, i d'Abella de la Conca i Conca de Dalt (antic terme d'Hortoneda de la Conca), a la del Pallars Jussà.
Situada al capdamunt de la Coma del Pi, en el seu extrem nord, passen per la Creueta alguns dels camins interns del Parc de la Serra de Boumort. Queda uns 800 metres en línia recta al sud-est del Cap de Boumort.
És la part nord de la Coma del Pi.

## Enllaços externs

* La Creueta en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La tomba de Virgili

La tomba de Virgili (originalment en anglès Virgil's Tomb), de forma completa La tomba de Virgili amb la figura de Sili Itàlic, és el títol de tres pintures completades per Joseph Wright entre el 1779 i el 1785. Són fruit de la seva estada a Itàlia que dugué a terme entre 1773 i 1775. Tots tres quadres mostren l'estructura en ruïnes prop de Nàpols que tradicionalment ha estat identificada com la tomba del poeta èpic llatí Virgili. La primera de les tres, datada del 1779, inclou la figura de Sili Itàlic, un poeta més tardà que Virgili conegut per haver estat un gran admirador d'aquest.
De manera diferent d'altres pintures de Wright amb escenes il·luminades per espelmes, les vistes de La tomba de Virgili estan "inundades d'una llum lunar opressiva". Reflecteixen l'etapa de Wright quan "aguantava un balanç delicat entre el que hi havia realment i el que a ell li agradaria construir".
* La tomba de Virgili: la versió de 1782 al Derby Museum and Art Gallery
* La tomba de Virgili: el sol entrant a través dels núvols: la versió de 1785 a l'Ulster Museum, a Belfast

## Referències

* 1 2 Nicolson, p. 83

## Bibliografia

* Benedict Nicolson, Joseph Wright of Derby: painter of light (1968) vol. 1 pàg. 83-85
# La guerra empieza en Cuba (pel·lícula)

La guerra empieza en Cuba és una pel·lícula espanyola de 1957 dirigida per Manuel Mur Oti, basada en l'obra de teatre homònima de Víctor Ruiz Iriarte que representa una visió satírica del passat aleshores recent.

## Sinopsi

Poc després de l'esclat de la guerra hispano-estatunidenca el 1898, la cupletista Juanita decideix tornar a la Península quan se n'assabenta que la seva germana, una dona capriciosa i extravagant, és casada amb el governador de Badajoz. Juanita decideix treure profit de la semblança amb la seva germana.

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1957 | Millor actor secundari | Jesús Tordesillas | Guanyadora |
| 1957 | Millor música | Salvador Ruiz de Luna | Guanyadora |

## Referències

* ↑ La guerra empieza en Cuba. Visión satírica del pasado per Berta Muñoz Caliz
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1957». CEC. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 8 gener 2016].
# La Matosa

La Matosa, és una partida del terme municipal de la Torre de Cabdella, dins de l'antic terme de Mont-ros, al Pallars Jussà.
Està situada al sud-sud-est del poble de Pobellà, en el contrafort septentrional del Serrat de Rascars, a ponent del Cap de la Ginebrera i a llevant del Serrat Roi.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# La crucifixió rosa

La crucifixió rosa (títol original: The Rosy Crucifixion) és una trilogia del novel·lista estatunidenc Henry Miller composta per Sexus (1949), Plexus (1952) i Nexus (1959). El títol prové d'una frase al final del Tròpic de Capricorn: "Tots els meus calvaris eren crucifixions rosades, pseudotragèdies per mantenir els focs de l'infern cremant brillantment per als veritables pecadors que corren el perill de ser oblidats".
Ocupa el lloc en la llista de Els 100 llibres del segle de Le Monde establerts el 1999 pel Fnac i Le Monde.
El seu recull de contes Max and the white Phagocytes, presenta ja alguns fragments (pàgines 249 a 360) i indica que l'obra està en preparació.

## Referències

* ↑ Miller, Henry. Sexus: The Rosy Crucifixion I (en anglès). Grove/Atlantic, Inc., 2007-12-01. ISBN 978-1-55584-697-8.
* ↑ «France Lifts Its Long Ban On Henry Miller's 'Sexus'» (en anglès). The New York Times, 20-11-1968. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Lawrence Shifreen and Roger Jackson, Henry Miller: A Bibliography of Primary Sources, Vol. 1, 1993, p. 254.
* ↑ Miller, Henry. Paris 1928 : Nexus II, 2012. ISBN 978-0-86196-905-0.
* ↑ Nova York: Grove Press, 1961, p. 325.
# Labeates

Els labeates (llatí: Labeatae; grec antic, Λαβεᾶται, Laveate) foren un poble il·liri que vivien a la costa adriàtica del sud d'Il·líria, entre els estats actuals d'Albània i Montenegro, entorn del Llac Skadar. Sembla que el seu territori s'estenia des de Medeó fins a Lis o, probablement, fins a la vall del Mat.

## Referències

* ↑ Cabanes, 2002, p. 36.

## Bibliografia

* Cabanes, P. Iliri od Bardileja do Gencia (IV. – II. stoljeće prije Krista) (en croat). Svitava, 2002. ISBN 953-98832-0-2.
# La tempesta calmada

La tempesta calmada o Calmant la tempesta és un dels miracles de Jesús, esmentat a Marc 4:35-41, Lluc 8:22-25 i Mateu 8:23-27. Aquest episodi és diferent al de Jesús camina sobre l'aigua en què també està implicat un vaixell al llac i sembla posterior en la narrativa.
Segons els Evangelis, un vespre Jesús i els seus deixebles estaven creuant amb un vaixell el llac de Tiberíades (en l'evangeli esmentat com a Llac de Galilea) quan s'aixecà un temporal de vent tan fort que les onades s'aixecaven contra la barca i s'anava omplint. Jesús era a la popa, dormint amb el cap reclinat en un coixí, però els deixebles el varen despertar i li deien, "Mestre, no veieu que ens enfonsem?" L'Evangeli de Marc narra així el final de la història:
   Jesús es desvetllà, renyà el vent i digué a l'aigua: «Calla i estigues quieta». El vent amainà i seguí una gran bonança. Després els digué: «Per què sou tan porucs? Encara no teniu fe?» Ells, plens de gran respecte, es preguntaven l'un a l'altre: «Qui deu ser aquest, que fins el vent i l'aigua l'obeeixen?»
L'autor Michael Keene comentava que el Mar de Galilea era conegut per les seves tempestes sobtades i ferotges i que els jueus eren gent de terra que estaven, generalment, incòmodes a la mar, de manera especial perquè creien que el mar era ple de criatures aterridores.
L'autor John Clowes comentava que amb la pregunta "per què teniu tanta por?" Jesús estava demanant als seus deixebles que exploressin a les seves pròpies consciències la causa i origen de tenir por, i així adonar-se que tota la por té les seves arrels en el pensament i l'afecte natural, a part d'afecte espiritual. I preguntant "té les seves arrels en el pensament i l'afecte natural, a part d'afecte espiritual i el pensament?" Jesús estava assenyalant evidentment un defecte als seus principis espirituals.
Clowes a més comentava que amb aquella última pregunta Jesús estava instruint evidentment els seus deixebles, i a través d'ells totes les generacions futures de la humanitat, i així por és el resultat constant de la debilitat de principis celestials en la ment humana.

## Referències

* ↑ The People's New Testament Commentary by M. Eugene Boring and Fred B. Craddock (1-10-2004) ISBN 0664227546 pàg. 126
* ↑ Michael Keene 2002 St Mark's Gospel and the Christian faith ISBN 0-7487-6775-4 pàg. 26
* ↑ John Clowes, 1817 The Miracles of Jesus Christ published by J. Gleave, Manchester, UK pàg. 47
# Lazare Venot

Lazare Venot (Blanzy, 16 d'agost de 1902 – Montchanin, 12 de març de 1977) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1928 i 1932. Aconseguí algunes victòries en proves d'un sol dia.

## Palmarès

* 1929
** 1r a la Lió-Ginebra-Lió
** 1r a la Nevers-Vichy-Nevers
** 1r al Circuit de Jura

### Resultats al Tour de França

* 1931. 31è de la classificació general
* 1932. 37è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Lazaraskeïta

La lazaraskeïta és un mineral de la classe dels minerals orgànics. Rep el nom en honor de Warren Lazar i la seva dona Beverly Raskin Ross, qui van proporcionr els primers exemplars per a l'estudi d'aquesta espècie.

## Característiques

La lazaraskeïta és un mineral de fórmula química Cu(C₂H₃O₃)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada per primera vegada el 2022. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades al Museu Mineral de la Universitat d'Arizona, a Tucson (Arizona), amb el número de catàleg: 22052, i al projecte RRUFF, amb el número de dipòsit: r180026.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Western end, a la serralada de Pusch, dins el Comtat de Pima (Arizona, Estats Units), on es troba en forma de cristalls euèdrics de fins a 0,8 mm. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Lazaraskeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 març 2022].
# Laberi

Laberi és el nom dels següents personatges:
* Laberi Dècim (Puteoli, Campània, c. 107 aC - 43 aC), cavaller romà i escriptor de mims
* Laberi Màxim, governador romà de Judea (73-74 dC)
# Laberint (curtmetratge)

Laberint és una pel·lícula de curtmetratge espanyola dirigida el 1980 per Agustí Villaronga i Riutort, amb música de Carles Santos. Fou el seu segon curtmetratge.

## Sinopsi

Tres ballarines elaboren diverses coreografies inspirades en el quadre Laberint d'Antoni Tàpies que són dutes a terme en un escenari pintat a l'estil de l'obra de Tàpies en forma de serpentina translúcida on les tres ballarines amb malles dels colors del quadre s'enreden i desenreden fins a aplegar la Lluna al so de la música minimalista i alhora contundent de Carles Santos.

## Protagonistes

Les tres ballarines són Elisa Huertas, Alicia Pérez Cabrero i Isabel Ribas, del grup de dansa Heura.

## Premis

Va rebre el premi al millor curtmetratge en la 24a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia.

## Referències

* ↑ Pilar Pedraza Laberint a Agustí Villaronga, p. 98
* ↑ Entrega de los XXIV Premios Sant Jordi de Cine, La Vanguardia, 24 d'abril de 1980
# Lawton (Oklahoma)

Lawton (en pawnee Raaríhtaaruʾ) és la cinquena ciutat més poblada d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 92.757 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lawton tenia 92.757 habitants, 31.778 habitatges, i 22.530 famílies. La densitat de població era de 476,6 habitants per km².
Dels 31.778 habitatges en un 39,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,7% hi vivien parelles casades, en un 15,3% dones solteres, i en un 29,1% no eren unitats familiars. En el 24,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 15,3% entre 18 i 24, un 31,4% entre 25 i 44, un 16,3% de 45 a 60 i un 9,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 110,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.521$ i la renda mediana per família de 37.831$. Els homes tenien una renda mediana de 27.573$ mentre que les dones 21.623$. La renda per capita de la població era de 15.397$. Entorn del 14,2% de les famílies i el 16,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lawton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lawton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Limnonectes microtympanum

Limnonectes microtympanum és una espècie de granota que viu a Indonèsia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Iskandar, D. & Mumpuni 2004. Limnonectes microtympanum. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 d'abril del 2008.
# Le Quiou

Le Quiou (en bretó Ar C'haeoù) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2005 tenia 321 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 326 | 331 | 319 | 313 | 286 | 305 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Serge Proust | |
| 2008- | Arnaud Carré | |