# Declinació del grec antic

La declinació del grec antic és el conjunt de formes en què es declinen els substantius, adjectius, pronoms i altres categories de paraules en la llengua grega antiga. En grec antic, la declinació d'una paraula serveix per indicar-ne la funció i el nombre gramatical. Hi ha tres declinacions, que estan numerades i agrupades segons la terminació dels mots i el seu gènere gramatical. Els diferents casos s'expressen mitjançant un sufix (o morfema gramatical) afegit a l'arrel de la paraula. La flexió de les paraules dins una mateixa declinació varia segons el seu gènere gramatical: masculí, femení o neutre.
Cadascun dels cinc casos té una funció principal i (tret del vocatiu) una sèrie de funcions secundàries, que poden tenir una semblança gramatical amb la funció principal o no. Aquest sistema de casos del grec antic ha influït en la gramàtica del grec modern, que conserva una gramàtica força arcaica en comparació amb altres llengües indoeuropees d'Europa tot i haver perdut el cas datiu respecte al grec antic.

## Casos

El grec de l'època clàssica tenia cinc dels vuit casos gramaticals originals del protoindoeuropeu: el nominatiu, el vocatiu, l'acusatiu, el genitiu i el datiu. Alguns textos primerencs, incloent-hi les obres d'Homer, contenen vestigis del cas locatiu en forma d'adverbis com ara ἠῶθεν ('a l'albada'). Les funcions d'aquest cas foren absorbides pel datiu.
* nominatiu: subjecte, atribut
* vocatiu: cas de l'apòstrof
* acusatiu: complement directe (CD), atribut del CD, complements circumstancials
* genitiu: complement del nom (CN), complements circumstancials
* datiu: complement indirecte (CI), complements circumstancials

### Nominatiu

* Subjecte:
** ὁ παῖς παίζει → el nen juga
* Predicat (atribut):
** Κῦρος βασιλεὺς ἐγένετο → Cirus fou rei
* Exclamatiu:
** Νήπιος → babau!
* En lloc del vocatiu:
** ὁ παῖς ἀκολούθει → noi, segueix-me
** Ζεῦ πάτερ, ᾿Ηέλιός τε → oh, pare Zeus i Heli!
** ὦ φίλ' Αἴας, φίλος ὦ Μενέλαε → oh, estimat Aiant, oh estimat Menelau!

### Vocatiu

Persona a qui es dirigeix la paraula:
* ὦ ἄνδρες ᾿Αθηναῖοι → oh, atenesos!

### Acusatiu

* Subjecte d'una oració d'infinitiu:
** λέγει σε ἐλθεῖν → diu que tu has vingut
* Complement directe (objecte extern):
** τύπτω τὸν δοῦλον → colpejo l'esclau
* S'empra amb verbs que en català són intransitius:
** beneficiar o perjudicar:
*** ὁ Σωκράτης οὐδένα ἠδίκησεν → Sòcrates no fou injust amb ningú
** fugir, escapar, amagar-se:
*** φεύγειν τὸν πατέρα → fugir del seu pare
** tenir un sentiment (temor, vergonya):
*** εὐλαβοῦ ψόγον → tingues cura dels retrets
* Complement directe (objecte intern):
** etimològic:
*** μάχην ἐμάχοντο → lluitaven en una batalla
** amb significat relatiu al verb:
*** πόλεμον ἐστράτευσαν → prengueren part en una guerra
** determinació d'un acusatiu intern sobreentès:
*** γάμους ἑστιᾶν → organitzar un banquet de bodes
** amb determinació adverbial:
*** μέγα ψεύδεται → diu grans mentides
** efecte de l'acció del verb:
*** ἕλκος οὐτάσαι → inferir una ferida
* Complement directe (amb dos acusatius):
** διδάσκω τοὺς παῖδας τὴν γραμματικήν → ensenyo als nois gramàtica
* Complement directe (amb predicat):
** ἔλαβε τοῦτο δῶρον → va rebre això com a regal
* De relació:
** κεφαλὴν ἴκελος Διί → semblant en el cap a Zeus
* D'extensió:
** en l'espai:
*** πλεῖν θάλασσαν → navegar per mar
** en el temps:
*** ἔμεινεν ἡμέρας πέντε → es quedà cinc dies
* Adverbial:
** τὴν ταχίστην → pel camí més curt
** τέλος → per fi
* De direcció:
** ἧλθες ῎Αργος → vas venir a Argos
* Absolut:
** προσταχθὲν ἀναχωρῆσαι → havent estat ordenada la retirada

### Genitiu

* Amb substantius:
** de parentesc:
*** Σωκράτης ὁ Σωφρονίσκου → Sòcrates, el fill de Sofronisc
** de propietat:
*** ἡ οἰκία τοῦ πατρός → la casa del pare
** de matèria:
*** τεῖχος λίθου → una paret de pedra
** de contingut:
*** δέπας οἴνου → una copa de vi
** de preu:
*** δοῦλος πέντε μνῶν → un esclau que val cinc mines
** d'autor:
*** Δημοσθένους λόγος → un discurs de Demòstenes
** de causa:
*** γραφὴ κλοπῆς → acusació per furt
** de qualitat:
*** πολίτου ἀρετή → valor d'un ciutadà
** de denominació:
*** ᾿Ιλίου πτολίεθρον → la ciutat de Troia
* Partitiu:
** πότερος τῶν ἀδελφῶν; → quin dels germans?
* Subjectiu:
** ὁ φόβος τῶν πολεμίων → la por que tenen els enemics
* Objectiu:
** ὁ φόβος τῶν πολεμίων → la por que es té als enemics
* Amb adjectius:
** de pertanença:
*** νεὼς τοῦ ᾿Απόλλωνος ἱερός → temple consagrat a Apol·lo
** de participació:
*** μέτοχος τοῦ πόνου → partícip del treball
** de potència:
*** ἐγκρατὴς ἑαυτοῦ → amo d'un mateix
** de plenitud:
*** πλέος εὐφροσύνης → ple d'alegria
** de coneixement o memòria:
*** ῎εμπειρος τῶν ὁδῶν → coneixedor dels camins
** de preu o valor:
*** πλείστου ἄξιος → de gran valor
* Amb adverbis:
** πέραν τοῦ ποταμοῦ → a l'altra banda del riu
** πῶς ἔχεις δόξης; → què opines?
* Amb verbs:
** de participació:
*** μετεῖχον τῆς ἑορτῆς → participaven de la festa
*** πίνειν τοῦ οἴνου → beure vi
** de profit:
*** ἀπολαύειν τοῦ βίου → gaudir de la vida
** de record o cura:
*** ἐπιλανθάνεσθαι τῶν φίλων → oblidar-se dels amics
*** κήδεται ἑαυτοῦ → té cura de si mateix
** de tacte o començament:
*** λαμβάνειν τῆς χειρός → agafar de la mà
*** ἄρχεσθαι τῆς παιδείας → començar l'ensenyament
** de desig o obtenció:
*** ἐραν τῶν ἀδυνάτων → voler coses impossibles
*** τυγχάνειν τοῦ σκοποῦ → atènyer l'objectiu
** de govern o poder:
*** ἐβασίλευε τῶν Περσῶν → era rei dels perses
** d'abundància:
*** εὐπορεῖν χρημάτων → tenir molts diners
** de judici o acusació:
*** ἀσεβείας κρίνειν → acusar d'impietat
** de compra o venda:
*** πρίασθαι ταλάντου → comprar per un talent
** de percepció:
*** ἀκούω τῶν λόγων → escolto les paraules
** compostos amb κατά:
*** καταγελᾶν τινος → riure's d'algú
** compostos amb una altra preposició:
*** ὑπεραλγῶ τῆς πατρίδος → sento pena per la pàtria
* de separació:
** παύεσθαι μάχης → cessar en la lluita
* de mancança:
** πόλις κενὴ ἀνδρῶν → ciutat sense homes
* de comparació:
** νεώτερος σοῦ → més jove que tu
* de causa:
** θαυμάζω σε τῆς σωφροσύνης → t'admiro per la teva moderació
* exclamatiu:
** φεῦ τοῦ ἀνδρός → ai de l'home!
* de temps:
** ἑκάστου ἔτους → tots els anys
* d'espai:
** θέουσαι πεδίοιο → corrent per la plana
* agent:
** πρ`ος πάντων ἐπονομαζόμενος → cridat per tothom
* absolut:
** οὐδεν`ος κωλύοντος → sense que ningú ho impedeixi

### Datiu

* Complement indirecte:
** δώσω σοι τὰς πόλεις → et donaré les ciutats
* S'empra amb verbs de:
** proximitat:
*** πλησιάζειν αὐτῷ → apropar-se a ell
** ira, irritació, hostilitat:
*** πολεμεῖν τοῖς ᾿Αθηναίοις → lluitar contra els atenesos
** acompanyament, persecució:
*** ἀκολουθεῖν τῷ βασιλεῖ → seguir el rei
** ajut, auxili:
*** βοηθεῖν τοῖς φίλοις → ajudar els amics
** unió, mescla, relació:
*** ὁμιλεῖν μοι → tractar amb mi
** amb terciopersonals:
*** πρέπει μοι οὐκ εἴκειν → em convé no cedir
* Amb adjectius:
** d'igualtat:
*** τὰ αὐτὰ Κύρῳ ὅπλα → les mateixes armes que en Ciro
** de benvolença o hostilitat:
*** ἐναντίος τῇ γνώμῃ → contrari a l'opinió
** de parentesc o comunitat:
*** πράξεις κοιναὶ πᾶσιν → fets comuns a tots
* Amb adverbis:
** ὁμοίως ἐκείνῳ → igual que aquell
* Amb compostos de preposició:
** ἐπιβουλεύειν τῷ δήμῳ → conspirar contra el poble
* Amb substantius:
** ἡ τοῖς φίλοις βοήθεια → l'ajuda als amics
* D'interés:
** πᾶς ἀνὴρ αὑτῷ πονεῖ → tots treballen per a si mateixos
* Possessiu:
** πολλοί μοι φίλοι εἰσίν → tinc molts amics
* Ètic:
** βέβηκεν ἡμῖν ὁ ξένος → se'ns ha anat l'hoste
* Agent:
** πάνθ'ἡμῖν πεποίηται → tot està fet per nosaltres
* De relació:
** τέθνηχ'ἡμῖν πάλαι → per a nosaltres fa temps que està mort
* D'instrument:
** ὁρῶμεν τοῖς ὀφθαλμοῖς → veiem amb els ulls
* De causa:
** τελευτᾶν νόσῳ → morir de malaltia
* De motiu:
** ἁμαρτάνομεν ἀγνοίᾳ → ens equivoquem per ignorància
* De mode:
** σιγῇ → en silenci
* De punt de vista:
** ὕστερος τῇ τάξει → l'últim per la seva col·locació
* De mesura:
** πολλῷ ὕστερον → molt després
* En un lloc (estàtic):
** Μαραθῶνι → a Marató
* A un lloc (direcció):
** πεδίῳ ἔπεσε → va caure a terra
* De temps:
** τῇδε τῇ νυχτί → aquesta nit

## Articles

Article definit :
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural | Dual |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre | Comú |
| Nominatiu | ὁ | ἡ | τό | οἱ | αἱ | τά | τω |
| Acusatiu | τόν | τὴν | τό | τοὺϛ | τάϛ | τά | τῶ |
| Genitiu | τοῦ | τῆϛ | τοῦ | τῶν | τῶν | τῶν | τοῖν |
| Datiu | τῷ | τῇ | τῷ | τοῖϛ | ταῖϛ | τοῖϛ | τοῖν |

## Adjectius

La declinació dels adjectius és, en realitat, la mateixa que la dels substantius corresponents a la forma emprada per a cadascun dels gèneres. S'enumeren a continuació les diferents classes d'adjectius amb referència al substantiu que en cada gènere serveix de model.

### Adjectius de tres terminacions

* Masculí:
** δίκαι-ος → es declina com βίος (vegeu substantius, segona declinació)
* Femení:
** δικαί-α → es declina com λύρα (vegeu substantius, primera declinació, I tipus)
** Al jònic: δικαί-η → es declina com τιμή (vegeu substantius, primera declinació, III tipus)
* Neutre:
** δίκαι-ον → es declina com μέτρον (vegeu substantius, segona declinació)
Com als anteriors, els comparatius en -τερος i els adjectius verbals en -τέος:
* Masculí:
** δῆλ-ος → es declina com βίος
* Femení:
** δήλ-η → es declina com τιμή
Neutre:
** δῆλ-ον → es declina com μέτρον

### Adjectius irregulars

Són irregulars μέγας i πολύς, que es declinen del següent mode:
| Nombre | Cas | Masculí | Femení | Neutre | Nombre | Cas | Masculí | Femení | Neutre |
| Singular | N. | μέγας | μεγάλη | μέγα | Singular | N. | πολύς | πολλή | πολύ |
| Singular | A. | μέγαν | μεγάλην | μέγα | Singular | A. | πολύν | πολλήν | πολύ |
| Singular | G. | μεγάλου | μεγάλης | μεγάλου | Singular | G. | πολλοῦ | πολλῆς | πολλοῦ |
| Singular | D. | μεγάλῴ | μεγάλῃ | μεγάλῳ | Singular | D. | πολλῷ | πολλῇ | πολλῷ |
| Plural | N. | μεγάλοι | μεγάλαι | μεγάλα | Plural | N. | πολλοί | πολλαί | πολλά |
| Plural | A. | μεγάλους | μεγάλας | μεγάλα | Plural | A. | πολλούς | πολλάς | πολλά |
| Plural | G. | μεγάλων | μεγάλων | μεγάλων | Plural | G. | πολλῶν | πολλῶν | πολλῶν |
| Plural | D. | μεγάλοις | μεγάλαις | μεγάλοις | Plural | D. | πολλοίς | πολλαίς | πολλοίς |
El plural és regular: μεγάλοι, μεγάλαι, μεγάλα, etc. i πολλοί, πολλαί, πολλά, etc. (com βίος, τιμή i μέτρον)

## Substantius
### Primera declinació

| | Cas | fem. I tipus | fem. II tipus | fem. III tipus | masc. IV tipus | masc. V tipus |
| Singular | N. | λύρα | γλῶσσα | τιμή | νεανίας | πολίτης |
| Singular | V. | λύρα | γλῶσσα | τιμή | νεανία | πολῖτα |
| Singular | A. | λύραν | γλῶσσαν | τιμήν | νεανίαν | πολίτην |
| Singular | G. | λύρας | γλώσσης | τιμῆς | νεανίου | πολίτου |
| Singular | D. | λύρᾳ | γλώσσῃ | τιμῇ | νεανίᾳ | πολίτῃ |
| Plural | N. | λύραι | γλῶσσαι | τιμαί | νεανίαι | πολῖται |
| Plural | V. | λύραι | γλῶσσαι | τιμαί | νεανίαι | πολῖται |
| Plural | A. | λύρας | γλώσσας | τιμάς | νεανίας | πολίτας |
| Plural | G. | λυρῶν | γλωσσῶν | τιμῶν | νεανιῶν | πολιτῶν |
| Plural | D. | λύραις | γλώσσαις | τιμαῖς | νεανίαις | πολίταις |
Observacions:
* El I tipus comprèn aquells substantius femenins a la -α del tema dels quals precedeix ρ, ι, ε (p.ex: λύρα). El II tipus són tots aquells substantius femenins precedits de σ, σσ, ττ, λλ, ξ, ψ, αιν, ειν, οιν (p.ex: γλῶσσα). El III tipus són tota la resta de mots femenins (p.ex: τιμή). El IV tipus són els masculins el tema dels quals acaba com el I tipus (p.ex: νεανίας). El V tipus, la resta de noms masculins (p.ex: πολίτης). Els IV i V tipus tenen -ς al nominatiu, i genitiu -ου com a la segona declinació. El plural és idèntic a tots els tipus d'aquesta flexió.
* Tots els casos porten l'accent a la mateixa síl·laba que el nominatiu, tret del genitiu plural, que té circumflex a l'última. En això es diferencia aquest cas del genitiu plural de molts noms de la segona declinació (com λόγος, genitiu plural: λόγων).
* L'accent circumflex a la penúltima es converteix en agut als casos en què l'última vocal sigui llarga. A l'inrevés, l'agut a la penúltima si és llarga passa a ser circumflex quan l'última vocal és breu.
* En Homer i en el jònic trobem -η al singular del I i IV tipus (σοφίη); al genitiu plural les desinències -άων, -έων; al datiu plural -ῃσι, -ῃς. Al V tipus, nominatius en -α (ἱππότα), i al IV i V, genitiu singular en -αο, εω, -ω
* Es presten a confusions el genitiu singular i acusatiu plural del I tipus, que solen distingir-se'n pel cas de l'article, si aquest hi és, i el genitiu singular del IV i V, idèntic al de la segona declinació.
* Al V tipus es troba de vegades el vocatiu -η (ἀτρείδης).
* Alguns substantius, no obstant la primera observació, mantenen α a tota la flexió (p.ex: μνᾶ -ᾶς, χρόα -ας); i d'altres conserven la η a tot el singular (p.ex: χόρη -ης, δέρη -ης, ἔρση -ης). Τόλμα, ἔρευνα i δίαιτα segueixen el II tipus.
* Aquesta declinació correspon a la primera i cinquena llatines.

### Segona declinació

| Cas | Masc./fem. | Masc./fem. | Masc./fem. | Neutre | Neutre | Neutre |
| Cas | Singular | Plural | Dual | Singular | Plural | Dual |
| N. | βίος | βίοι | βίω | μέτρον | μέτρα | μέτρω |
| V. | βίε | βίοι | βίω | μέτρον | μέτρα | μέτρω |
| A. | βίον | βίους | βίω | μέτρον | μέτρα | μέτρω |
| G. | βίου | βίων | βίοιν | μέτρου | μέτρων | μέτροιν |
| D. | βίῳ | βίοις | βίοιν | μέτρῳ | μέτροις | μέτροιν |
Observacions:
* Aquesta declinació correspon a la segona i quarta llatines (s'ha de remarcar el neutre plural en -α, idèntic al llatí, i fins i tot semblant en alguns neutres russos: письмо - письма).
* L'accent és invariable a tots els casos, igual al del nominatiu. Vegeu la tercera observació de la primera declinació.
* En Homer i en el jònic, datiu plural -οισι.

### Tercera declinació

Hi ha diversos models per a la tercera declinació: κόραξ (i el neutre σῶμα) és el model més emprat i cohabita amb els models πόλις/ἄστυ, βασιλεύς, βέλος, ἔδαφος i πατήρ. Per contra, hi ha noms que no segueixen aquests models: ἀνήρ, βοῦς, γραῦς, ὕδωρ...
Per regla general, les terminacions seran les següents:
| | Singular | Plural |
| Nominatiu | -ς / -tema amb allargament | -ες |
| Vocatiu | -igual al nominatiu / -tema pur | -ες |
| Acusatiu | -α/-ν | -ας |
| Genitiu | -ος | -ων |
| Datiu | -ι | -σι(ν) |

#### Nominatiu sigmàtic

Hi pertanyen substantius de gènere masculí i femení:
| Nombre | Cas | Oclusives | Oclusives | Oclusives | Temes en -ντ | Temes en líquida | Temes en nasal |
| Nombre | Cas | Gutural | Labial | Dental | Temes en -ντ | Temes en líquida | Temes en nasal |
| Singular | N. | φύλαξ | φλέψ | λαμπάς | λυθείς | ἄλς | ρίς |
| Singular | V. | φύλαξ | φλέψ | λαμπάς | λυθείς | ἄλς | ρίς |
| Singular | A. | φύλακα | φλέβα | λαμπάδα | λυθέντα | ἃλα | ρῖνα |
| Singular | G. | φύλακος | φλέβος | λαμπάδος | λυθέντος | ἁλός | ρινός |
| Singular | D. | φύλακι | φλεβί | λαμπάδι | λυθέντι | ἁλί | ρινί |
| Plural | N. | φύλακες | φλέβες | λαμπάδες | λυθέντες | ἃλες | ρῖνες |
| Plural | V. | φύλακες | φλέβες | λαμπάδες | λυθέντες | ἃλες | ρῖνες |
| Plural | A. | φύλακας | φλέβας | λαμπάδας | λυθέντας | ἃλας | ρῖνας |
| Plural | G. | φύλακων | φλέβων | λαμπάδων | λυθέντων | ἁλῶν | ρινῶν |
| Plural | D. | φύλαξι | φλεψί | λαμπάσι | λυθεῖσι | ἁλσί | ρισί |
Observacions:
* Als temes en oclusiva aquesta es combina amb la -ς del nominatiu i vocatiu singular i del datiu plural d'aquesta forma:
** γ / κ / χ = -ξ
** β / π / φ = -ψ
** δ / τ / θ = -ς
Així doncs, φυλακ-ς = φύλαξ / μαστιγ-ς = μάστιξ / βηχ-ς = βήξ / γυπ-ς = γύψ / φλεβ-ς = φλέψ / κατηλιφ-ς = κατῆλιψ / ἐσθητ-ς = ἐσθής / λαμπαδ-ς = λαμπάς / κορυθ-ς = κόρυς.
* Els temes en -ντ perden la terminació davant de -ς al nominatiu i vocatiu singular i al datiu plural, allargant per compensació la vocal precedent (λυθεντ-ς = λυθείς / διδοντ-ς = διδούς / ἱσταντ-ς = ἱστάς / δεικνυντ-ς = δεικνύς).
* Els temes en nasal la perden davant de -ς (ριν-ς = ρίς). Allarga la vocal per compensació εἷς (per ἑν-ς).
* En alguns temes en dental no apareix la ς al vocatiu (παῖς, voc. παῖ).
* Als temes monosil·làbics d'aquesta declinació s'accentuen a l'última sí·laba genitiu i datiu, i a la primera la resta de casos (p.ex: φλεβός, gen. φλέβα ac.). En canvi βάς té el genitiu βάντος; ὤν, ὄντος / πᾶς el genitiu plural πάντων / παῖς el genitiu plural παίδων.
* El tema en dental ποδ- presenta un nominatiu anòmal ποῦς al dialecte àtic. El datiu plural homèric és πόδεσσι ö ποσσί.
* Els temes en -κτ, νυκτ- i ἀνακτ- no ofereixen la τ al tema en -ρτ δαμαρτ- queda reduït a δάμαρ al nominatiu.
* Els neutres no prenen ς al nominatiu singular i adopten la desinència -α al nominatiu, vocatiu i acusatiu plural. Així doncs, σῶμα, -ατος en plural σώματα (el nominatiu ha perdut la τ final) / λυθέν, -έντος (plural λυθέντα) / γάλα, -ακτος (perd la -κτ final al nominatiu) / ἓν, -ἑνός (neutre d'εἷς, que no té plural) / πᾶν, παντός (perd la τ al nominatiu). Φῶς, φωτός es declina com σῶμα. Πέρας, -ατος; κέρας, -ατος, etc. també ho fan, quan no segueixen la flexió dels neutres en -ας.

#### Nominatiu asigmàtic

Hi pertanyen substantius de gènere masculí i femení:
| Nombre | Cas | Temes en líquida | Temes en líquida | Temes en nasal | Temes en nasal | Temes en -ντ |
| Nombre | Cas | Amb vocal llarga | Amb alternança | Amb vocal llarga | Amb alternança | Temes en -ντ |
| Singular | N. | θήρ | ρήτωρ | ἀγών | ἡγεμών | γέρων |
| Singular | V. | θήρ | ρῆτορ | ἀγών | ἡγεμών | γέρων |
| Singular | A. | θῆρα | ρήτορα | ἀγῶνα | ἡγεμόνα | γέροντα |
| Singular | G. | θηρός | ρήτορος | ἀγῶνος | ἡγεμόνος | γέροντος |
| Singular | D. | θηρί | ρήτορι | ἀγῶνι | ἡγεμόνι | γέροντι |
| Plural | N. | θῆρες | ρήτορες | ἀγῶνες | ἡγεμόνες | γέροντες |
| Plural | V. | θῆρες | ρήτορες | ἀγῶνες | ἡγεμόνες | γέροντες |
| Plural | A. | θῆρας | ρήτορας | ἀγῶνας | ἡγεμόνας | γέροντας |
| Plural | G. | θηρῶν | ρήτορων | ἀγώνων | ἡγεμόνων | γερόντων |
| Plural | D. | θηρσί | ρήτορσι | ἀγῶσι | ἡγεμόσι | γέρουσι |
| Dual | N/V/A. | θῆρε | ρήτορε | ἀγῶνε | ἡγεμόνε | γέροντε |
| Dual | G/D. | θηροῖν | ρητόροιν | ἀγώνοιν | ἡγεμόνοιν | γερόντοιν |
Observacions:
* Als temes amb alternació apareix la vocal llarga del tema al nominatiu singular (ρήτωρ, ἡγεμών), i la breu a la resta dels casos (ρήτορος, ἡγεμόνος). Als que tenen accent a l'última síl·laba (com ἡγεμών) i els participis (λύων), el vocatiu és igual al nominatiu.
* Els temes en -ντ perden la τ al nominatiu i vocatiu singular.
* Al datiu plural dels temes en -ντ, la vocal del tema s'allarga per compensació en desaparèixer el grup ντ (γεροντσι = γέρουσι). La ν desapareix als temes en nasal (ἀγωνσι = ἀγῶσι).
* Els temes neutres tenen vocal breu al nominatiu i vocatiu singular i α al nominatiu, acusatiu i vocatiu plural (εὒδαιμον, -ονος, plural -ονα / νέκταρ, -αρος).
* Σωτήρ, tema amb vocal llarga, té per excepció el vocatiu σῶτερ.

#### Temes en -υ i -ευ

Hi pertanyen substantius de gènere masculí, femení i neutre:
| Nombre | Cas | Masculins i femenins | Masculins i femenins | Masculins i femenins | Masculins i femenins | Neutres | Neutres |
| Nombre | Cas | I tipus | II tipus | III tipus | IV tipus | I tipus | II tipus |
| Singular | N. | σῦς | γλυκύς | βασιλεύς | πέλεκυς | γλυκύ | ἄστυ |
| Singular | V. | σῦ | γλυκύ | βασιλεῦ | πέλεκυ | γλυκύ | ἄστυ |
| Singular | A. | σῦν | γλυκύν | βασιλέα / βασιλῆ | πέλεκυν | γλυκύ | ἄστυ |
| Singular | G. | συός | γλυκέος | βασιλέως | πελέκεως | γλυκέος | ἄστεως / ἄστεος |
| Singular | D. | συί | γλυκεῖ / γλυκέϊ | βασιλεῖ / βασιλέϊ | πελέκει | γλυκεῖ / γλυκέϊ | ἄστει / ἄστεϊ |
| Plural | N. | σύες | γλυκεῖς | βασιλεῖς / βασιλῆς | πελέκεις | γλυκέα | ἄστη / ἄστεα |
| Plural | V. | σύες | γλυκεῖς | βασιλεῖς / βασιλῆς | πελέκεις | γλυκέα | ἄστη / ἄστεα |
| Plural | A. | σύας / σῦς | γλυκεῖς | βασιλέας / βασιλεῖς | πελέκεις / πελέκεας | γλυκέα | ἄστη / ἄστεα |
| Plural | G. | συῶν | γλυκέων | βασιλέων | πελέκεων | γλυκέων | ἄστεων |
| Plural | D. | συσί | γλυκέσι | βασιλεῦσι | πελέκεσι | γλυκέσι | ἄστεσι |
| Dual | N/V/A. | σύε | γλυκέε | βασιλέε / βασιλῆ | πελέκει | γλυκέε | ἄστει |
| Dual | G/D. | συοῖν | γλυκέοιν | βασιλέοιν | πελέκοιν | γλυκέοιν | ἀστέοιν |
Observacions:
* El tipus I no té ε al tema a tota la flexió. La desinència d'acusatiu és paral·lela a la que hi ha a χάρις, per exemple.
* A la resta dels tipus alternen els genitius -ος i -ως, més propi del dialecte àtic.
* Al tipus III apareix la desinència general d'acusatiu singular -α.
* El nominatiu plural del II i IV tipus procedeix de la contracció ε + ε (γλυκέες = γλυκεῖς).
* Els acusatiu plural del II i V tipus són iguals que el nominatiu.
* Els neutres prenen α al plural com a regla general. El II tipus contrau ε + α en η.
* En dialectes apareix η al tema del III tipus (genitiu βασιλῆος).
* δόρυ, d'aquesta flexió, neutre, i γόνυ, segueixen en la resta la de σῶμα (plural δόρατα, δούρατα en jònic).
* Ζεύς té flexió especial (genitiu Διός, datiu Διί, acusatiu Δία, vocatiu Ζεῦ). També es pot trobar genitiu Ζηνός, datiu Ζηνί, acusatiu Ζῆνα i Ζῆν.

#### Temes en -ι i -ει

Hi pertanyen substantius de gènere masculí i femení:
| | Singular | Singular | Plural | Plural | Dual | Dual |
| Caso | I tipus | II tipus | I tipus | II tipus | I tipus | II tipus |
| N. | οἶς | πόλις | οἶες | πόλεις | οἶε | πόλεε |
| V. | οἶ | πόλι | οἶες | πόλεις | οἶε | πόλεε |
| A. | οἶν | πόλιν | οἶς | πόλεις | οἶε | πόλεε |
| G. | οἰός | πόλεως | οἰῶν | πόλεων | οἰοῖν | πόλεοιν |
| D. | οἰί | πόλει | οἰσί | πόλεσι | οἰοῖν | πόλεοιν |
Observacions:
* Existeixen alguns neutres del II tipus d'aquesta flexió, com σίναπι, -εως.
* Els dialectes mantenen la ι sense ε del I tipus al II (gen. πόλιος, dat. πόλι, nom. pl. πόλιες, gen. pl. πολίων, dat. pl. πόλισι, ac. pl. πόλιας) o generalitzen la η al tema (gen. πόληος, dat. πόληι, nom. pl. πόληες, ac. pl. πόληας); en aquest últim cas la desinència d'acusatiu singular és -α (πόληα).
* Cal aplicar les observacions primera, quarta, cinquena i sisena dels temes en -υ i -ευ. Al I tipus, la primera de la mateixa flexió.
* En alguns dialectes es troba ὄϊς per οἶς, amb gen. ὄϊος (dat. pl. ὀΐεσσι, ὄεσσι).

#### Temes en diftong

Hi pertanyen substantius de gènere masculí i femení:
| | Singular | Singular | Plural | Plural | Dual | Dual |
| Cas | En -αυ | En -ου | En -αυ | En -ου | En -αυ | En -ου |
| N. | γραῦς | βοῦς | γρᾶες | βόες | γρᾶε | βόε |
| V. | γραῦ | βοῦ | γρᾶες | βόες | γρᾶε | βόε |
| A. | γραῦν | βοῦν | γραῦς | βοῦς | γρᾶε | βόε |
| G. | γραός | βοός | γραῶν | βοῶν | γραοῖν | βοοῖν |
| D. | γραΐ | βοΐ | γραυσί | βουσί | γραοῖν | βοοῖν |
Observacions:
* Els diftongs αυ i ου a final de tema donen lloc a aquesta flexió.
* En Homer es troba γρηῦς per γραῦς, és a dir, es declina amb la vocal llarga η.
* Són homèrics també l'acusatiu plural βόας i el datiu plural βόεσσι, de βοῦς.
* Ναῦς admet dues flexions: gen. νεώς, dat. νηί, ac. ναῦν, voc. ναῦ, nom. i voc. pl. νῆες, gen. pl. νεῶν, dat. pl. ναυσί, ac. pl. ναῦς o bé (en jònic i homèric): nom. νηῦς, gen. νηός, dat. νηί, ac. νῆα, nom. pl. νῆες o νέες, gen. pl. νηῶν, dat. pl. νηυσί, νέεσσι o νήεσσι, ac. pl. νῆας.

#### Temes en -ω

Hi pertanyen substantius de gènere masculí i femení:
| Casos | Masculí | Masculí | Masculí | Femení |
| Casos | Singular | Plural | Dual | Femení |
| N. | ἥρως | ἥρωες *** | ἥρωε | πειθώ |
| V. | ἥρως | ἥρωες *** | ἥρωε | πειθοῖ |
| A. | ἥρωα* | ἥρωας *** | ἥρωε | πειθώ |
| G. | ἥρωος* | ἡρώων | ἡρώοιν **** | πειθοῦς |
| D. | ἥρωι ** | ἥρωσι | ἡρώοιν **** | πειθοῖ |
* * o ἥρω
* ** o ἥρῴ
* *** o ἥρως
* **** o ἥρῴν
Observacions:
* Com pot veure's, té formes també de la declinació àtica.
* εἰκών i ἀηδών, temes en ν, tenen formes d'aquesta flexió (gen. εἰκοῦς, ac. εἰκώ, gen. ἀηδοῦς, voc. ἀηδοῖ).

#### Temes en -ς

Hi pertanyen substantius de gènere masculí, femení i neutre:
| Nombre | Casos | Masc. i fem. | Femenins | Neutres | Neutres | Neutres |
| Nombre | Casos | Masc. i fem. | Femenins | En ας | En ες | Amb alternança |
| Singular | N. | τριήρης | αἰδώς | κέρας | εὐγενές | γένος |
| Singular | V. | τριήρες | αἰδώς | κέρας | εὐγενές | γένος |
| Singular | A. | τριήρη/εα | αἰδῶ | κέρας | εὐγενές | γένος |
| Singular | G. | τριήρους/εος | αἰδοῦς | κέρως | εὐγενοῦς/έος | γένους/εος |
| Singular | D. | τριήρει | αἰδοῖ | κέρᾳ | εὐγενεῖ | γένει |
| Plural | N. | τριήρεις/εες | | κέρα | εὐγενῆ/έα | γένη/εα |
| Plural | V. | τριήρεις/εες | | κέρα | εὐγενῆ/έα | γένη/εα |
| Plural | A. | τριήρεις | No en té | κέρα | εὐγενῆ/έα | γένη/εα |
| Plural | G. | τριήρων/εων | | κέρῶν | εὐγενῶν/έων | γένῶν/έων |
| Plural | D. | τριήρεσι | | κέρασι | εὐγενέσι | γένεσι |
| Dual | N.A.V. | τριήρει/εες | No en té | κέρα | εὐγενεῖ | γένει |
| Dual | G.D. | τριήροιν/εοιν | | κερῷν | εὐγενοῖν/έοιν | γένοῖν/έοιν |
Observacions:
* Als dialectes solen trobar-se les formes no contractes que estan al segon paradigma, després de la barra /.
* La ς del tema, per caiguda intervocàlica, apareix només en alguns casos.
* Els neutres tenen alternança, en el tema, de ε (γένεσι) i/o (γένος).
* Els neutres prenen α al nom., voc. i ac. pl, que es contrau en η ö ᾶ.
* L'acusatiu plural τριέρεις és influència del nominatiu.
* El genitiu γένους pot confondre's fàcilment amb un acusatiu plural de la 2a declinació.
* Κέρας segueix de vegades la flexió de σῶμα (gen. κέρατος, nom. pl. κέρατα). Altres neutres canvien la α del tema per ε i segueixen la flexió de γένος (οὗδας, -εος). D'altres conserven la α sense contraure (γῆρας, -αος). Dins dels neutres amb alternança es troben en Homer genitius en -ευς (contracció jònica de ε + ο) com θάρσευς, i datius plurals en -εσσι (βέλεσσι).
* En els masculins i femenins l'acusatiu singular és, després de vocal en el tema, α (contracció de ε + α). Així, d'ἐνδεής: ac. ἐνδεᾶ; d'ὑγιής: ὑγιᾶ. Així mateix, els neutres χρέος i κλέος tenen el nom. i ac. pl. χρέα i κλέα.
* Després de ε en el tema, sobretot en noms propis, es produeix doble contracció. Així, el tema Περικλεεσ- tenim:
** N. Περικλῆς. V. Περίκλεις A. Περικλέα G. Περικλέους D. Περικλεῖ
* Alguns noms propis masculins prenen desinències de la 1a declinació (Σωκράτης → ac. Σωκράτην ö Σωκράτη).
* Al dialecte èpic es manté, en noms propis, la η a tota la flexió (῾Ηρακλῆς → gen. ῾Ηρακλῆος, etc.).

## Pronoms
### Pronoms personals

Les formes entre parèntesis són formes que es poden trobar a altres dialectes:
| Nombre | Cas | 1a persona | 2a persona | 3a persona |
| Singular | N. | ἐγώ (ἐγών) | σύ (τύνη) | |
| Singular | A. | ἐμέ / με | σέ / σε | ἕ / ἑ (ἑέ) |
| Singular | G. | ἐμοῦ / μου (ἐμεῦ, ἐμεῖο, ἐμέθεν) | σοῦ / σου (σέο, σευ, σεῖο, σέθεν, τεοῖο) | οὗ / οὑ (ἕο, εὑ, εἷο, ἕθεν) |
| Singular | D. | ἐμοί / μοι | σοί / σοι (τοι, τεΐν) | οἷ / οἱ (ἑοῖ) |
| Plural | N. | ἡμεῖς (ἄμμες, ἡμέες) | ὑμεῖς (ὑμέες, ὔμμες) | σφεῖς |
| Plural | A. | ἡμᾶς (ἡμέας, ἄμμε) | ὑμᾶς (ὑμέας, ὔμμε) | σφᾶς (σφέας, σφεῖας) |
| Plural | G. | ἡμῶν (ἡμέων ἡμείων) | ὑμῶν (ὑμέων, ὑμείων) | σφῶν (σφέων, σφείων) |
| Plural | D. | ἡμῖν (ἄμμι) | ὑμῖν (ὔμμι) | σφίσι / σφισι (σφι) |
Observacions:
* Al singular (i al datiu plural de 3a persona) cal remarcar-hi la diferència entre formes tòniques emfàtiques i àtones no emfàtiques.

### Pronom reflexiu

Pronom reflexiu :
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural | Dual |
| Cas | Masc. | Fem. | Neut. | Masc. | Fem. | Neut. | Comú |
| N. | αὐτός | αὐτή | αὐτό | αὐτοί | αὐταί | αὐτά | αὐτώ |
| A. | αὐτόν | αὐτήν | αὐτό | αὐτούς | αὐτάς | αὐτά | αὐτώ |
| G. | αὐτοῦ | αὐτῆς | αὐτοῦ | αὐτῶν | αὐτῶν | αὐτῶν | αὐτοῖν |
| D. | αὐτῷ | αὐτῇ | αὐτῷ | αὐτοῖς | αὐταῖς | αὐτοῖς | αὐτοῖν |
Observacions:
* La 1a persona té també un reflexiu ἐμαυτοῦ, etc. (com βίος, τιμή i, en plural, ἡμῶν αὐτῶν, etc. amb formes d'αὐτός).
* També la 2a persona ofereix un reflexiu: σεαυτοῦ ö σαυτοῦ, etc. que es declina com el de 1a persona.
* El de 3a persona ressenyat al paradigma s'empra en àtic com a reflexiu indirecte, és a dir, referit al subjecte de l'oració principal. En l'ús no reflexiu tenim, també en àtic οὖτος ö ἐκεῖνος per al nominatiu singular i plural, i αὐτοῦ per a la resta.
* Hi ha també un reflexiu directe de 3a persona: ἑαυτοῦ, etc. ö αὑτοῦ, etc. declinat al singular com ἐμαυτοῦ, però amb el neutre ἑαυτό ö αὑτό. En plural tenim tres tipus de flexió: ἑαυτῶν, ἑαυτοῖς, etc. / αυτῶν, αυτοῖς, etc. / σφῶν αυτῶν,etc.
* Dialectalment hi ha formes diverses com l'acusatiu singular μιν, νιν, l'acusatiu plural σφε, etc.

### Altres pronoms

Com a possessius no reflexius no emfàtics s'empren els genitius dels pronoms personals (i el d'αὐτός per a la 3a); com a no reflexius emfàtics, ἐμός, -ή, -όν i σός, σή, σόν, que es declinen com δῆλος, -η, -ον, per a la 1a i 2a del singular, i ἡμέτερος, -α, -ον i ὑμέτερος, -α, -ον, per als plurals corresponents, mentre que per a la 3a s'empren els genitius d'οὗτος o ἐκεῖνος; com a reflexius no emfàtics, els mateixos i, per a la 3a, ἑαυτοῦ, etc. (singular) i ἑαυτῶν, etc. ö σφέτερος, -α, -ον (plural); i com a reflexius emfàtics, ἐμαυτοῦ, etc., σεαυτοῦ, etc., ἑαυτοῦ, etc. (singular) i ἡμῶν αὐτῶν ö ἡμέτερος αὐτῶν (1a plural), ὑμῶν αὐτῶν ö ὑμέτερος αὐτῶν (2a plural), ἑαυτῶν, σφῶν αὐτῶν ö σφέτερος αὐτῶν (3a plural).
L'interrogatiu τίς, τί i l'indefinit de la mateixa forma, però enclític, es declinen com la resta, com ῾ρίς, ῾ρινός el masc. i com ἕν ἑνός el neutre, però l'indefinit neutre nominatiu i acusatiu plural pot ser ἄττα.
El demostratiu ὅδε, ἥδε, τόδε es declina com l'article més -δε. El demostratiu οὗτος, αὕτη, τοῦτο es declina d'aquest mode:
| Nombre | Cas | Masc. | Fem. | Neut. |
| Singular | N. | οὗτος | αὕτη | τοῦτο |
| Singular | A. | τοῦτον | ταύτην | τοῦτο |
| Singular | G. | τούτου | ταύτης | τούτου |
| Singular | D. | τούτῳ | ταύτῃ | τούτῳ |
| Plural | N. | οὗτοι | αὗται | ταῦτα |
| Plural | A. | τούτους | ταύτας | ταῦτα |
| Plural | G. | τούτων | τούτων | τούτων |
| Plural | D. | τούτοις | ταύταις | τούτοις |
| Dual | N.A. | τούτω | ταύτα | τούτω |
| Dual | G.D. | τούτοιν | ταύταιν | τούτοιν |
Es declinen igual τοσοῦτος, τοιοῦτος, etc.

#### Pronoms relatius

Els pronoms relatius ὅς, ἥ, ὅ, es declinen com les desinències de l'adjectiu δῆλος, -η, -ον, sempre amb esperit aspre (vegeu Adjectius, adjectius de tres terminacions).
Es declinen igual αὐτός, -ή, -ό; ἄλλος, -η, -ο; ἐκεῖνος, -η, -ο, etc.

#### Pronoms recíprocs

El recíproc ἀλλήλων, es declina com el plural de δῆλος, -η, -ον. L'acusatiu plural neutre és ἄλληλα.

## Referències

* ↑ Browning, R. Medieval and Modern Greek (en anglès). 2a edició. Cambridge University Press, 1983. ISBN 0521299780.
* ↑ Morris, I.; Powell, B. B. A New Companion to Homer (en anglès). BRILL, 1997, p. 230. ISBN 9789004099890.