OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Forces Democràtiques Aliades

Les Forces Democràtiques Aliades (francès: Forces démocratiques alliées, abreujat FDA) són un grup guerriller que actua a Uganda i la República Democràtica del Congo. Vinculat a Estat Islàmic, es caracteritza per una ideologia extremista i islamista.
Al llarg de la seva existència, ha adoptat facetes tan diverses com el jihadisme salafita, el nacionalisme secular, l'etnonacionalisme i el secessionisme nacional. Aquesta mal·leabilitat respon a la variabilitat dels seus objectius i grups d'interès.
Va ser format el 1995 a la Uganda oriental per membres del moviment Tabligh presents al territori i pels vestigis de l'Armada Nacional per l'Alliberament d'Uganda (NALU). Pretén enderrocar el govern de Yoweri Museveni a Uganda i establir-ne un de basat en la llei islàmica al Congo.
És considerat un grup terrorista tant pel Govern d'Uganda com per la comunitat internacional.

## Referències

* 1 2 3 «La nature évolutive des Forces démocratiques alliées» (en francès). Africa Center for Strategic Studies, 21-02-2019. [Consulta: 30 maig 2023].
* ↑ Etahoben, Bisong. «DR Congo And Ugandan Forces “Kill 30 ADF Rebels”» (en anglès). HumAngle, 13-12-2022. [Consulta: 30 maig 2023].
* ↑ Kamale, Jean-Yves. «At least 17 civilians killed by extremist rebels in eastern Congo» (en anglès). ABC News, 30-05-2023. [Consulta: 30 maig 2023].
* ↑ «Suspected Ugandan Islamist rebel attack in Congo kills at least five» (en anglès). The Japan Times, 24-12-2018. Arxivat de l'original el 24 desembre 2018. [Consulta: 30 maig 2023].
* 1 2 Olukya, Godfrey. «Ugandan, Congolese forces jointly engaging ADF rebels» (en anglès). Anadolu Ajansı, 09-12-2021. [Consulta: 30 maig 2023].
* ↑ «Pleins feux sur le jihad mondial» (en francès). The Meir Amit Intelligence and Terrorism Information Center, 2020. [Consulta: 30 maig 2023].
# Fort Coffee

Fort Coffee és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 412 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fort Coffee tenia 412 habitants, 163 habitatges, i 109 famílies. La densitat de població era de 24,7 habitants per km².
Dels 163 habitatges en un 30,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,4% hi vivien parelles casades, en un 14,7% dones solteres, i en un 33,1% no eren unitats familiars. En el 31,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 24% entre 25 i 44, un 28,6% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.827 $ i la renda mediana per família de 31.528 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.094 $ mentre que les dones 22.344 $. La renda per capita de la població era de 14.039 $. Entorn del 25,6% de les famílies i el 30,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Coffee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Coffee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Flevoland

Flevoland és una província al centre dels Països Baixos. Establerta l'1 de gener de 1986 amb Lelystad com a capital, és la més jove de les 12 províncies neerlandeses. La seva població era de 359.904 habitants el 2004, per una superfície de 2412 km², dels quals un 41% correspon a aigua.
Situada al sud-est de l'IJsselmeer, està formada per terres guanyades al mar (pòlders), concretament a l'antic Zuiderzee. Tot i estar inicialment planificada com una zona eminentment agrícola, la seva part occidental es considera ara una zona de futura expansió urbana: ha de permetre el creixement del Randstad. Així, el municipi d'Almere, que voreja amb les províncies d'Holanda Meridional i Utrecht, és una vàlvula d'escapament a la manca d'àrees edificables a aquestes darreres.

## Municipis

* Almere - a l'oest de l'illa meridional
* Dronten - a l'est de l'illa meridional
* Lelystad - al mig del nord.
* Noordoostpolder - el més al nord-est
* Urk - petita àrea al nord-est
* Zeewolde - part meridional de l'illa

## Política

Resultats de les eleccions provincials de 2003 i 2007 :
| | 2003 | 2003 | 2007 | 2007 |
| Partit | % | Escons | % | Escons |
| VVD | 22,7 | 11 | 22,8 | 9 |
| CDA | 20,8 | 10 | 19,0 | 8 |
| PvdA | 22,8 | 12 | 17,0 | 7 |
| SP | 4,6 | 2 | 14,0 | 6 |
| ChristenUnie | 8,0 | 4 | 11,2 | 5 |
| GroenLinks | 6,4 | 3 | 5,5 | 2 |
| SGP | 3,3 | 1 | 3,5 | 1 |
| PvdD | - | - | 3,2 | 1 |
| D66 | 5,0 | 2 | 2,1 | - |
| LPF | 3,9 | 2 | - | - |
| Opkomst | 45,4 | 47 | 49,9 | 39 |

## Enllaços externs

* Província de Flevoland
# Francisco Fernández de Xátiva i Contreras

Francisco Fernández de Xátiva i Contreras simplement Francisco Fernández de Xátiva (Casas-Ibáñez, Castella-la Manxa, 1704 — (probable) la Seu d'Urgell, 1771) fou eclesiàstic catòlic que esdevingué bisbe d'Urgell i copríncep d'Andorra (1763—1771).
El seu nom apareix sovint catalanitzat com Francesc Fernández de Xátiva, tot i que el seu nom de naixement és Francisco, ja que va néixer a l'interior del Regne de Castella.
Deuria morir segurament a la Seu d'Urgell on exercicia el càrrec de bisbe.

## Referències

* ↑ «Bisbat d'Urgell». Arxivat de l'original el 2019-02-18. [Consulta: 18 febrer 2019].
* ↑ «Enciclopèdia.cat». [Consulta: 18 febrer 2019].
* ↑ «Biografia del bisbe». [Consulta: 18 febrer 2019].
# Francisco Fernández de la Cueva y de la Cueva

Francisco Fernández de la Cueva y de la Cueva (Cuéllar, Castella, 1575 – Madrid, 1637), Setè duc d'Alburquerque, marquès de Cuéllar i comte de Ledesma i Huelma. Lloctinent de Catalunya (1616-1619), ambaixador d'Espanya a Roma, virrei de Sicília (1627-1632) i president del Consell d'Aragó (1632-1637).
Durant el mandat de l'anterior virrei havia crescut a Catalunya el fenomen del bandolerisme i, en ser nomenat lloctinent el març de 1616, es va presentar a Catalunya amb dues companyies de cavalleria per imposar l'ordre. Aquest fet va aixecar protestes de les institucions i del poder com la de l'arquebisbe de Tarragona, Joan de Montcada que va manifestar "que hi hagi forces estrangeres és inaudit a Catalunya i va en contra de la reputació dels catalans". Des de Madrid es tenia el convenciment que el bandolerisme i la dificultat per a erradicar-ho, eren el resultat de l'aplicació que la Generalitat feia de les constitucions catalanes, i el duc d'Alburquerque estava disposat a acabar amb ell ni que fos a costa de la conculcació de drets.
Amb aquest objectius, va organitzar sometents generals i, a més d'aplicar una "justícia ràpida" penjant als bandolers que capturava, va implantar la pràctica de destruir les cases i possessions d'aquests i de les seves famílies, aconseguint acabar ràpidament amb bandolers com en Trucafort o en Tallaferro. Aquesta expeditiva política va fer que la Generalitat s'enfrontés amb ell i el denunciés al rei, mentre que les autoritats locals ho veien amb bons ulls, ja que acabava amb el clima d'inseguretat regnant.

## Referències

* ↑ «Francisco Fernández de la Cueva y de la Cueva». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Algunes fonts citen a Francisco Fernández de la Cueva com el que va capturar i executar a Joan de Serrallonga el 1637. En aquesta data, però, Fernández de la Cueva ja no era virrei
* ↑ Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0885-9 (Vol.2)
# Florian Sénéchal

Florian Sénéchal (Cambrai, 10 de juliol de 1993) és un ciclista francès, professional des del 2013 i que actualment corre amb l'equip Arkéa-B&B Hotels. En el seu palmarès destaca Le Samyn de 2019 i, sobretot, una etapa a la Volta a Espanya de 2021.

## Palmarès

* 2010
** Vencedor d'una etapa a la Keizer der Juniores
* 2011
** 1r a la Paris-Roubaix júnior
** 1r a la Keizer der Juniores i vencedor d'una etapa
* 2011
** 1r a la Brussel·les-Opwijk
* 2013
** 1r al Memorial Henryk Łasak
** 1r a l'Okolo jižních Čech i vencedor d'una etapa
* 2019
** 1r a Le Samyn
* 2020
** 1r a la Druivenkoers Overijse
* 2021
** 1r al Primus Classic
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
* 2022
** Campió de França en ruta

### Resultats al Tour de França

* 2015. 135è de la classificació general
* 2017. 161è de la classificació general
* 2022. 107è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2016. Abandona (12a etapa)
* 2021. 118è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2018. 135è de la classificació general
* 2019. Abandona (20a etapa)

## Referències

* ↑ «Le Samyn: Florian Senechal culmina la» (en castellà). [Consulta: 7 febrer 2022].
* ↑ «Senechal se estrena en LaVuelta: un gran finde montañoso espera a los favoritos» (en castellà), 27-08-2021. [Consulta: 7 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Forn de calç d'Isòvol

El Forn de calç d'Isòvol és una obra d'Isòvol (Baixa Cerdanya) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'antic forn conserva íntegrament la boca del forn, tot i que està parcialment colgada de terra per la part inferior, i només se'n veu la part superior. De la mateixa manera es conserva la volta de la fogaina feta amb mitja volta a partir de maons.
El Canó o xemeneia és circular, fet de maons. Amb una alçada total superior als 4 metres. El forat de sortida té un diàmetre d'1,5 metres aproximadament, i està a nivell de terra de la feixa. És possible que originalment fos més alta i s'hagi esfondrat la part superior d'aquesta. A la base del canó, el diàmetre és d'aproximadament 3 metres. En aquest lloc hi ha presència considerable de runam, provinent de l'esfondrament parcial de la part superior del canó, i de material propi de les darreres.

## Referències

* 1 2 «Forn de calç d'Isòvol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Forn de la Torre de Cellers

El forn de la Torre de Cellers és una obra de Parets del Vallès (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Es desconeix quan va ser construït i probablement se l'ha fet en diferents etapes, com és el cas del casal fortificat de la Torre de Cellers. Aquest lloc era, gairebé segur, poblat a l'època romana i la seva importància va créixer fins a l'edat moderna. S'hi arriba per una escala que condueix a un curt passadís que es detura un va acabat per un arc de maons, de l'alçada d'una persona, travessant el qual s'entra al forn. El sostre d'aquesta sala dona a l'exterior i té petites obertures quadrangulars a manera de petites xemeneies. A l'exterior, aquestes obertures estan envoltades per un mur de poca alçada.

## Referències

* 1 2 «Forn de la Torre de Cellers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Francesc Falivene Pingetti

Francesc Falivene Pingetti (Llagostera, 1897 - 12 de desembre de 1991) va ser humanista, promotor cultural i alcalde de Llagostera per ERC durant els vuit darrers mesos de la Guerra Civil Espanyola.

## Biografia

Era fill d'emigrants italians. Juntament amb Sebastià Gispert Oliveras van ser els principals impulsors de la reforma del Casino Llagosterenc de 1929, encarregant les obres a Jeroni Montseny. Fou alcalde de Llagostera durant els vuit darrers mesos de la Guerra Civil Espanyola, durant la II República. Amb l'entrada dels nacionals va haver d'abandonar el país i va passar 25 anys a França. El 1964, quan va tornar a Llagostera, de seguida es va reincorporar al casino que tant l'havia marcat durant la seva joventut. A la seva tornada a Llagostera defensà el nacionalisme radical. Militant d'ERC de tota la vida, es va donar temporalment de baixa del partit quan Joan Hortalà va ser nomenat conseller d'Indústria.
El maig de 1988 el Casino Llagosterenc li va retre homenatge distingint-lo com a soci d'honor. En un segle d'història, era la segona persona en rebre aquest reconeixement. Durant molts anys també va col·laborar periòdicament amb escrits a El Butlletí de Llagostera. Considerat una de les deu persones més notables del segle xx a Llagostera, enamoradíssim de la seva dona, morí sense fills. Va voler deixar escrit a la làpida del cementiri de Llagostera, actualment desapareguda: "Núria Matamala i Francesc Falivene. Sempre units en la vida i també en la mort. 1896-19..." I una llista vertical amb les paraules "Moral, Bondat, Amor i Estimació".

## Referències

* 1 2 3 «Francesc Falivene». El Punt Avui, 14-12-1991 [Consulta: 17 novembre 2016].
* 1 2 3 4 «Francesc Falivene, soci d'honor i impulsor de la reforma del casino». Diari de Girona, 22-05-1988 [Consulta: 17 novembre 2016].
* ↑ Ventura, Joan «Una Creu que fa justícia». El Punt Avui, 09-04-2014 [Consulta: 17 novembre 2016].
* 1 2 Ventura, Joan «Quan els morts no descansen en pau». El Punt Avui, 16-11-2016 [Consulta: 17 novembre 2016].
# Franz von Walsegg

Franz von Walsegg o Wallsegg (17 de gener de 1763 - 11 de novembre de 1827), també conegut com el comte Franz von Walsegg, va ser un aristòcrata i francmaçó austríac, que suposadament va encarregar el cèlebre Rèquiem en re menor de Wolfgang Amadeus Mozart.

## Biografia

Residia al castell de Walsegg, situat prop de Gloggnitz, quan el comte Walsegg envià el juliol de 1791 un missatger secret a Mozart, demanant-li que escrivís una missa de rèquiem. El comte sembla que era músic afeccionat, tenia el costum d'encarregar obres de compositors coneguts, fent-les passar com si fossin seves en els concerts privats que s'executaven al seu castell. Walsegg va encarregar i va dirigir el rèquiem (com si es tractés de la seva pròpia composició) el 14 de desembre de 1793, en memòria de la seva jove esposa, Anna, que morí el 14 de febrer de 1791 als vint anys. El comte Walsegg, tenia 28 anys en el moment que morí la seva esposa i mai més es va tornar a casar, quedà pregonament afligit i va construir un mausoleu per a ella al voltant dels jardins del seu castell.
Malgrat que Mozart morí abans de completar el seu rèquiem, la seva esposa (a causa de la seva delicada situació econòmica) va demanar a un dels alumnes de Mozart, Franz Xaver Süssmayr, que l'acabés amb la finalitat d'obtenir la resta de la quantitat de diners que Walsegg havia promès.
El comte Franz von Walsegg de vegades de forma errònia és conegut com el comte Walsegg-Stuppach (“Stuppach” és només un topònim).

## Bibliografia

* H.C. Robbins Landon: 1791:Mozart's last year (Madrid, 2005; ediciones Siruela) ISBN 84-7844-908-6.

## Notes

* ↑ Sembla que es deia Franz Anton Leitgeb.
* ↑ De fet, mantenia una orquestra al seu castell i organitzava concerts privats dimarts i dijous, i petites vetllades teatrals els diumenges.
* ↑ Amb referències al comte Walsegg a les pàgines 92, 172, 182, 185, 99.

## Referències

* Bernard Jacobson (1995): Catholic with Masonic Overtones, Philips: Alemanya.
* H. C. Robbins Landon (2005): 1791: El último año de Mozart, ediciones Siruela: Madrid ISBN 84-7844-908-6.
# Franzinita

La franzinita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la cancrinita. Rep el nom en honor de Marco Franzini (Florència, Itàlia, 3 d'octubre de 1938 - 15 de maig de 2010), professor de mineralogia a la Universitat de Pisa (Itàlia).

## Característiques

La franzinita és un silicat de fórmula química (Na,K)₆Ca₂(Al₆Si₆O₂₄)(SO₄)₂·0,5H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1976, sent publicada per primera vegada el 1977. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la franzinita pertany a «09.FB - Tectosilicats sense H₂O zeolítica amb anions addicionals» juntament amb els següents minerals: afghanita, bystrita, cancrinita, cancrisilita, davyna, giuseppettita, hidroxicancrinita, liottita, microsommita, pitiglianoïta, quadridavyna, sacrofanita, tounkita, vishnevita, marinellita, farneseïta, alloriïta, fantappieïta, cianoxalita, balliranoïta, carbobystrita, depmeierita, kircherita, bicchulita, danalita, genthelvita, haüyna, helvina, kamaishilita, lazurita, noseana, sodalita, tsaregorodtsevita, tugtupita, marialita, meionita i silvialita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Toscopomici, a la localitat de Pitigliano de la província de Grosseto (Toscana, Itàlia). També ha estat descrita en algunes localitats de la Ciutat metropolitana de Roma Capital i de la província de Viterbo, a la també regió italiana del Laci.

## Referències

* ↑ «Franzinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 febrer 2020].
# Franziska Becker

Franziska Becker (Mannheim, 10 de juliol de 1949) és una dibuixant, pintora i il·lustradora.

## Biografia

Franziska Becker va néixer a Mannheim el 1949. Després d'haver-hi aprovat l'examen de finalització de l'escola, va completar una formació com a auxiliar tècnica mèdica. Entre 1972 i 1976 va estudiar a l' Acadèmia de Belles Arts de Karlsruhe. Entre d'altres, va ser ensenyada per Markus Lüpertz.
El 1973 es va implicar en el moviment feminista a Heidelberg on també va conèixer Alice Schwarzer. La seva primera caricatura va aparèixer al primer número de la revista EMMA. Des de llavors, els dibuixos animats, caricatures i il·lustracions de Becker han aparegut en nombroses altres revistes. També va publicar vint llibres.
El 1988 Becker va rebre el premi Max i Moritz al millor dibuixant de còmics. L'any 2010 es va presentar una exposició individual dedicada a ella al Caricatura Museum Frankfurt, que consta d'uns 300 objectes. El 2019 se li va concedir el certificat Hedwig Dohm, que va ser criticat per la seva representació de dones que porten mocador al cap.

## Premis

* 1988: Premi Max & Moritz
* 2012: Göttinger Elch
* 2013: Premi Wilhelm Busch
* 2019: Hedwig-Dohm-Urkunde

## Referències

* ↑ «Biography». Arxivat de l'original el 2014-04-27. [Consulta: 12 març 2020].
* ↑ «Warum der Journalistinnenbund Franziska Becker ehrt», 25-06-2019. [Consulta: 12 març 2020].
* ↑ «Max-und-Moritz-Preis seit 1984». [Consulta: 25 abril 2020].
* ↑ «Göttinger Elch 2012 - Franziska Becker». [Consulta: 25 abril 2020].
* ↑ «Preisträger des Wilhelm-Busch-Preises 2013». Arxivat de l'original el 2020-01-24. [Consulta: 25 abril 2020].
* ↑ «Preisträgerin 2019: Franziska Becker», 21-06-2019. [Consulta: 12 març 2020].
# Fred Ottevaire

Fred "Freddy" Ottevaire (Detroit, 12 de setembre de 1913 - ?) fou un ciclista estatunidenc, professional des del 1933 fins al 1937. Va destacar en les curses de sis dies.

## Palmarès

* 1934
** 1r als Sis dies de Toronto (amb Reginald Fielding i Jimmy Walthour)
** 1r als Sis dies de Buffalo (amb William Peden)
* 1935
** 1r als Sis dies de Minneapolis (amb Frank Bartell)
* 1936
** 1r als Sis dies de Minneapolis (amb Freddy Zäch)
** 1r als Sis dies de Detroit (amb Freddy Zäch)
* 1937
** 1r als Sis dies de Kansas City (amb Charles Winter)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Fred Rodriguez

Fred Rodriguez (Bogotà, Colòmbia, 3 de setembre del 1973) és un ciclista estatunidenc, ja retirat, que fou professional del 1996 fins al 2015.
Es va formar a l'equip nacional dels Estats Units del 1992 al 1994 on coincidí amb altres ciclistes de la seva generació com Bobby Julich, George Hincapie, o Lance Armstrong.
Destacava per ser un bon esprintador, va aconseguir guanyar tres edicions del Campionat dels Estats Units en ruta i una etapa del Giro d'Itàlia de 2004. El 2000 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Sydney.

## Palmarès

* 1995
** 1r a la Lancaster Classic
** Vencedor d'una etapa a la Regio-Tour
* 1996
** 1r a la International Cycling Classic
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Beauce
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Xina
* 1997
** Vencedor d'una etapa a la Redlands Bicycle Classic
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Baixa Saxònia
* 1998
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Langkawi
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Baixa Saxònia
* 1999
** Vencedor d'una etapa al Tour de Langkawi
** 1r a la Copa Sels
* 2000
** Campió dels Estats Units en ruta
** 1r a la First Union Classic
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a la Baixa Saxònia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa i la classificació per punts
** Vencedor d'una etapa als Quatre dies de Dunkerque
* 2001
** Campió dels Estats Units en ruta
** Vencedor d'una etapa al Tour de Luxemburg
* 2003
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Rodes
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Geòrgia
* 2004
** Campió dels Estats Units en ruta
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** 1r a la Wachovia Classic
* 2005
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Internacional Costa Azul
* 2006
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Geòrgia
* 2007
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Geòrgia
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Elk Grove
* 2013
** Campió dels Estats Units en ruta

### Resultats al Tour de França

* 2000. 86è de la classificació general.
* 2001. Abandona.
* 2002. Abandona.
* 2003. Abandona.
* 2005. 132è de la classificació general.
* 2006. Abandona.
* 2007. Abandona.

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2003. 116è de la classificació general
* 2006. 109è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2004. 99è de la classificació general i guanyador d'una etapa

## Referències

* ↑ «Fred Rodriguez announces retirement at Tour of Alberta», 03-09-2015. [Consulta: 27 setembre 2015].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Fred RODRIGUEZ» (en italià). [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ «Olympedia – Fred Rodriguez». [Consulta: 30 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Fred Roberts

Fred Roberts (Belfast, 2 de gener de 1905 - 3 d'octubre de 1988) fou un futbolista nord-irlandès de la dècada de 1930.
Destacà defensant els colors de Glentoran i Distillery. També jugà amb la selecció d'Irlanda (unificada).

## Referències

* ↑ Scott, Les. 555 Football Facts To Wow Your Mates!. Red Fox, 2011, p. 35. ISBN 978-1849410175 [Consulta: 30 novembre 2017].
* ↑ «Fred Roberts». [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ McCann, Chris «Supporters' club honours Glentoran's soccer legend». Belfast Telegraph, 26-08-2010 [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ «Frederick Roberts 1930-1931 in 1930-1931 European Season». Arxivat de l'original el 1 de desembre 2017. [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ «A Tribute to Fred Roberts: Glentoran Legend», 17-04-2013. [Consulta: 29 novembre 2017].
# Francesc Montañés Claverias

Francesc Montañés Claverías (Castelló de la Plana, 8 de setembre de 1985) és un exfutbolista professional valencià, que ocupava la posició de migcampista. El seu darrer club va ser el CD Tenerife.

## Carrera esportiva

Format al planter del FC Barcelona, va debutar a primera divisió amb els blaugrana al maig del 2006, en partit contra el Sevilla FC. Posteriorment, ha jugat amb el filial del Vila-real CF i a l'Ontinyent CF.
El juliol de 2014 el RCD Espanyol va fer oficial el seu fitxatge, per quatre temporades, provinent del Reial Saragossa.
Ha estat internacional amb les seleccions inferiors espanyoles. Amb la sub-23 va guanyar la medalla d'or als Jocs de la Mediterrània del 2005, a Almeria.

## Referències

* ↑ «L'Espanyol incorpora Álvaro González i Paco Montañés, provinents del Saragossa». 324.cat. [Consulta: 29 juliol 2014].
* ↑ «Álvaro González i Paco Montañés, presentats com a nous jugadors de l'Espanyol». 324.cat. [Consulta: 30 juliol 2014].
* ↑ «España derrota a Turquía en el epílogo de los Juegos del Mediterráneo» (en castellà). Terra.es, 03-07-2005. [Consulta: 30 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador