OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fairfield (Oklahoma)

Fairfield és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 367 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fairfield tenia 367 habitants, 118 habitatges, i 96 famílies. La densitat de població era de 39,5 habitants per km².
Dels 118 habitatges en un 44,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,3% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 18,6% no eren unitats familiars. En el 16,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,11 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,45.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,2% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 8,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.750 $ i la renda mediana per família de 26.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.000 $ mentre que les dones 19.722 $. La renda per capita de la població era de 10.497 $. Entorn del 27,5% de les famílies i el 25,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fairfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fairfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Neophema splendida

Neophema splendida és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids (psittacidae) que habita boscos i matolls del sud d'Austràlia, al sud d'Austràlia Occidental, Austràlia Meridional i zones limítrofes de Nova Gal·les del Sud i Victòria (Austràlia).
# Filchneria mesasiatica

Filchneria mesasiatica és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1908 (1907). Wiss. Zool. Botan. Ergebn. 10:61. «Wissenschaftliche Ergebnisse der Expedition Filchner nach China und Tibet ... - Wilhelm Filchner - Google Llibres».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zhiltzova, 1971. Zool. Zh. 50(7):1037.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Zoogeographical characteristics of the Systellognatha (Plecoptera) fauna of Russia and adjacent countries (anglès)

## Bibliografia

* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:229.
* Zhiltzova, 1995. Katalog tipovykh ekzemplyarov kollektsii zoologicheskogo instituta RAN. Vesnyanki (Plecoptera) (Catàleg d'exemplars tipus a la col·lecció de l'Institut Zoològic de l'Acadèmia Russa de les Ciències. Plecoptera), 9.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlodidae Species Listing (anglès)
# Novodereviànkovski

Novodereviànkovski - Новодеревянковский (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora dreta del riu Iàsseni, a la península de Ieisk. És a 35 km al sud-est de Ieisk i a 156 km al nord-oest de Krasnodar.
Pertany al possiólok d'Oktiabrski.
# Nuup Kangerlua

Nuup Kangerlua és un fiord de 160 km de llarg situat al municipi de Sermersooq, al sud-oest de Groenlàndia. Anteriorment era conegut pel nom colonial de fiord de Godthaab (en danès: Godthåbsfjorden), estret de Gilbert i riu de Baal.
La capital de l'illa, Nuuk, es troba en aquest fiord, que és el més llarg de la costa de la mar de Labrador, a Groenlàndia, i un dels més llargs de la part habitada del país.

## Geografia

El cap del fiord es troba a l'interior, esdevenint un fiord gelat a 64° 19′ 50″ N, 49° 36′ 10″ O﻿ / ﻿64.33056°N,49.60278°O﻿ / 64.33056; -49.60278, amb dues glaceres que drenen la capa de gel de Groenlàndia (en groenlandès: Sermersuaq) que desemboquen en el fiord.
Inicialment, el fiord flueix cap al nord-oest, per després girar cap al sud-oest a 64° 43′ N, 50° 37′ O﻿ / ﻿64.717°N,50.617°O﻿ / 64.717; -50.617, dividint-se en tres braços en el seu tram inferior, amb tres grans illes muntanyoses entre els braços: l'illa Sermitsiaq i la seva muntanya principal, que és visible des de gran part de Nuuk, l'illa de Qeqertarsuaq i l'illa d'Qoornuup.
El fiord s'eixampla en una badia esquitxada de barrancs a prop de la seva desembocadura, i desemboca a la mar de Labrador a aproximadament 64° 03′ N, 51° 58′ O﻿ / ﻿64.050°N,51.967°O﻿ / 64.050; -51.967, prop de l'antic assentament de Kangeq.
* Imatge de satèl·lit de Nuup Kangerlua
* Vista aèria del fiord i la muntanya Sermitsiaq

### Assentament

Nuuk, la capital de Groenlàndia, es troba a prop de la desembocadura del fiord, en una península muntanyosa que limita el fiord des del sud-est. Kapisillit es troba a 75 km al nord-est de Nuuk, a prop del cap de Kapisillit Kangerluaq, un dels fiords tributaris de Nuup Kangerlua.

## Referències

* ↑ La forma prèvia al 1973 era Nûp Kangerdlua
* ↑ Markham, Clements R. The Voyages of William Baffin (en anglès). BoD – Books on Demand, 2010. ISBN 9783861951902.
* ↑ Nicol, James. An Historical and Descriptive Account of Iceland, Greenland, and the Faroe Islands: With Illustrations of Their Natural History (en anglès). Oliver & Boyd, 1840.
* 1 2 O'Carroll, Etain. Greenland and the Arctic (en anglès). Lonely Planet, 2005, p. 154. ISBN 1-74059-095-3.
# Nuwaïta

La nuwaïta és un mineral. Va ser anomenada en honor de Nüwa, que va arreglar el cel esquerdat, en al·lusió al fet que aquest mineral omplia esquerdes en una inclusió refractària primitiva al sistema solar primerenc.

## Característiques

La nuwaïta és un selenur-germanur de níquel de fórmula química Ni₆GeS₂. Cristal·litza en el sistema tetragonal. És l'anàleg mineral amb germani de la butianita.

## Formació i jaciments

La nuwaïta va ser descoberta al meteorit Allende, a Pueblito de Allende (Chihuahua, Mèxic). Aquest mineral no ha estat descrit enlloc més.

## Referències

* 1 2 3 «Nuwaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Nervi accessori espinal

* Parells cranials
* I – Olfactori
* II – Òptic
* III – MOC
* IV – Patètic
* V – Trigemin
* VI – MOE
* VII – Facial
* VIII – Vestibulococlear
* IX – Glossofaringi
* X – Vague
* XI – Accessori
* XII – Hipoglòs
El nervi accessori espinal o onzè parell cranial o nervi cranial XI, proporciona innervació motriu a dos músculs del coll: el múscul esternoclidomastoidal i el múscul trapezi.
# Nervi (arquitectura)

Nervi o nervadura és un element constructiu d'arquitectura format per un segment d'arc —tipus motllura— sortint de l'intradós d'una volta.
Es va utilitzar a partir del segle xii en desenvolupar-se la volta nervada o de creueria.
En utilitzar aquests nervis, es concentren les càrregues a llocs puntuals d'assentament, permetent recolzar-se sobre columnes en lloc del mateix mur. Això resultarà a la possibilitat d'obrir grans vànols als murs que permeten una més gran lleugeresa i lluminositat als edificis.

## Tipus

* Nervi d'aresta és el que marca el punt d'intersecció de dues voltes.
* Nervi faixó és el que segueix el perfil d'una volta.
* Nervi secundari és el que enllaça els altres nervis principals de la volta.

## Bibliografia

* Fatás, Guillermo; Borrás, Gonzalo. Diccionario de términos de arte (en castellà). Madrid: Alianza ediciones del Prado, ) 1993. ISBN 84-7838-388-3.
Viccionari
# Nonambes

Els nonambes o nolambes (dinastia Nolamba o Nonamba) foren una dinastia que va governar al territori anomenat Nolambavadi a Karnataka. Eren una branca dels pal·laves, els primers governants del país telugu i altres llocs. Apareixen esmentats al segle ix. La comunitat actual dels nonabes a Karnataka són els descendents dels habitants dels seus dominis.

## Vegeu també

* Pal·lava

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Nyck de Vries

Hendrik Johannes Nicasius de Vries (Snits, 6 de febrer de 1995), més conegut com Nyck de Vries, és un pilot d'automobilisme neerlandès.
Nyck es va consagrar a l'automobilisme en ser campió del món de Fórmula E de la temporada 2020-21 amb l'equip Mercedes EQ. El pilot guanyà la temporada de Fórmula 2 en 2019 i també va guanyar en la Fórmula Renault 2.0 i Formula Renault en 2014.
El pilot va iniciar la seva carrera en els monoplaces en 2012, quan va debutar en la Fórmula Renault 2.0, on en la mateixa categoria va ser campió en 2014. Entre 2017 i 2019, competeix per la Fórmula 2, on va ser campió en 2019 amb l'equip ART Grand Prix.
A partir del 2020, disputa la Fórmula E en l'equip Mercedes EQ junt amb Stoffel Vandoorne, company des de l'Acadèmia de joves pilots de McLaren. Nyck va obtenir el seu primer podi a Berlín, llegant en segon lloc. En la primera cursa de 2021, a Al-Diriyya, va obtenir la seva primera victòria, convertint-se en el segon holandès a guanyar un gran premi en la categoria.
Nyck fe part del programa de joves pilots de McLaren entre 2010 i 2019. Més a partir del 2020, es torna pilot de proves de la Mercedes.
Durant els deu primers grans premis de la temporada 2023 de Fórmula 1, va ser el pilot principal per l'escuderia AlphaTauri. No obstant això, després d'aquests esdeveniments, Daniel Ricciardo, qui fins a aquell moment havia estat el pilot de proves de l'escuderia RedBull, el va substituir.

## Referències

* 1 2 «Nyck De Vries se proclama campeón de la Fórmula 2» (en castellà), 28-09-2019. [Consulta: 4 juny 2021].
* ↑ «Mercedes, con Vandoorne y De Vries en la Fórmula E 2019/20» (en castellà). [Consulta: 4 juny 2021].
* ↑ Monroy, Mauricio. «De Vries y Mercedes se quedan con la primera victoria de la temporada en la Fórmula E», 03-03-2021. [Consulta: 4 juny 2021].
* ↑ «De Vries entra por Gutiérrez como reserva de Mercedes para la F1 2021» (en castellà). [Consulta: 4 juny 2021].
* ↑ «Daniel Ricciardo sustituirá a Nyck de Vries en AlphaTauri el resto de 2023» (en espanyol europeu), 11-07-2023. [Consulta: 20 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
Equips i pilots que disputen la Temporada 2023 de Fórmula 1 :
Red BullMercedesFerrariAlpine-RenaultMcLaren-Mercedes
1. Max Verstappen
11. Sergio Pérez
44. Lewis Hamilton
63. George Russell
16. Charles Leclerc
55. Carlos Sainz
10. Pierre Gasly
31. Esteban Ocon
4. Lando Norris
81. Oscar Piastri :
Alfa Romeo-FerrariAston Martin-MercedesHaas-FerrariAlphaTauri-RBPTWilliams-Mercedes
24. Guanyu Zhou
77. Valtteri Bottas
14. Fernando Alonso
18. Lance Stroll
20. Kevin Magnussen
27. Nico Hülkenberg
3. Daniel Ricciardo
22. Yuki Tsunoda
2. Logan Sargeant
23. Alexander Albon :
# Notoraja sapphira

Notoraja sapphira és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes. Va ser descrit el 2009 pels ictiòlegs Bernard Séret i Peter Last.

## Morfologia

Les femelles poden assolir 4,13 de longitud total i els mascles 3,6 cm.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical (25°S-35°S, 167°E-169°E) i bentopelàgic que viu entre 1.195-1.313 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic sud-occidental: el Mar del Corall i el Mar de Tasmània.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Séret, Bernard; Last, Peter R. «Notoraja sapphira sp. nov. (Rajoidei: Arhynchobatidae), a new deepwater skate from the slopes of the Norfolk Ridge (South-West Pacific)» (en anglès). Zootaxa, 2153, 2009, pàg. 24-34. DOI: 10.11646/zootaxa.2153.1.2.
* 1 2 3 4 Bailly, Nicolas; et alii. «Notoraja sapphira Séret & Last, 2009 Sapphire Skate» (en anglès). FishBase.
# Felix Savary

Felix Savary (1797-1841) fou un matemàtic i físic francès.

## Vida i Obra

Savary va estudiar a l'École polytechnique (promoció de 1815). Va col·laborar amb André-Marie Ampère en l'estudi del electromagnetisme. Entre 1823 i 1829 va ser bibliotecari del Bureau des Longitudes i, a partir de 1832, membre de l'Acadèmia Francesa de les Ciències. A partir de 1831 va ser professor d'astronomia i geodèsia a l'École polytechnique.
Savary és recordat, a part dels seus treballs sobre l'electromagnetisme, per haver estat el primer en calcular l'òrbita d'una estrella binària (concretament la ξ-Ossa Major), demostrant així que la llei de la gravitació universal de Newton es complia també fora del sistema solar.
Les seves obres de referència en aquests camps són:
* Mémoire sur l'application du calcul aux phenomènes électro-dynamique (1823)
* Mémoire sur les orbites des étoiles doubles (1827)
* Sur la détermination des orbites que décrivent autour de leur centre de gravité deux étoiles très rapprochées l'une de l'autre (1827)

## Referències

* ↑ Hofmann, pàgines 321 i ss.
* ↑ Soulié, pàgina 291.
* ↑ Hockey, pàgina 1014.

## Bibliografia

* Hockey, Thomas (ed.). «Savary, Felix». A: Biographical Encyclopedia of Astronomers (en (anglès)). Springer, 2007. ISBN 978-0-387-31022-0.
* Hofmann, James R. André-Marie Ampère: Enlightenment and Electrodynamics (en (anglès)). Cambridge University Press, 1995. ISBN 0-521-56220-1.
* Soulié, Edgar J. «French Astronomers, Visual Double Stars and Double Stars Working Group of Societe Astronomique de France» (en (anglès)). The Third Pacific Rim Conference on Recent Development on Binary Star Research. ASP Conference Series, Vol. 130, 1997, pàg. 291-294.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Felix Savary» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Federal ventregroc

El federal ventregroc (Pseudoleistes virescens) és un ocell passeriforme de la família Icteridae. Els pit groc nois són aus que viuen en grans o mitjos esbarts que les poden formar amb el Molothrus bonariensis. Habiten en pasturatges aquàtics i matolls. A Amèrica del Sud es distribueix per Argentina a les províncies de Córboba, Província de San Luis, Chaco, Corrientes, Entre Ríos, Santa Fe i Buenos Aires ocasionalment es va registrar en Jujuy, Santiago del Estero i en Tucumán, al Brasil es distribueix per (Santa Catarina i Rio Gran do Sul), també es distribueix per l'Uruguai. Malgrat les captures comercials il·legals, Pseudoleistes virescens està en equilibri ecològic, però si aquestes segueixen, podria arribar a desequilibrar-se ecològicament.

## Referències

* ↑ «Federal ventregroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Font gòtica (Tortosa)

La font gòtica o font de l'àngel és una font de Tortosa (Baix Ebre) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta només d'una part d'una font gòtica, perquè en principi tenia una secció octogonal. Es troba encastada a l'angle format a l'extrem est del palau Oliver de Boteller. Actualment se'n conserva el costat principal i part dels dos que el seguien, encara que es manté l'estructura de torre amb merlets i coberta cònica. A la base hi havia les aixetes i una pica correguda, a una alçada de 80 cm. A sobre, destaquen, a la cara frontal, dues làpides commemoratives en què es recorda que l'obra la construí el mestre Guillem Saera el 1440, i que el 1601 li havien estat "restituïdes les aigües... les quals havia trenta anys estaven perdudes". A sobre n'hi ha dos angelets que sostenen l'escut de Tortosa emmarcat per una motllura sostinguda per dos caps.

## Història

La font es trobava en un principi com a element centrador de la plaça de la Font, avui dita Agustí Querol. Es construí a l'inici de la dècada de 1440, i l'any 1448 s'hi afegí la figura d'un àngel. Es va construir amb la intenció de decorar i ennoblir la ciutat. Al principi era un element aïllat, és a dir, no adossat a cap edifici. En remodelar la plaça, l'any 1879, la font es va desmuntar; el 1962 es va tornar a muntar al costat de l'anomenat palau Oliver de Boteller.

## Referències

* 1 2 «Font gòtica». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
* ↑ Vidal Franquet, Jacobo «Documents medievals sobre la font de l'àngel de Tortosa». Recerca, 8, 2004, pàg. 143-175.
* ↑ Vidal Franquet, Jacobo «La belleza urbana en la Tortosa medieval. Selección de documentos». Aedificare. Revue internationale d'histoire de la construction, 2, 2017, pàg. 162-202. Arxivat de l'original el 2018-12-15 [Consulta: 14 desembre 2018]. Arxivat 2018-12-15 a Wayback Machine.
* ↑ Vidal Franquet, Jacobo «Un trienni liberal en època d'Alfons el Magnànim (activitat constructiva i promoció artística del Consell de Tortosa, 1439-1442)». Capitula facta et firmata. Inquietuds artístiques en el quatre-cents, 2009, pàg. 375-410: 392-397.
# Font i fanal de la plaça de l'Àngel

El Font i fanal de la plaça de l'Àngel és una obra de Caldes de Montbui (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una font i un fanal que formen part del conjunt de l'espai urbà de la plaça de l'Àngel. El fanal té un clar eix de simetria central, tant en planta com en l'alçat. Hi ha un clar ordre en la composició de l'element. La font i el fanal presenten en alçat tres franges horitzontals clarament diferenciades, tant per la seva configuració com pel seu ús. L'element de fosa es disposa sobre un basament de pedra, que per una banda soluciona l'entrega de l'element amb el terra, fent-lo destacar i separant-lo del context, i per l'altra configura les piques de les dues fonts. La part de fosa presenta dues parts ben diferenciades. Una més ampla que també fa compositivament d'element de subjecció del propi fanal, diferenciant clarament el que és l'ús d'il·luminació i el que és la font o les fonts. A sobre de l'element hi ha tres llums, una central i les altres dues disposades als extrems del braç que forma una creu amb el peu central.

## Història

La font i el fanal són de principis de segle XX (1922 aproximadament), època en què es realitzà la urbanització de l'espai de la Plaça de l'Àngel. Se situa a la Plaça de l'Àngel, nom popular que pren de l'Antic Portal de l'Àngel, una de les antigues entrades de la ciutat emmurallada. La porta estava custodiada per un àngel, d'on li ve el nom. Aquesta quedava al costat de la muralla, a la part externa de l'antiga ciutat. La plaça ha canviat moltes vegades de nom, s'havia anomenat la Plaça del Progrés degut al progrés cultural o científic assolit a Caldes en el segle xviii, més tard fou anomenada d'Alfons XIII, però posteriorment degut a les protestes dels calderins per l'anticatalanitat del rei, es tornà a dir del Progrés. Actualment coneguda com la "plaça del quiosc", per l'existència d'aquest dins de l'àmbit de la plaça. L'entorn arquitectònic és molt heterogeni i força caòtic.

## Referències

* 1 2 3 «Font i fanal de la plaça de l'Àngel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2016].
# Fontanet

«Fontanet» té aquests significats:
* Fontanet (Lleida), partida de l'horta de Lleida
* Fontanet (Abella de la Conca), partida rural del terme d'Abella de la Conca (Pallars Jussà)
* Fontanet (Torà), entitat de població de Torà (Segarra)
* Fontanet (Cabó), enclavament del municipi de Cabó (Alt Urgell)
# Fontanet lo Curt

Fontanet lo Curt és una partida de l'Horta de Lleida que pertany a la ciutat de Lleida.
Limita amb les següents partides de Lleida:
* Al Nord amb la Partida d'Alpicat.
* Al Nord-est amb la Partida de Boixadors.
* A l'Est amb la Partida de Guindàvols.
* Al Sud amb la Partida de Vallcalent.
* A l'Oest amb la Partida de Les Torres de Sanui

## Enllaços externs

* Oficina municipal de l'Horta de Lleida Arxivat 2010-09-21 a Wayback Machine.
* Mapa de les partides de Lleida Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* Institut Català de Cartografia
# Fernando Ledesma Bartret

Fernando Ledesma Bartret (Toledo, 1939) és un polític i jurista espanyol que fou Ministre de Justícia en diversos governs de Felipe González. És magistrat del Tribunal Suprem d'Espanya.

## Biografia

Va néixer el 30 de desembre de 1939 a la ciutat de Toledo. Va estudiar dret a la Universitat de Salamanca, i posteriorment inicià la seva carrera judicial arribant a esdevenir magistrat del Tribunal Suprem d'Espanya i president del Consell d'Estat d'Espanya de 1991 fins a 1996.

## Activitat política

Membre del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) en la formació del primer govern dirigit per Felipe González fou nomenat l'any 1982 Ministre de Justícia, càrrec que desenvolupà fins al 1988.
En les eleccions generals de 1986 fou escollit diputat al Congrés per la província de Valladolid, sent novament escollit en les eleccions de 1989. El març de 1991 renuncià al seu escó.

## Enllaços externs

* (castellà) Consejo de Estado. Presidentes Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* (castellà) Informació sobre Fernando Ledesma al Congrés dels Diputats
# Fomínovka

Fomínovka (en rus: Фоминовка) és un poble (un khútor) de l'óblast de Vorónej, a Rússia, segons el cens del 2010 no tenia cap habitant.

## Referències

* ↑ Село Бобяково на карте
* ↑ Всероссийская перепись населения 2010 года. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Воронежской области
* ↑ Расстояние от Анны до Бобякова
# FidoNet

FidoNet és una xarxa d'ordinadors a nivell mundial que s'utilitza per a la comunicació entre BBS. Va ser molt popular a principis de la dècada del 1990, abans de l'aparició d'un accés senzill a internet. La xarxa continua en funcionament però la seva utilització ha minvat considerablement, principalment pel tancament de moltes BBS.

## Història

El juny del 1984 Tom Jennings va enllaçar la seva BBS a la de John Madill, d'aquesta manera va néixer FidoNet, la primera xarxa de BBS. Es van passar de 2 a 50 nodes en tres mesos i al començament del 1985 va arribar a 160. Els primers nodes de FidoNet utilitzaven ordinadors IBM-PC amb DOS 2.0 i programari distribuït gratuïtament que era millorat i optimitzat ràpidament pels seus usuaris per tal de poder intercanviar més dades en menys temps (i així estalviar en el cost de la línia telefònica). S'estima que el 1991 els nodes de FidoNet eren més de 10.000 a tot el món.

## Enllaços externs

* Xarxa catalana de FidoNet Arxivat 2010-04-28 a Wayback Machine.
* FidoNet