OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pingüí gegant de Kawhia

El pingüí gegant de Kawhia (Kairuku waewaeroa) és una espècie fòssil de pingüí gegant (Sphenisciformes), de la qual les restes fòssils de l'Oligocè s'han trobat al port de Kawhia a l'Illa del Nord de Nova Zelanda.

## Descripció

L'esquelet de l'holotip és un dels esquelets de pingüins gegants més complets que s'han trobat mai. L'anàlisi filogenètica revela un clade que uneix el pingüí gegant de Kawhia (Kairuku waewaeroa), Kairuku waitaki i Kairuku grebneffi, tots ells endèmics de Nova Zelanda. La seva alçada probable era d'1,38 metres, i la longitud del cos des de la punta dels dits fins a la punta del bec d'1,6 metres.

## Descoberta

La descoberta d'aquest fòssil fou especialment atípica. L'any 2006, el club naturalista Hamilton Junior Naturalist Club organitzà una sortida per a infants, que es trobaven en un campament d'estiu al districte de Waikato, per tal de trobar fòssils a la zona de la badia de Kawhia, previsiblement eriçons de mar i mariscs similars, i es trobaren el fòssil d'esquelet de pingüí gegant més complet descobert fins al moment. Quinze anys després es donà per bona la troballa fent pública la notícia a la revista científica Journal of Vertebrate Paleontology.

## Distribució

Els fòssils es van trobar dins de la formació Glen Massey (34,6–27,3 Ma) a l'illa nord de Nova Zelanda.

## Etimologia

Del maori waewae ('cames') i roa ('llargues'), referint-se a les extremitats posteriors allargades.

## Referències

* ↑ «Pingüí gegant de Kawhia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 3 4 Giovanardi, Simone; Ksepka, Daniel T.; Thomas, Daniel B. (en anglès) Journal of Vertebrate Paleontology, 16-09-2021, pàg. e1953047. DOI: 10.1080/02724634.2021.1953047.
* ↑ «A mega-penguin stood tall on prodigious limbs» (en anglès). Nature, 597, 21-09-2021. DOI: 10.1038/d41586-021-02562-y.
* ↑ «Un grup d'infants d'acampada descobreix per casualitat una nova espècie de pingüí gegant». CCMA.cat, 11-11-2021. [Consulta: 19 novembre 2021].
# Bobsleigh als Jocs Olímpics d'hivern de 1964

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1964 celebrats a la ciutat d'Innsbruck (Àustria) es disputaren dues proves de bobsleigh, ambudes en categoria masculina, entre els dies 31 de gener i 7 de febrer de 1964 al Igls bobsleigh, luge, and skeleton track.
Aquest esport retornà a la competició oficial després de la seva absència en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1960 realitzats a Squaw Valley (Estats Units), l'única vegada que no ha format part del programa oficial.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Bobs a 2 Detalls | Regne Unit Regne Unit IRobin Thomas Dixon Anthony Nash | Itàlia Itàlia IISergio Zardini Romano Bonagura | Itàlia Itàlia IEugenio Monti Sergio Siorpaes |
| Bobs a 4 Detalls | Canadà Canadà IPeter Kirby Doug Anakin John Emery Vic Emery | Àustria Àustria IErwin Thaler Adolf Koxeder Josef Nairz Reinhold Durnthaler | Itàlia Itàlia IIEugenio Monti Sergio Siorpaes Benito Rigoni Gildo Siorpaes |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Canadà | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1 | Regne Unit | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Itàlia | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 4 | Àustria | 0 | 1 | 0 | 1 |
# Tres Forques

Tres Forques és un barri de la ciutat de València, situat a l'oest, al districte de l'Olivereta. Forma un rectangle entre els barris de Patraix, Nou Moles, Soternes i Safranar. Limita al sud amb l'avinguda de Tres Forques, al nord amb l'avinguda del Cid, a l'oest amb l'avinguda de Tres Creus, i a l'est amb el carrer d'Énguera.
El barri concentra importants serveis i instal·lacions municipals, com l'Hospital General de València, el parc de l'Oest, la seu de la policia local de la ciutat, i la Biblioteca Central de València. També disposa d'un col·legi i un mercat.

## Transport

El barri se situa entre dues entrades a la ciutat, l'avinguda del Cid i la de Tres Forques.
Les línies 3, 20, 70, 71, 72, 73, 81 i els nitbús N4 i N5 de l'EMT de València serveixen el barri des de les avingudes perifèriques. A més a més, té dues estació de metro a l'avinguda al nord del barri, l'estació de l'Avinguda del Cid i l'estació del Nou d'Octubre.

## Referències

* ↑ Oficina d'estadística València

## Enllaços externs

* Plànol de Tres Forques a la web de l'Ajuntament de Valencia
# Resolució 1440 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1440 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 24 d'octubre de 2002. Després de reafirmar la resolució 1373 (2001), i la necessitat de combatre per tots els mitjans les amenaces a la pau i la seguretat internacionals, condemna l'acte de presa d'ostatges a Moscou, Federació russa, el 23 d'octubre de 2002, per militants txetxens.
El Consell de Seguretat va reafirmar la necessitat de combatre les amenaces a la pau i la seguretat internacionals causades per actes terroristes. Va condemnar la presa d'ostatges en un teatre de Moscou, així com actes terroristes duts a terme en altres països, i va exigir el seu alliberament immediat. El Consell va expressar la seva simpatia i condol a les famílies de les víctimes i al govern i el poble de Rússia.
La resolució va demanar a tots els estats que cooperessin i prestessin assistència a les autoritats russes per portar els responsables a la justícia de conformitat amb les seves obligacions en virtut de la Resolució 1373. Finalment, el Consell va concloure expressant la seva determinació per combatre totes les formes de terrorisme.

## Referències

* ↑ «Security Council condemns 'heinous' Moscow hostage-taking, demands immediate, unconditional release». United Nations, 24-10-2002.
* ↑ Nesi, Giuseppe. International cooperation in counter-terrorism: the United Nations and regional organizations in the fight against terrorism. Ashgate Publishing, Ltd, 2006, p. 96. ISBN 978-0-7546-4755-3.
* 1 2 «Seven freed from Moscow theater». CNN, 25-10-2002.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1401 a la 1500 (2002 - 2003)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Laleu (Somme)

Laleu és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 90 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Laleu era de 90 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 43 habitatges, 35 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 6 estaven desocupats. Tots els 43 habitatges eren cases. Dels 35 habitatges principals, 29 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 30 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Laleu el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 59 persones, 41 eren actives i 18 eren inactives. De les 41 persones actives 36 estaven ocupades (18 homes i 18 dones) i 5 estaven aturades (3 homes i 2 dones). De les 18 persones inactives 6 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola.
L'any 2000 a Laleu hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 284 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Laleu a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Laleu a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Francesc Tomàs i Martín

Francesc Tomàs i Martín (Girona, 7 de novembre de 1900 – Barcelona, 4 de novembre de 1959) fou un industrial i polític català.

## Biografia

Va ser l'únic alcalde conservador de Girona durant la Segona República (1931-1939) com a membre de la Lliga Catalana. Industrial gironí, el 1931 va ser escollit regidor de la minoria del Centre Catalanista. Després, els bons resultats obtinguts per la candidatura d'Unió i Defensa Ciutadana en les eleccions de 1934 i la fragmentació de les candidatures d'esquerra, li permeteren l'accés a l'alcaldia, convertint Girona en una de les poques ciutats catalanes governades per la Lliga.
Com a alcalde, Francesc Tomàs va patir les conseqüències dels Fets d'Octubre, en ser desposseït del càrrec el 6 d'octubre de 1934 i substituït per una junta gestora presidida per Joaquim de Camps i Arboix, però l'endemà recuperà l'alcadia. Impulsà la Central Lletera. Amb el cop d'estat franquista de juliol de 1936 i l'inici dels enfrontaments bèl·lics, l'alcade es feu escàpol d'una situació incontrolada i desfavorable. Com tants altres membres de la Lliga, abandonà l'Ajuntament i la ciutat, s'exilià. Va marxar a París, on treballà per Francesc Cambó a l'Oficina de Premsa i Propaganda. El dia 20 de juliol de 1936 els 8 regidors d'Esquerra Republicana assumiren l'administració de l'Ajuntament de Girona i nomenaren alcalde accidental a Llorenç Busquets i Ventura. Finalitzada la guerra, Tomàs retornà. Va morir a Barcelona el 1959.

## Bibliografia

* Busquets i Dalmau, Joan. Epistolari de Josep Cartañà, bisbe de Girona (1934-1963). L'Abadia de Montserrat, 2000, p. 27 (notes al peu). ISBN 8484151832, 9788484151838.
* Biografia de Francesc Tomàs i Martín Arxivat 2015-02-09 a Wayback Machine., Ajuntament de Girona.
# Adrià Pina Alegre

Adrià Pina Alegre (L'Alcúdia, 5 de març de 1959) és un artista valencià.
Des de ben prompte va tindre interés pel món de l'art i més concretament pel de la pintura, realitzant exposicions quan era un adolescent. Els seus inicis es remunten al taller del reconegut artista també valencià i resident al seu mateix poble, Manuel Boix. La seua obra ha passat per una definició de l'art pop, l'hiperrealisme i altres amb un estil personal. La sèrie "Mans" es defineix com a realista o hiperrealista, i es desenvolupa en el temps fins al present. Respecte a l'art pop, la sèrie "Marilyn 000" n'és un exemple, així com la sèrie "Joc", on comença a incorporar elements característics del seu imaginari. Les sèries "Capses", "Eines" i "Cities-Stadte" són exemples de l'estil personal, així com la sèrie "Reclam" què adquireix forma com una mena de reclam publicitari.
Ha realitzat exposicions individuals, iniciades l'any 1978 a Dénia, a galeries d'art a València, organitzades per la Galeria Punto, la Galería Yguanzo a Madrid, la Galeria Greca a Barcelona o la Galería Ventana Abierta a Sevilla. A centres expositius l'any 1986 va exposar a la Diputació de Màlaga la sèrie "Eines", una mostra que va ser itinerant per tota la província. L'any 1995 ho va fer a la Fundación Cultural del COAM de Madrid, on la sèrie "Cities-Stadte" va ser la protagonista. Un any després, el 1996, va exposar la sèrie "Capses" al museu Cruz Herrera de La Línea de la Concepción, a Cadis i en 2004 tornaria a aquesta ciutat andalusa per celebrar una mostra retrospectiva organitzada per la Fundació Provincial de Cultura de la Diputació de Cadis. L'any 2007 va participar en una mostra a Perpinyà en col·laboració amb el Centre d'Art Contemporain À cent mètres du centre du monde i el 2008 va exposar a les Reials Drassanes de València novament una retrospectiva de les seues creacions des de 1975 fins a 2007.

## Referències

* ↑ Gras, Eric «Adrià Pina: «Es pot jugar, crear i construir al mateix temps»» (en castellà). El Periódico Mediterráneo [Consulta: 23 setembre 2017].
* ↑ «Adrià Pina – ART EN ACCIÓ». Acció Cultural del País Valencià. [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ «Capses | Adrià Pina» (en francès). [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ R.V.M.. «Adrià Pina, en busca de una poética» (en castellà). Levante. El Mercantil Valenciano, 07-05-2008. [Consulta: 23 setembre 2017].
* ↑ Gisbert, Paco «El artista reflexivo» (en castellà). El País, 07-05-2008 [Consulta: 23 setembre 2017].
# Pingüí reial

El pingüí reial (Aptenodytes patagonicus) és un ocell marí de la família dels esfeníscids (Spheniscidae), habitant de zones subantàrtiques. És el segon pingüí més gros després del pingüí emperador.

## Morfologia

* És un pingüí gros, que fa 91 – 96 cm de llargària i 11 – 16 kg de pes.
* Negre o gairebé negre en parts superiors, galtes i gola. La zona negra de la part anterior del coll limita amb una zona taronja que s'estén cap als costats posteriors del cap, en una taca de forma el·líptica. Part anterior del coll també taronja i la resta de les parts inferiors blanques, amb una estreta línia negra a cada costat del pit.
* Bec llarg i negre, amb una línia taronja en la base de la mandíbula inferior. Potes negres.
* Els joves són semblants, però amb les taques del coll d'un color més groc i el bec negre.

## Reproducció

Com l'altra espècie del gènere Aptenodytes, no fa niu i manté l'únic ou sobre els peus, dins d'un plec de pell, si bé no cria en llocs tan meridionals. Ponen un únic ou durant l'estiu austral, que ambdós pares coven en períodes d'unes dues setmanes, durant 53 – 55 dies. Les cries romanen amb els pares 10 – 13 mesos.

## Hàbitat i distribució

Són ocells adaptats al mar obert, però que no s'allunyen massa de les illes en què crien, situades entre 45° - 55° S.

## Llista de subespècies

Se n'han distingit dues subespècies:
* A. p. patagonicus Miller, JF, 1778, que cria a les Malvines i Geòrgia del Sud.
* A. p. halli Mathews, 1911, que cria a les illes Kerguelen, Crozet, Príncep Eduard, Heard, i Macquarie.

## Vegeu també

* Sir Nils Olav, pingüí reial, mascota i coronel en cap de la guàrdia reial de l'exèrcit norueg.

## Referències

* ↑ Gerald S. Tuck, A field guide to the seabirds of Britain and the World/Guia de campo de la aves marinas de España y del Mundo. Ediciones Omega, S.A. Barcelona 1980. ISBN 84-282-0578-7
* ↑ Moviments migratoris d'Aptenodytes patagonicus a GROMS Rev. 10-10-2010
* ↑ The Birds of Australia, vol. 1, GM. Mathews, 1911. Witherby, Londres, 1911
# American Soccer League I

* No s'ha de confondre amb American Soccer League II o American Soccer League III.
L'American Soccer League (ASL) fou una competició futbolística professional disputada per clubs dels Estats Units que estigué activa entre 1921 i 1933, fou la primera lliga de futbol d'aquest país. Aquesta lliga va ser molt popular, considerada com la segona lliga més popular del país després de la Major League Baseball, i com totes les lligues d'aquesta època tenia tots els seus equips situats al nord-est del país.
Fou el resultat de la fusió entre la National Association Football League i la Southern New England Soccer League. Operà principalment al nord-est dels Estats Units, bàsicament a la regió metropolitana de Nova York i a Pennsilvània. Disputes internes dins el futbol nord-americà i la Gran Depressió de 1929, portaren al col·lapse de la lliga el 1933.

## Historial

Fonts:
| Temporada | Campió | Segon | Màxim golejador |
| 1921-22 | Philadelphia F.C. (1) | New York F.C. | Harold Brittan |
| 1922-23 | J. & P. Coats (1) | Bethlehem Steel | Daniel McNiven |
| 1923-24 | Fall River F.C. (1) | Bethlehem Steel | Archie Stark |
| 1924-25 | Fall River F.C. (2) | Bethlehem Steel | Archie Stark |
| 1925-26 | Fall River F.C. (3) | New Bedford Whalers | Andy Stevens |
| 1926-27 | Bethlehem Steel (1) | Boston Wonder Workers | Davey Brown |
| 1927-28 | Boston Soccer Club (1) | New Bedford Whalers | Andy Stevens |
| 1928-29 | Fall River F.C. (4) | Brooklyn Wanderers | Werner Nilsen János Nehadoma |
| 1929 | Fall River F.C. (5) | Providence F.C. | Bill Paterson |
| 1930 | Fall River F.C. (6) | New Bedford Whalers | Jerry Best |
| 1931 | New York Giants (1) | New Bedford Whalers | Bob McIntyre |
| 1932 | New Bedford Whalers (1) | Hakoah All-Stars | |
| 1932-33 | Fall River Football Club | | |

## Referències

* ↑ «U.S. Soccer History - 1921». Arxivat de l'original el 2009-02-03. [Consulta: 26 març 2019].
* 1 2 "The Secret History of American Soccer", Slate.com, Brian Phillips, juny 9, 2010.
* ↑ «Year by year standings». Arxivat de l'original el 2009-08-20. [Consulta: 26 març 2019].
* ↑ «USA - List of League Champions (leaguewise)». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2018].
# Bobsleigh als Jocs Olímpics d'hivern de 1988

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1988 celebrats a la ciutat de Calgary (Canadà) es disputaren dues proves de bobsleigh, ambdues en categoria masculina.
Les proves es realitzaren entre els dies 20 i 21 de febrer la prova de Bobs a 2 i entre el 27 i 28 de febrer de 1988 a les instal·lacions del Canada Olympic Park. Participaren un total de 135 corredors de 23 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Bobs a 2 Detalls | Unió Soviètica URSS IJanis Kipurs Vladimir Koslov | RDA RDA IWolfgang Hoppe Bogdan Musiol | RDA RDA IIBernhard Lehmann Mario Hoyer |
| Bobs a 4 Detalls | Suïssa Suïssa IEkkehard Fasser Kurt Meier Marcel Fässler Werner Stocker | RDA RDA IWolfgang Hoppe Dietmar Schauerhammer Bogdan Musiol Ingo Voge | Unió Soviètica URSS IIJanis Kipurs Gountis Ossis Juris Tone Vladimir Koslov |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Unió Soviètica | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 2 | Suïssa | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | RDA | 0 | 2 | 1 | 3 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |
# Frutas de Aragón

Frutas de Aragón (fruites de l'Aragó) és el nom que tenen uns dolços típics d’Aragó fets a base de fruita confitada i xocolata, d'aspecte similar a un bombó.
Consisteixen en fruita confitada coberta de xocolata i tenen una mida tal que permet menjar-ne només si es trenquen. La fruita utilitzada pot ser poma, pera, síndria, albercoc, cirera, figa, pruna o taronja, entre d'altres. Tenen dos embolcalls, l'interior és d'alumini i l'exterior és de plàstic semitransparent amb colors lluents, com ara el roig, blau, groc, morat i verd. Es venen en caixes de fusta característiques.
# Rhabdamia

Rhabdamia és un gènere de peixos pertanyent a la família dels apogònids.

## Taxonomia

* Rhabdamia clupeiformis (Weber, 1909)
* Rhabdamia cypselurus (Weber, 1909)
* Rhabdamia gracilis (Bleeker, 1856)
* Rhabdamia mentalis (Evermann & Seale, 1907)
* Rhabdamia nigrimentum (Smith, 1961)
* Rhabdamia nuda (Regan, 1905)
* Rhabdamia spilota (Allen & Kuiter, 1994)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Weber, M., 1909. Diagnosen neuer Fische der Siboga-Expedition. Notes Leyden Mus. v. 31 (note 4): 143-169.
* ↑ Bleeker, P., 1856. Zevende bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van Ternate. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 10: 357-386.
* ↑ Dalzell, P., S. Sharma i J. Prakash, 1987. Preliminary estimates of the growth and mortality of three tuna baitfish species, Herklotsichthys quadrimaculatus and Spratelloides delicatulus and Rhabdamia gracilis from Fijian waters. Tech. Rep. Tuna Billfish Assess. Prog. (20):1-15.
* ↑ Evermann, B. W. & A. Seale, 1907. Fishes of the Philippine Islands. Bull. Bur. Fish. v. 26 (for 1906): 49-110.
* ↑ Smith, J. L. B., 1961. Fishes of the family Apogonidae of the western Indian Ocean and the Red Sea. Ichthyol. Bull. J. L. B. Smith Inst. Ichthyol. Núm. 22: 373-418, Pls. 46-52.
* ↑ Regan, C. T., 1905. On fishes from the Persian Gulf, the Sea of Oman, and Karachi, collected by Mr. F. W. Townsend. J. Bombay Soc. Nat. Hist. v. 16: 318-333, Pls. A-C.
* ↑ Allen, G. R. & R. H. Kuiter, 1994. Descriptions of two new species of cardinalfishes (Apogonidae) from Malaysia and Indonesia. Rev. Fr. Aquariol. v. 21 (núms. 1-2): 19-23.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Francesc Torner

Francesc Torner (Barcelona, segle xv - ?, principis del segle xvi), fou un gramàtic barceloní de la segona meitat del segle xv.

## Biografia

Obtingué la laurea en arts a la Universitat de París.
És autor d'una obra destinada als joves de Barcelona ("ad iuuenum omnium nostrae Barcinonis utilitatem").
És Francisco Rico qui donà a conèixer Torner.

## Obres

* Mendarum Alexandrinarum annotatio.
En la seva obra Francesc Torner extracta o cita les glossemata de Nebrija, i se situa en la línia d'aquest contra els criteris de Matoses. Tracta especialment de qüestions de morfologia i sintaxi, inroduint uns aires de renovació en l'ambient gramatical barceloní.

## Referències

* ↑ Mariàngela Vilallonga,La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic, pàg. 152.
* ↑ Francisco Rico, Nebrija frente a los bárbaros (Salamanca, 1978), ps. 106, 108-110 i 116

## Bibliografia

* Mariàngela Vilallonga, La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic (1993, ISBN 978-84-7256-930-0).
# Meanwhile

Meanwhile és el tercer extended play de la banda virtual Gorillaz, publicat el 26 d'agost de 2021 com a celebració del Notting Hill Carnival de Londres, quan aquesta edició fou cancel·lada a causa de la pandèmia de COVID-19.
A principis de l'estiu de 2021, Damon Albarn va assenyalar en una entrevista que Gorillaz estava treballant en un nou enregistrament que tornava a les arrels de la banda. A l'agost van estrenar tres cançons noves en un concert realitzat al The O2 Arena de Londres exclusivament pels treballadors i familiars del National Health Service, servei nacional de salut britànic.

## Crèdits

| Gorillaz Damon Albarn – cantant, producció, baix, teclats, steelpan, guitarra, melòdica Jamie Hewlett – artwork, disseny Stephen Sedgwick – mescles Remi Kabaka Jr. – producció, percussió, programació bateria John Davis – masterització Samuel Egglenton – enginyeria Femi Koleoso – bateria Mike Smith – teclats Jeff Wootton – guitarra Jesse Hackett – teclats Karl Vanden Bossche – percussió Seye Adelekan – baix | Músics addicionals Jelani Blackman – cantant Barrington Levy – cantant Jorja Smith – veus addicionals Isabelle Dunn – violoncel Nina Foster – violí Oli Langford – violí Sarah Tuke – violí AJ Tracey – cantant Alicaì Harley – cantant Ade Omotayo – veus addicionals Angel Silvera – veus addicionals Matt Maijah – veus addicionals Michelle Ndegwa – veus addicionals Petra Luke – veus addicionals Rebecca Freckleton – veus addicionals Tècnics addicionals Alicaì Harley – programació Dave Guerin – enginyeria Matt Butcher – enginyeria, mescles |

## Referències

* ↑ Williams, Kyann-Sian. «Gorillaz – ‘Meanwhile’ EP review: a joyous celebration of Notting Hill Carnival» (en anglès). NME, 26-08-2021. [Consulta: 11 març 2022].
* ↑ Trendell, Andrew. «Damon Albarn on new “carnival-themed” Gorillaz music and talk of a Blur reunion» (en anglès). NME, 29-06-2021. [Consulta: 15 març 2022].
* ↑ Guttridge-Hewitt, Martin. «Gorillaz debut three new songs at free concert for NHS workers» (en anglès). DJ, 11-08-2021. [Consulta: 15 març 2022].