OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# ImageNet

ImageNet és una base de dades en forma de col·lecció d'imatges que s'empren al camp de l'aprenentatge automàtic i en els algorismes de visió per ordinador presentades el 2009 per investigadors de la universitat de Princeton. La base de dades ImageNet té anotades més de 14 milions d'imatges dividides en més de 20.000 classes o categories.
D'ençà de 2010, hi ha una competició d'algorismes de reconeixement d'imatges sobre ImageNet anomenada ImageNet Large Scale Visual Recognition Challenge (ILSVRC). Com es pot observar a la figura 1, a partir del 2010, i mercès als avenços en l'aprenentatge profund, la taxa d'error de reconeixement es redueix substancialment.

## Referències

* ↑ «ImageNet» (en anglès). http://www.image-net.org.+[Consulta: 30 octubre 2018].
* ↑ «Getty Images image.net | Publicity» (en anglès). https://www.image.net. Arxivat de l'original el 2018-11-13. [Consulta: 30 octubre 2018].
* ↑ «ImageNet: A large-scale hierarchical image database - IEEE Conference Publication» (en anglès). https://ieeexplore.ieee.org.+[Consulta: 30 octubre 2018].
* ↑ «ImageNet Object Localization Challenge | Kaggle» (en anglès). https://www.kaggle.com.+[Consulta: 30 octubre 2018].

## Vegeu també

* Base de dades MINIST
* Base de dades CIFAR-10
* Base de dades WordNet
# IPP

IPP té els següents significats:
* Partit Parlamentari Irlandès (en anglès Irish Parlamentary Party)
* Política integrada de productes
# Estatisme i anarquia

Estatisme i anarquia (en rus, transliterat Gosudarstvennost i anarjiia) va ser l'última obra de l'anarquista col·lectivista rus Mikhaïl Bakunin. Escrita a l'estiu de 1873, el tema central del llibre és l'impacte de la Guerra francoprussiana, l'aparició de l'Imperi Alemany, les debilitats de l'actitud marxista des del punt de vista de Bakunin i l'afirmació de l'anarquisme. Estatisme i anarquia va ser un dels treballs intel·lectuals més grans de l'autor i de l'anarquisme escrit en llengua russa, i va estar principalment dirigit al públic d'aquesta nacionalitat, amb una tirada inicial de 1200 còpies impreses a Suïssa i entrades a Rússia de contraban.
Marshall Shatz escrigué sobre Estatisme i anarquia: "va ajudar a establir els fonaments del moviment anarquista rus com un corrent separat dins del moviment revolucionari".

## Referències

* ↑ Shatz, M. (ed.) (2005) Statism and Anarchy de Mikhail Bakunin. Cambridge: Cambridge University Press (anglès)
* ↑ Shatz, M. (2005) 'Introduction' ien (ed.) Shatz, M. (2005) Statism and Anarchy per Mikhail Bakunin. Cambridge: Cambridge University Press (anglès)
# Estatili Taure

Els Estatili Taure (en llatí: Statilius Taurus) foren una branca de la gens Estatília, una família originària de la Lucània. Aparegueren durant l'època del segon triumvirat, i guanyaren importància durant el període de la dinastia Júlio-Clàudia.
El primer membre de la família fou Tit Estatili Taure, un homo novus arribat de la Lucània que donà suport a Octavià i lluità al seu costat a la batalla d'Àccium (31 aC). Això el va situar en molt bona posició, i assegurà el futur de la seva nissaga. Es casà amb una dona desconeguda, o bé amb Cornèlia Sisenna, i tengué diversos fills:
* Tit Estatili Taure, triumvir monetal l'any 8
* Sisenna Estatili Taure, cònsol l'any 16, altrament considerat fill de l'anterior i de Cornèlia Sisenna; casat amb una dona de nom Cornèlia
** Estatili Taure Sisenna, fill de l'anterior
** Estatília Cornèlia, germana de l'anterior
* Tit Estatili Taure, cònsol l'any 11, germà de Sisenna Estatili Taure; casat amb una filla de Marc Valeri Messal·la Corví
** Taure Estatili Corví, cònsol l'any 45, fill de l'anterior
** Tit Estatili Taure, cònsol l'any 44, germà de l'anterior
*** Segons alguns, Estatília Messal·lina, esposa de l'emperador Neró, era filla d'aquest Estatili Taure
** Estatília Messal·lina, germana de Taure Estatili Corví i Tit Estatili Taure; casada amb un home de nom Valeri Catul
*** Luci Valeri Catul Messal·lí, cònsol l'any 73
*** Estatília Messal·lina, potser la mateixa esposa de l'emperador Neró

## Referències

* ↑ Nagl, Alfred. «Statilius 33ff». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft. Vol. III A,2, 1929.
# Enchelycore carychroa

Enchelycore carychroa és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 34 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Bermuda, el sud de Florida, les Bahames i l'oest del Golf de Mèxic fins al Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Josep Maria Muntaner i Pasqual

Josep Maria Muntaner i Pasqual (Barcelona, 27 d'abril del 1939 - Barcelona, 27 d'abril del 2017) fou un economista català.
Es llicencià en economia i ciències de la informació. La seva especialitat fou l'economia regional i urbanística i també l'economia financera. Va publicar diversos estudis d'economia comarcal i també va fer col·laboracions de caràcter divulgatiu en diverses publicacions catalanes, com ara Destino (1966), Presència (1973), Avui (1976), Canigó (1980) i Serra d'Or (1984).
Va ser professor a la Universitat de Barcelona i també a l'Autònoma de Barcelona, la de Girona i la de Perpinyà. Muntaner va ser fundador dels dos instituts financers de la Generalitat de Catalunya: l'Institut Català del Crèdit Agrari (del qual va ser director) i l'Institut Català de Finances (del qual també va ser president i director). També va ser assessor de la Conselleria d'Economia i president de l'Associació de Bancs Transfronterers Francoespanyols.
Des de 1979 fou membre de la Secció de Filosofia i Ciències Socials de l'Institut d'Estudis Catalans i tingué un paper important en la restauració d'aquesta institució després de la dictadura. Ocupà diversos càrrecs dins de l'IEC: tresorer (1980-1984), President de la Secció de Filosofia i Ciències Socials (1994-2000), Vicepresident de la Secció de Filosofia i Ciències Socials (1992-1994) i Tresorer de la Secció de Filosofia i Ciències Socials (1990-1992).
Morí el 27 d'abril del 2017 a la seva ciutat natal a l'edat de 78 anys.

## Obres seleccionades

* Cap a una economia dels Països Catalans (La Magrana, 1979)

## Referències

* 1 2 «Josep Maria Muntaner i Pasqual». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «S'ha mort Josep Maria Muntaner, ex-president de la Secció de Filosofia i Ciències Socials de l'IEC». Vilaweb, 28d'abril 2017. [Consulta: 1r maig 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa personal a la pàgina web de l'IEC
* Notícia biogràfica amb motiu de la defunció a la pàgina web de l'IEC
# Arnau (abat de Sant Quirze)

Arnau fou abat del monestir Sant Quirze de Colera entre 1377 i 1384. L'única notícia que es té d'aquest abat és que apareix en els diferents abaciologis que la crítica històrica ha fet en el decurs del temps.

## Bibliografia

* Joan Badia i Homs, L'arquitectura medieval a l'Empordà, 2a ed., 2 vols., Girona, Diputació Provincial de Girona, 1985, vol. II-B, pp. 156-178, [il.] 182-190 i 600-605.
* Catalunya Romànica, 27 vols., Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1984-1998, vol. 9.
Viccionari
# Aulus Corneli Cos (tribú)

Aulus Corneli Cos (en llatí: Aulus Cornelius Cossus) va ser un magistrat romà. Formava part de la família Cos, una branca patrícia de la gens Cornèlia.
Va ser tribú militar amb potestat consolar l'any 369 aC i després altre cop el 367 aC any en què es van aprovar les lleis licínies, que van establir l'abolició dels tribuns amb potestat consular.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita VI, 26,32
# Aulus Ducenni Gemin

Aulus Ducenni Gemin (llatí: Aulus Ducennius Geminus) va ser un magistrat romà. Neró el va nomenar un dels tres consulars que l'any 63 havien de supervisar la vectigalia i perseguir els que actuessin malament. Els altres dos van ser Pompei Paulí i Luci Pisó. Més tard sota l'emperador Galba, l'any 68 va ser prefecte de la ciutat (praefectus urbis).

## Referències

* ↑ Tàcit. Annals XV,18
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown, & Comp., 1867, p. 238. ]
# Azogues

Azogues és una ciutat de l'Equador, capital de la província de Cañar. La seva població és d'uns 27.800 habitants i està situada al mig del carreró interandí a pocs quilòmetres de Cuenca.
La zona de l'actual Azogues fou habitada per pobles cañaris i posteriorment fou conquerida pels inques (a 10 km de la ciutat actual es poden observar les restes arqueològiques de Cojitambo). Tot i així, la ciutat actual es formà inicialment com un campament miner cap al 1558, després del descobriment de mines de mercuri a les proximitats. El 4 d'octubre de 1562 s'oficialitza la creació d'un assentament (asiento de españoles) amb el nom de San Francisco de Peleusí del Azogue.Actualment el centre històric té un important conjunt d'arquitectura colonial.

## Referències

* ↑ Cardenas, Eliana «Azogues, patrimonio cultural del Ecuador». Arquitectura y Urbanismo, 2005, pàg. 70-75.
* ↑ Sociedades Originarias Ecuador 2 (en castellà). Libresa, p. 230. ISBN 978-9978-49-076-1.
* ↑ Bedoya, Angel «El cojitambo». Universidad Central de Ecuador (Quito), 1961.
* ↑ Blomberg, Rolf. Los aucas desnudos: una reseña de los indios del Ecuador (en castellà). Editorial Abya Yala, 1996, p. 308. ISBN 978-9978-04-164-2.
* ↑ Vázquez Palomeque, Tatiana Katerine «La influencia de la religión en el espacio público de la Montaña Abuga y la Iglesia San Francisco de Azogues». Universidad Católica de Cuenca, 2018.
Viccionari
# Barranc de Vallmanya

El Barranc de Vallmanya és un torrent afluent per l'esquerra del Barranc de Cal Cabot, al Solsonès.

## Municipis per on passa

El curs del Barranc de Vallmanya transcorre íntegrament pel terme municipal de Pinós.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Barranc de Vallmanya està constituïda per 24 cursos fluvials que sumen una longitud total de 6.117 m.

### Afluents destacables

    ⊙ El Barranc del Bosc de Cal Cabot

### Distribució municipal

El conjunt de la seva xarxa hidrogràfica transcorre íntegrament pel terme municipal de Pinós.

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa del Barranc de Vallmanya full de càlcul

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Barranc de Vallcarga

El barranc de Vallcarga és un barranc del terme de la Pobla de Segur, al Pallars Jussà.
Es forma a Roques Roies, per la unió del barranc de Montsor amb altres barrancs més petits procedents de les muntanyes dels entorns. Davalla cap al sud, fins a abocar-se en la Noguera Pallaresa al Pont de Pubill, a l'Horta de Vallcarga.
A l'altitud de 675 metres hi ha ubicada la sortida del sobreeixidor procedent de la cambra de càrrega de la central de la Pobla de Segur.

## Bibliografia

* GIMENO I LLARDÉN, Manuel. "Noms de casa, renoms i toponímia de la Pobla de Segur i els seus agregats: Montsor, Sant Joan de Vinyafrescal i Puimanyons". A: Collegats. Anuari del Centre d'Estudis del Pallars 1989, 3. Tremp: Centre d'Estudis del Pallars i Virgili & Pagès, 1989. ISBN 84-7856-033-5.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Banvillars

Banvillars és un municipi francès del departament del Territori de Belfort i de la regió de Borgonya - Franc Comtat. El 2005 tenia 258 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2005 |
| 132 | 141 | 203 | 208 | 237 | 242 | 258 |
# Balanoforàcies

Balanophoraceae és una família de plantes tropicals i subtropicals que són plantes paràsites obligades. La família consta de 17 gèneres en unes 50 espècies. Es troben en els boscos humits de l'interior creixent sobre les rels de les plantes i amb una inflorescència que emergeix des del sòl, la qual sembla un fong, compost de moltes petites flors. Les espècies són monoiques, o dioiques i els fruits són drupes indehiscents o núcules. No té un sistema radicular pròpiament dit. No contenen clorofil·la.
Balanophora prové del grec i significa que porta una gla (per la forma de la inflorescència femenina).

## Gèneres

* Balanophora
* Chlamydophytum
* Corynaea
* Dactylanthus
* Ditepalanthus
* Exorhopala
* Hachettea
* Helosis
* Langsdorffia
* Lophophytum Schott & Endl.
* Mystropetalon
* Ombrophytum Poepp. ex Endl.
* Rhopalocnemis
* Sarcophyte
* Scybalium
* Thonningia
* Balanophora indica
* Tiges masculines
* Tiges femenines

## Enllaços externs

* Balanophoraceae Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine. in L. Watson and M.J. Dallwitz (1992 onwards). The families of flowering plants Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.: descriptions, illustrations, identification, information retrieval. Version: 2 June 2006. http://delta-intkey.com Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.
* Balanophoraceae at Parasitic plants
* NCBI Taxonomy Browser
# Barbus toppini

Barbus toppini és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malawi, Tanzània i Zimbàbue.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Skelton, P.H., 1993. A complete guide to the freshwater fishes of southern Africa. Southern Book Publishers. 388 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barbus traorei

Barbus traorei és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Costa d'Ivori.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Banc d'Espanya (Girona)

L'edifici Banc d'Espanya és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una construcció aïllada situada a la Gran Via just on aquesta gira, fet que motiva que l'edifici es converteixi en final d'un llarga perspectiva adquirint preponderància a nivell urbà. L'edifici és construït tot ell amb obra vista, sostres reticulars i metàl·lics. El conjunt es compon de dos volums diferenciats, per una banda un gran cilindre dona cabuda a un gran espai públic desenvolupat a gran alçada. Per la part posterior d'aquest cos hi ha un volum paral·lelepipèdic que dona cabuda a oficines, serveis i espais més privatitzats. A nivell estructural funciona amb parets de càrrega d'obra vista que en el cos cilíndric, donada la gran alçada dels murs, aquests s'estabilitzen amb contraforts interiors que s'acusen en el vestíbul principal. La coberta del cilindre és metàl·lica.

## Història

Originàriament en aquest solar hi havia el garatge Callicó, obra de l'arquitecte Rafael Masó, que restava inacabat i fou enderrocat a principis dels anys 80.
Aquest edifici funcionarà com a nova seu del Banc d'Espanya a Girona, que posteriorment ocupà un edifici de principis de segle situat a la Plaça del Marquès de Camps.

## Referències

* 1 2 3 «Banc d'Espanya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Banc d'Espanya, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Barranc del Cap del Terme

El barranc del Cap del Terme, anomenat també barranc del Codolar, i en el seu curs alt barranc de les Forques, és un curs fluvial que delimita les comarques del Baix Camp i el Baix Ebre i és frontera del Camp de Tarragona amb les Terres de l'Ebre. Neix a la serra de la Mar i desemboca al Mediterrani, a lo Codolar de l'Almadrava, entre els municipis de l'Ametlla de Mar i Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant. Forma part de la unitat hidrològica de les Rieres de Llaberia-Vandellòs.
Durant la Guerra Civil espanyola, es va fortificar el barranc amb trinxeres, per a protegir el Coll de Balaguer enfront una possible invasió des del sud per l'exèrcit del bàndol franquista.

## Referències

* ↑ «Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant». Gran Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «barranc del Cap del Terme». Gran Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Pla d'Ordenació Urbanística Municipal» p. 107. Ajuntament de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant.
* ↑ «Les trinxeres del Coll de Balaguer (Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant)». GRIEGC.
# Barranc del Castell

El barranc del Castell és un barranc del terme actual de Tremp, del Pallars Jussà i de l'antic d'Espluga de Serra, a l'Alta Ribagorça, situat a l'enclavament d'Enrens i Trepadús. El barranc es forma a 1.490 m. alt., a llevant del Tossal del Comptador i al sud-est de la Faiada, i baixa fent ziga-zagues cap al sud, passant a prop d'Enrens i de les restes del Castell d'Enrens, que li dona el nom.
Més al sud, passa per llevant del Tossal de Trepadús, i en el seu tram final rep l'afluència del barranc de la Cirera i del barranc de la Rourera. Al cap de poc s'aboca en el barranc de Palomera, prop del lloc on també s'hi aboca el barranc de Cantallops.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barranc del Bosc de Cal Cabot

El Barranc del Bosc de Cal Cabot és un torrent afluent per la dreta del Barranc de Vallmanya, al Solsonès.

## Municipis per on passa

El curs del Barranc del Bosc de Cal Cabot transcorre íntegrament pel terme municipal de Pinós.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Barranc del Bosc de Cal Cabot està constituïda per 13 cursos fluvials que sumen una longitud total de 2.616 m.

### Distribució municipal

El conjunt de la seva xarxa hidrogràfica transcorre íntegrament pel terme municipal de Pinós.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Barranc del Cementiri

El Barranc del Cementiri és un curs fluvial al terme de Reus (Baix Camp). També se'n diu Barranc del Martí, però és un nom en retrocés.
Es forma a la Partida del Matet, per allà on hi ha la via del tren de Lleida, al nord del Cementiri, i passa pel cantó est del fossar. Va paral·lel a la Riera de la Beurada, i, durant uns cinc-cents metres fa frontera entre la partida de Rojals i la del Burgaret. Desemboca a la Riera del Molinet, vora el Mas de Bofarull, després d'haver recorregut uns tres quilòmetres i mig.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 328. ISBN 8486387655.
# Ribeira Brava (Cap Verd)

Ribeira Brava és un dels vint-i-dos municipis que conformen l'organització territorial de Cap Verd. Es troba localitzat a l'oest de l'illa de São Nicolau, pertanyent al grup de les illes de Barlavento. Cobreix un 65% de l'illa. Aquest municipi es va crear l'any 2005.

## Geografia

Viuen unes 7.580 persones dins de Ribeira Brava, que posseeix 258 quilòmetres quadrats de superfície. La densitat poblacional és de 29,38 habitants per quilòmetre quadrat.

## Subdivisions

El municipi està format per dos freguesias (parròquies civils):
* Nossa Senhora da Lapa
* Nossa Senhora do Rosário

## Història

Fou creat en 2005, quan l'antic municipi de São Nicolau fou dividit en dos, la part sud-occidental esdevingué el municipi de Tarrafal de São Nicolau i la part nord-occidental esdevingué el municipi de Ribeira Brava.

## Demografia

Població de Ribeira Brava, Cap Verd (1940—2010) :
| 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 |
| 14.846 | 10.366 | 13.866 | 16.308 | 13.572 | 13.665 | 13.661 | 7.869 |

## Política

Des de la seva creació el PAICV és el partit governant del municipi i va obtenir el 49,3% en les últimes eleccions.

### Assemblea municipal

| | 2008 % | 2008 escons | 2012 % | 2012 escons |
| PAICV | 48.8 | - | 49.3 | 7 |
| Moviment per la Democràcia | 44.6 | - | 39.4 | 6 |
| UCID | - | - | 6.2 | 0 |

### Municipalitat

| | 2008 % | 2008 escons | 2012 % | 2012 escons |
| PAICV | 49.1 | 5 | 50.5 | 5 |
| Moviment per la Democràcia | 46.2 | 0 | 41.8 | 0 |
| UCID | - | - | 6.2 | 0 |

## Personatges

* Amândio Cabral (b. 1934), cantant capverdià que viu a Califòrnia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Font: Statoids
* 1 2 3 4 5 6 7 Inclou la població de l'actual municipi de Tarrafal de São Nicolau.
* ↑ Source: Instituto Nacional de Estatísticas Arxivat 2008-11-18 a Wayback Machine..
# Carrie

«Carrie» té aquests significats:
* Carrie (novel·la, llibre escrit per Stephen King (1974)
* Carrie (musical), musical amb llibret de Lawrence Cohen, lletres de Dean Pitchford i música de Michael Gore, adaptat de la novel·la Carrie de Stephen King
* Carrie (pel·lícula de 1952), pel·lícula estatunidenca de 1952 nominada a varis Oscars
* Carrie (pel·lícula de 1976), pel·lícula estatunidenca de Brian De Palma estrenada el 1976
* Carrie (pel·lícula de 2002), pel·lícula estatunidenca de David Carson estrenada el 2002
* Carrie (pel·lícula de 2013), pel·lícula estatunidenca de 2013 dirigida per Kimberly Peirce
# Lanckener Bek

El Lanckener Bek (en baix alemany Lanckener Beek), és un rierol a l'estat de Mecklemburg-Pomerània Occidental a Alemanya. Té una llargada d'un 1,3 quilòmetres. Connecta el llac de Neuensien al Mar Bàltic via l'Having i el bodden de Rügen. És navegable per a vaixells esportius i està sotmès al moviment de la marea. Al nucli de Seedörp hi ha un petit port esportiu i de pescadors amb una drassana.
* El riu en direcció de la desembocadura a l'Having
* El port esportiu
* El poble de Neuensien vist des del marge dret a Seedörp
* El riu en direcció nord, vers el llac de Neuensien