OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# As leis de Celavella

As leis de Celavella és una sèrie de televisió de suspens i misteri emesa per Televisión de Galicia i produïda per Voz Audiovisual des del 19 de gener de 2004 foms el 2006. Va rebre nou guardons en la segona i tercera edició dels Premis Mestre Mateo.

## Sinopsi

Ambientada el 1925, explica la història d'un advocat que torna al seu poble natal després d'estudiar a Santiago de Compostel·la per dirigir l'oficina del seu pare.

## Repartiment

* Manuel Cortés - Pablo Veiga
* Eva Fernández - Matilde
* Antonio Mourelos - Feliciano Pombo
* Camila Bossa - Inés Pombo
* Monti Castiñeiras - Vicente Rego
* Salvador del Río - Tomás Veiga
* Nuncy Valcárcel - Dora
* Marcos Viéitez - Wenceslao Ribas
* Avelino González - Blas
* Fernando Morán - Laureano Moure
* Margarida Fernández - Dona Elvira
* Rodrigo Roel - Indalecio
* Ana Santos - Leocadia
* Carlos Fernández - Paquiño Moure
* Tuto Vázquez - Don Dionisio
* Gonzalo Uriarte - Don Crisanto
* Víctor Mosqueira - Belisario
* Federico Pérez - Florencio da Riba García

## Referències

* ↑ «TVG presenta su primera serie de intriga, «As leis de Celavella»».
* ↑ «As leis de Celavella» arrasa en la lista de nominaciones a los Mestre Mateo, La voz de Galicia, 5 de maig de 2004
* ↑ Matilde, en manos de un psicópata, en el último capítulo de «As leis de Celavella», La voz de Galicia, 24 de juliol de 2005

## Enllaços externs

* As leis de Celavella al web de TVG
* As Leis de Celavella a AVG de Culturagalega.org
# Miño de Medinaceli

Miño de Medinaceli és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Miño de Medinaceli :
| Any | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2006 |
| Població | 328 | 398 | 410 | 406 | 411 | 372 | 285 | 463 | 197 | 181 | 114 | 104 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Chang-Ngo (cràter)

Chang-Ngo és un petit cràter d'impacte situat a la cara visible de la Lluna, al sector nord-est de l'interior del cràter Alphonsus. Al costat del cràter es troben altres quatre formacions similars: Ravi (al nord-est); Monira (a l'est nord-est); Josep (a l'est); i Soraya (al sud sud-est).
* Localització de Chang-Ngo (centre de la imatge)
* Rodalies de Chang-Ngo
Té una forma ovalada, amb el seu eix major orientat cap al nord-est.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Locarn

Locarn (en bretó Lokarn) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 457 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Cassini et INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 159 | 1 111 | 1 340 | 1 209 | 1 377 | 1 525 | 1 642 | 1 746 | 1 768 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 740 | 1 655 | 1 650 | 1 534 | 1 588 | 1 614 | 1 673 | 1 678 | 1 543 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 637 | 1 749 | 1 763 | 1 645 | 1 597 | 1 421 | 1 309 | 1 203 | 1 100 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 972 | 860 | 695 | 575 | 525 | 457 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Christophe Dequelen | |
| 2008- | Brieuc Le Bozec | |

## Referències

* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Population avant le recensement de 1962
* ↑ Locarn sur le site de l'Insee
# Leslie Hurry

Leslie George Hurry (Londres, 10 de febrer de 1909 - 20 novembre de 1978) va ser un artista i escenògraf de ballet, teatre i òpera britànic.
Fill d'A. G. Hurry, un director fúnebre de St John's Wood, va ser educat a la Haberdashers' Aske's Boys' School. Combatent la pressió per seguir el negoci familiar, va estudiar a l'Escola d'Art de St John's Wood i de la Royal Academy Schools. En sortir de la Reial Acadèmia de Pintura el 1931, abans de finalitzar la seva beca de cinc anys, el seu primer encàrrec va ser d'una empresa cervesera per decorar una cadena de bars de saló amb murals de paisatges.
A la segona meitat de la dècada de 1930, va deambular per la Gran Bretanya i Irlanda pintant paisatges. Deprimit amb el seu treball i buscant inspiració per desenvolupar un estil personal, es va traslladar a París, però es va veure obligat a tornar a Gran Bretanya causa de problemes de salut.
El 1939, declarat no apte per al servei militar i pertorbat per la guerra, es va aïllar a la seva casa de camp a Thaxted (Essex). En aquest temps es va fer amic de Grace Sholto Douglas, un ancià mecenes que va morir el 1942. Els anys 1940 i 1941 va elaborar dos llibres de dibuixos automàtics intricats que van ser exhibits a la Galeria Redfern, cosa que dur al seu reconeixement com a "ultra-surrealista".
El seu primer treball d'escenari va ser per a una producció de Hamlet pel Sadler's Wells Ballet el 1942, una obra encarregada per Robert Helpmann, que havia vist els seus quadres en una galeria de Londres. Posteriorment, va treballar per a Sadler's Wells, Old Vic Theatre, Aldwych Theatre, Glyndebourne, la Royal Opera House, la Royal Shakespeare Company i per a empreses teatrals del Canadà, sobretot a Stratford (Ontario).
Va deixar un gran corpus de pintures, que van des de l'abstracte, el retrat i el paisatge.

## Bibliografia

* "Hurry, Leslie George (1909–1978)", Raymond Ingram, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004
* Obituary, The Times, Friday, Nov 24, 1978; p. 16
* Obituary by Jack Lindsay, The Times, Monday, Nov 27, 1978; p. 14
* Leslie Hurry Arxivat 2006-06-03 a Wayback Machine., British Council biography

## Enllaços externs

* Leslie Hurry costume designs, 1966, held by the Billy Rose Theatre Division, New York Public Library for the Performing Arts
# Leslie Lamport

Leslie Lamport (Nova York, 1941) és un informàtic i matemàtic estatunidenc. És especialment conegut per haver creat el sistema LaTeX.
Lamport estudià matemàtiques al MIT i a la universitat de Brandeis. Dins del camp de la informàtica és reconegut pel seu treball en algorítmica distribuïda i en lògica temporal, on introduí la Lògica d'Accions Temporal (Temporal Logic of Actions, TLA). També formulà la relació "ha passat abans" (happened before), important en rellotges lògics en sistemes distribuïts, ja que permet obtenir una ordenació parcial.

## Referències

* ↑ Lamport, L. «Time, clocks, and the ordering of events in a distributed system». Communications of the ACM , 21, 7, 1978, pàg. 558–565. DOI: 10.1145/359545.359563.
* ↑ Savage, N. «General agreement: Leslie Lamport contributed to the theory and practice of building distributed computing systems that work as intended». Communications of the ACM, 57, 6, 2014, pàg. 22. DOI: 10.1145/2601076.
* ↑ Hoffmann, L. «Q&A Divide and Conquer: Leslie Lamport on Byzantine generals, clocks, and other tools for reasoning about concurrent systems». Communications of the ACM, 57, 6, 2014, pàg. 112. DOI: 10.1145/2601077.

## Enllaços externs

* Leslie Lamport - Lloc web oficial
# Les coses de la vida

Les coses de la vida (títol original en francès: Les Choses de la vie) és una pel·lícula francesa dirigida per Claude Sautet i estrenada el 1970. Es tracta d'una adaptació de la novel·la homònima Les Choses de la vie de Paul Guimard de 1967. Ha estat doblada al català.

## Argument

Pierre (Michel Piccoli), arquitecte d'una quarantena d'anys, és víctima d'un accident de cotxe. Expulsat del vehicle, mortalment ferit i en coma, a la vora de la carretera, revisa el seu passat i les dues dones que compten en la seva vida: Catherine (Lea Massari), del qual està separat i amb qui ha tingut un fill, i Hélène (Romy Schneider), amb qui la seva relació amorosa té un gir.
Durant aquest temps, revisa la seva vida acceleradament i s'adona llavors de la importància d'aquestes múltiples petites coses de l'existència, aquestes alegries i aquestes penes que constitueixen la felicitat de tota una vida. L'estat de Pierre constitueix la trama de la pel·lícula: sense cap consciència de la mort que està arribant, i ingènuament obsessionat pel seu "cansament", el seu monòleg interior gira sense parar al voltant de la necessitat de sobretot no deixar anar una carta que donaria un sentit molt diferent a la seva relació amb els altres.

## Repartiment

* Michel Piccoli: Pierre Bérard
* Romy Schneider: Hélène Haltig
* Lea Massari: Catherine Bérard
* Jean Bouise: François
* Gérard Lartigau: Bertrand Bérard
* Boby Lapointe: el conductor del transport de bestiar
* Hervé Sand: el camioner
* Jacques Richard: l'infermer
* Betty Beckers: l'autostopista
* Dominique Zardi: l'autostopista
* Gabrielle Doulcet: Guitte
* Roger Crouzet: el promotor
* Henri Nassiet: el pare de Pierre
* Claude Confortès: El Doctor
* Jerry Brouer: el pretendent
* Marcelle Arnold: la mare d'Hélène
* Jean-Pierre Zola: el pare d'Hélène
* Max Amyl: el capellà
* Isabelle Sadoyan: la infermera
* Gérard Streiff: el motard
* Clément Bairam: El policia
* Béatrice Boffety: Anne

## Llocs de rodatge

* Charente-Maritime
** Île de Ré
** La Rochelle
* París
** rue de Sèvres
* Yvelines
** Septeuil
** Neauphle-le-Château
** Thoiry

## Premis i nominacions
### Premis

* 1969: Premi Louis-Delluc

### Nominacions

* 1970: Palma d'Or

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge de la seqüència de l'accident va durar deu dies.
* El cotxe conduït per Michel Piccoli és un Espart Romeo Giulietta sprint de 1959.
* La pel·lícula va inspirar una cançó interpretada per Frida Boccara L'Année où Piccoli jouait les Choses de la vie
* Aquesta pel·lícula ha estat objecte d'un remake el 1994 dirigida per Mark Rydell i titulat Intersection amb Richard Gere i Sharon Stone.

## Referències

* ↑ «Les coses de la vida». esadir.cat.
* ↑ «Les choses de la vie». The New York Times.

## Enllaços externs

* Les choses de la vie (francès)
# Haileyville

Haileyville és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 891 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Haileyville tenia 891 habitants, 375 habitatges, i 253 famílies. La densitat de població era de 337,3 habitants per km².
Dels 375 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,4% hi vivien parelles casades, en un 13,9% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 30,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.833 $ i la renda mediana per família de 29.600 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.688 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 13.326 $. Entorn del 14,8% de les famílies i el 17,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ (anglès) «Cities and Towns ok Oklahoma Arxivat 2006-08-09 a Wayback Machine.». Oficina del Cens dels Estats Units. [Consulta: 10/07/2011.]
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Haileyville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Haileyville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Cotorra de Vieillot

La cotorra de Vieillot (Pyrrhura frontalis) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita els boscos del sud-est del Brasil, el Paraguai, Uruguai i nord de l'Argentina.

## Referències

* ↑ Fitxa de la cotorra de Vieillot al SIOC Rev. 05/08/2012
# Kójino

Kójino (en rus: Кожино) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que pertany al districte rural de Bolxessosnovski. El 2010 tenia 2 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 26 agost 2023].
# Chivu

«Chivu» té aquests significats:
Chivu:
* Chivu Stoica, polític romanès.
* Cristian Chivu, futbolista romanès, que ocupa la posició de defensa central.
# Monfarracinos

Monfarracinos és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 554 | 570 | 653 | 744 |
# Lovro von Matačić

Lovro von Matačić (14 de febrer de 1899 a Sušak, Rijeka, llavors Àustria-Hongria, avui Croàcia - 4 de gener de 1985 a Zagreb (altres fonts: Belgrad o Dubrovnik), llavors Iugoslàvia), fou un director d'orquestra i compositor iugoslau.

## Vida i obra

Matačić va pertànyer als Xiquets Cantors de Viena abans d'estudiar composició i direcció a la capital austríaca. Gran part de la seua vida estigué lligat al repertori austríac, des de Joseph Haydn fins Anton Bruckner, raó per la qual en 1981 fou honorat per l'Orquestra Simfònica de Viena amb el preuat Brucknerring.
Des de 1948 fins a 1954 fou director d'òpera i d'orquestra a Skopje i Rijeka. De 1956 fins a 1958 fou director principal de l'Orquestra Estatal de Dresde, de 1961 fins a 1966 director general musical de l'Òpera de Frankfurt, de 1972 fins a 1979 director general musical de l'orquestra de l'Òpera de Montecarlo. Dirigí també sovint a Praga, i també de manera regular a Berlín, Londres i París, la qual cosa donà lloc a moltes gravacions de simfonies i òperes. La constitució física hercúlea de Lovro von Matačićs i la seua dinàmica i al mateix temps precisa direcció de l'orquestra gaudiren, en especial al Japó de gran popularitat. De 1970 fins a 1980 fou director principal de l'Orquestra Filharmònica de Zagreb.
Com a director d'òpera, Matačić va enregistrar entre d'altres Der Freischütz (amb Rudolf Schock i Gottlob Frick) així com Die lustige Witwe (amb Elisabeth Schwarzkopf). Fou soterrat al cementeri Mirogoj de Zagreb.
Von Matačić fou també compositor d'obres en estil contemporani. El seu treball més conegut en aquest àmbit és la „Simfonia de les Confrontacions“ (1979, revisada en 1984). L'obra tracta en un llenguatge molt dur de l'amenaça atòmica i cita el tema medieval del „Dies Irae“, present en moltes obres del repertori.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Croata, Volum 7, 2005 (croat)

## Referències

* ↑ Biografía Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine. a la pàgina principal de la web de la Fundació Lovro von Matacic
* ↑ Horst Seeger: Opernlexikon, 4 Edició 1989, Henschelverlag Kunst und Gesellschaft Berlin, DDR. (alemany)
* ↑ LOVRO VON MATAČIĆ - HRVATSKI DIRIGENT Arxivat 2007-12-17 a Wayback Machine., hrt.hr (croat)
* ↑ Extracte d'una entrevista amb Matacic i començament del tercer moviment

## Enllaços externs

* http://www.fondmatacic.hr/ Arxivat 2010-11-10 a Wayback Machine.
# Les closes Boues

Les closes Boues o antic estany de Boada es localitzen al municipi de Palau-sator, a tocar de Can Bac, prop del nucli de Sant Julià de Boada, i pertanyen a la subconca hidrogràfica del Daró.
En anys plujosos la inundació hi sol ser permanent i la zona és aprofitada com a prats de pastura humits. En anys de sequera, però, la zona és conreada (per fer-hi blat de moro i arròs).
Les closes Boues o closes Fondes representen les restes de l'antic estany de Boada que fou dessecat a mitjans del segle xviii. Fins fa pocs anys aquest espai abastava fins a 14 hectàrees de superfície, degut al fet que el rec de drenatge s'havia obturat. Tanmateix, de fa uns anys la zona ha estat reconvertida en arrossars, i la zona humida s'ha vist molt reduïda pel que fa a la seva extensió. Antigament aquest estany limitava amb l'estany de Pals, situat a l'est de Can Bac.
Les zones d'inundació més permanents estan colonitzades pel canyissar. La comunitat de Potamogeton pectinatus (hàbitat d'interès comunitari, codi 3150) entapissa el fons de les closes Boues. En un petit sector de l'espai, i resseguint el camí que travessa l'espai s'hi fa un petit tamarigar (hàbitat d'interès comunitari, codi 92D0).
El principal interès ecològic o conservacionista d'aquest espai rau en el fet de ser una zona molt important per al descans d'ocells aquàtics i fins i tot s'hi han observat intents de cria de l'agró roig (Ardea purpurea) i l'arpella (Circus aeruginosus).
El camí de vianants que delimita l'espai disposa de dues plataformes d'observació. La principal amenaça per l'espai és l'extensió dels cultius, encara que avui la llacuna principal es troba força consolidada. Cal però mantenir els elements d'interès i potenciar el restabliment d'aquells altres susceptibles de recuperació.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Les closes Boues». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 14 agost 2014].
# Hangar i torre de control als Mangraners

Hangar i torre de control als Mangraners és una obra de Lleida protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una edificació aïllada formant un conjunt de 3 volums definits, dos d'ells cúbics i un amb una cobertura en volta parabòlica de gran importància estructural. La façana és més aviat el resultat de la imatge de la mateixa coberta. La nau-hangar és d'espai lliure i la torre té tres nivells. Murs de càrrega, forjats isostàtics i fàbrica de maó.

## Història

Fou de l'Aeroclub de Lleida.

## Referències

* 1 2 «Hangar i torre de control als Mangraners». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Cromartyshire

Cromartyshire (gaèlic escocès: Siorrachd Chromba) era un comtat del nord-oest d'Escòcia, a les seves Terres Altes (Highlands) fins al Decret de Govern Local de 1889. Portava el nom de la seva capital, Cromarty.
Cromartyshire consistia en un grup d'enclavaments, amb el més gran entre els comtats de Ross-shire al sud i Caithness al nord. El port d'Ullapool estava en aquest enclavament, al costat de la costa occidental. La capital del comtat, i única burgh (vila), Cromarty, estava al costat de la costa oriental, en la península de Black Isle. Els altres enclavaments estaven dispersats per Ross-shire.
L'any 1890, el comtat va ser unit amb Ross-shire com el comtat de Ross & Cromarty, però les adreces postals van ser canviats a Ross-shire. L'any 1975, després del Decret de Govern Local de 1973, Ross & Cromarty es va canviar a un districte del consell dels Highlands, i l'illa de Lewis va ser donada al consell nou de les Hèbrides Exteriors.
Ross & Cromarty va ser dissolt el 1996 quan el consell de Highland es va canviar a una autoritat unitària després del Decret de Govern Local de 1994.
# Casa de la Vila (Sant Boi de Llobregat)

La casa de la Vila és una obra del municipi de Sant Boi de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici rectangular, sense pati, de planta baixa i tres pisos amb terrat, caracteritzat per la simetria i la profusió de finestres, amb un ordre diferent a cadascuna de les plantes. Els diferents estils de les obertures de cada planta venen reforçats i remarcats per una línia d'estuc que separa els nivells, marcant al mateix temps un ritme horitzontal a l'edifici.
A la planta baixa són grans finestres rectangulars amb reixes de laminat i arc rebaixat harmonitzant amb la porta principal. Al primer pis, a la façana de l'Ajuntament hi ha el balcó noble, de pedra artificial, amb tres portes rematades per frontons neoclàssics, frontons que es repeteixen a les finestres de la façana lateral del mateix pis i que tenen una petita balconada una de cada tres. Al segon pis, són finestres rectangulars, una mica més petites que les de la planta baixa amb un petit ràfec sobre cada una d'elles. Les de l'últim pis evoquen les de les golfes de les masies catalanes amb el seu arc rebaixat. El terrat, sense edificacions ni torratxes, té una barana de pedra artificial i a la façana principal una petita torreta central amb rellotge.

## Història

Aquesta casa la construí en Jacint Torres i Mainer ("el Cinto del Torres"), que ocupa l'alcaldia l'1 de juliol de 1885 i hi instal·là al soterrani una fàbrica de pasta sopa. El 1887 hi esclatà una bomba. En Torres vengué la casa al senyor Joan Bosch i Gral el dia 11 de desembre d'aquell mateix anys. Aquest acabà l'edificació i la convertí en la Casa de la Vila, amb sales per escoles a la planta baixa i presó al soterrani.

## Referències

* 1 2 3 «Casa de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 febrer 2016].
# Kóndrovo (Tula)

* Per a altres significats, vegeu «Kóndrovo».
Kóndrovo (en rus: Кондрово) és un poble de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 276 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.