OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mário Pinto de Andrade

Mário Coelho Pinto de Andrade (Golungo Alto, 21 d'agost del 1928 – 26 d'agost del 1990) va ser un poeta i polític angolès.

## Biografia

Va estudiar filologia a la Universitat de Lisboa i sociologia a la Sorbona de París. Mentre era allà, va esdevenir actiu en oposar-se a la llei colonial portuguesa d'Angola, i va escriure poesia anti-colonial. Alhora va fundar el 1951 el Centre d'Estudis Africans amb Agostinho Neto, Amílcar Cabral i Francisco José Tenreiro. El 1954 es va exiliar a París, on hi conegué Léopold Senghor i Nelson Mandela, i fou cap de redacció entre 1951 i 1958 de la revista Présence Africaine. El 1956, participà en el I Congrés d'Escriptors i Artistes Negres.
El 1955 va prendre part a la fundació del Partit Comunista Angolès. El 1956 era un membre fundador del Moviment Popular per a l'Alliberament d'Angola (MPLA) i va ser el seu President des del 1960 fins al 1962. El seu germà, Joaquim Pinto de Andrade, fou el primer president honorari del MPLA.
Es va casar amb la directora de cinema guadalupenca Sarah Maldoror i treballà amb ella a Sambizanga, una pel·lícula de 1972 sobre el moviment d'alliberament d'Angola.
Va enfrontar-se amb el seu successor, Agostinho Neto, i el 1974 es va escindir del MPLA. Portugal va deixar Angola el 1975, però Andrade va continuar visquent a l'exili a Guinea Bissau, Cap Verd i Moçambic. Va morir a Londres.
Entre les seves publicacions hi ha les antologies Letteratura Negra (1961) i La Poésie Africaine d'Espression Portugaise (1969) així com Antologia da Poesia Negra de Expressão Portuguesa (1958), Amilcar Cabral: Essai de Biographie Politique (1980) i As orígens do Nacionalismo Africano (1997).

## Referències

* ↑ «Obituary». The New York Times. [Consulta: 21 agost 2012].
* ↑ «Movie Review - Sambizanga (1973)». The New York Times, 22-11-1973 [Consulta: 29 gener 2016].
* ↑ Keith A. P. Sandiford, A Black Studies Primer: Heroes and Heroines of the African Diaspora, Hansib Publications, 2008, p. 42.
# Mário Peres Ulibarri

Mário Peres Ulibarri (portuguès: Marinho Peres) (Sorocaba, 19 de març de 1947 - Sorocaba, 18 de setembre de 2023), més conegut com a Marinho Peres o Mário Marinho, fou un futbolista brasiler de la dècada de 1970 i entrenador de futbol.

## Trajectòria esportiva

Jugava a la posició de defensa. Destacà a l'Associação Portuguesa de Desportos i al Santos Futebol Clube, durant la primera meitat dels 1970. El 1974 fou fitxat pel FC Barcelona on romangué dues temporades. En el seu retorn posterior al Brasil jugà al Sport Club Internacional. Fou el capità de la selecció brasilera de futbol al Mundial de 1974. Disputà un total de 15 partits amb la selecció brasilera (3 no oficials) i marcà un gol.
Posteriorment exercí d'entrenador, principalment al Brasil i a Portugal. Destacà als clubs Vitória de Guimarães, Os Belenenses, Sporting CP i Santos.
Mário va morir el 18 de setembre de 2023 als 76 anys a la ciutat de Sorocaba. L'exfutbolista tenia una salut precaria des del 2019, quan va patir un ictus i va ser hospitalitzat l'agost del 2023 amb pneumònia i complicacions cardíaques i renals i va ser intubat a la Unitat de Cures Intensives.

## Palmarès

Com a jugador

### Santos

* Campionat paulista:
** 1973

### Sport Club Internacional

* Campionat brasiler de futbol:
** 1976
* Campionat gaúcho:
** 1976
Com a entrenador

### Belenenses

* Copa portuguesa de futbol:
** 1989

### Botafogo

* Taça Guanabara:
** 1997

## Referències

* ↑ «Marinho avala a Neymar». Mundo Deportivo, 31-01-2012.
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Todos os brasileiros - 1974» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Entrenador a sambafoot
* ↑ esport3. «Mor als 76 anys l'exblaugrana Marinho Peres», 19-09-2023. [Consulta: 20 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Marinho Peres jugador a Sambafoot
* Marinho Peres entrenador a Sambafoot
Marinho Peres amb el Brasil - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de futbol de 1974
1 Leão •
2 Luís Pereira •
3 Marinho Peres (c) •
4 Zé Maria •
5 Piazza •
6 Marinho Chagas •
7 Jair Ventura Filho •
8 Leivinha •
9 César Maluco •
10 Rivelino •
11 Paulo César Caju •
12 Renato •
13 Valdomiro •
14 Nelinho •
15 Alfredo •
16 Marco Antônio •
17 Carpegiani •
18 Ademir da Guia •
19 Mirandinha •
20 Edu •
21 Dirceu •
22 Waldir Peres •
Entrenador: Zagallo :
# Comarca de la Sierra de la Demanda

La comarca de la Sierra de la Demanda és una comarca de Burgos situada al sud-est de la província de Burgos. Està travessada pel riu Arlanza i a les serres del Sistema Ibèric i la que li dona nom, la Serra de la Demanda.

## Municipis i pedanies

* Arauzo de Torre
* Arauzo de Miel
* Arauzo de Salce
* Barbadillo de Herreros
* Barbadillo del Mercado
* Barbadillo del Pez
* Cabezón de la Sierra
* Canicosa de la Sierra
* Carazo
* Cascajares de la Sierra
* Castrillo de la Reina
* Contreras
* Hacinas
* Hontoria del Pinar
* Huerta de Arriba
* Huerta de Rey
* Jaramillo Quemado
* Jaramillo de la Fuente
* Jurisdicción de Lara
* La Gallega
* La Revilla y Ahedo
* Mamolar
* Monasterio de la Sierra
* Moncalvillo
* Monterrubio de la Demanda
* Neila
* Palacios de la Sierra
* Pinilla de los Barruecos
* Pinilla de los Moros
* Quintanar de la Sierra
* Rabanera del Pinar
* Regumiel de la Sierra
* Riocavado de la Sierra
* Salas de los Infantes
* San Millán de Lara
* Valle de Valdelaguna
* Villaespasa
* Villanueva de Carazo
* Vilviestre del Pinar
* Vizcaínos
# Comarca del Caudal

La Comarca del Caudal és una de les vuit comarques en què està dividit el Principat d'Astúries i comprèn els conceyus de:
   * Ayer
   * Ḷḷena
   * Mieres
Encara que l'Estatut d'Autonomia d'Astúries preveu la divisió del territori asturià en comarques, encara no estan desenvolupades oficialment.
# Montricher

Montricher és un municipi del cantó suís del Vaud, situat al districte de Morges.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Muntanyes Barisan

Les muntanyes Barisan (en malai Bukit Barisan) són una cadena muntanyosa que s'estira sobre aproximadament 1.700 km al llarg de la costa occidental de l'illa indonèsia de Sumatra. Consisteixen essencialment en volcans coberts d'una densa jungla. El seu punt culminant és el Kerinci a 3.805 m. El nom que Bukit Barisan de fet vol dir "fila de turons" o "turons que fan una fila" en indonesi i malai, que descriu el que realment és al llarg de l'illa. El seu nom també s'utilitza per a un dels comandaments militars territorials (KODAM) de l'exèrcit indonesi (TNI AD) que està situat a Sumatra amb el nom de Kodam i Bukit Barisan.
# Muntanyes Bitterroot

* Aquest article tracta sobre la serra part de la massís. Si cerqueu les muntanyes entre Montana i Idaho de les que forma part aquesta cadena muntanyosa, vegeu «serralada Bitterroot».
Les Bitterroot (čkʷlkʷqin en salish), és la part més gran de la serralada Bitterroot, part de les muntanyes Rocoses i el batòlit d'Idaho, situada a l'oest del panhandle d'Idaho i al nord-oest de Montana (Estats Units). Les muntanyes engloben una superfície de 4.862 milles quadrades (12.593 km²).
Les muntanyes limiten al nord amb Lolo Creek, al nord-est amb el Clark Fork, al sud amb el riu Salmon, a l'est amb el riu Bitterroot i la seva vall, i a l'oest amb els rius Selway i Lochsa. El seu cim més alt és Trapper Peak, a 10,157 peus (3,096 m).

## Northern Bitterroot

Northern Bitterroot és la serra més al nord i més curta de les muntanyes Bitterroot. Les Northern Bitterroot engloben 4.841 km² (1.869 milles quadrades) i els seus dos cims més alts són el Rhodes Peak de 2.417 m (7.930 peus) i el Quartz Benchmark de 2.368 m (7.770 peus). Les Northern Bitterroot també contenen un petit contrafort: el Grave Creek Range. La serra de Grave Creek amida 679 km² (262 milles quadrades) i el seu cim més alt és el Petty Mountain de 2.216 m (7.270 peus).

## Central Bitterroot

Central Bitterroot és la serra més al sud i més alta de les muntanyes Bitterroot. Les Northern Bitterroot engloben 7.752 km² (2.993 milles quadrades) i els seus dos cims més alts són el Trapper Peak (3.096 m, 10.157 peus) i El Capitan (3.043 m, 9.983 peus).
Les Northern Bitterroot també contenen un petit contrafort: els Como Peaks. La serra de Como Peaks abasta 79 milles quadrades (205 km²) i el seu cim més alt és l'esmentat El Capitan.

## La controvèrsia Bitterroot

Swanson (2011) examina el paper crític de Guy M. Brandborg del Servei Forestal dels Estats Units, que va ser supervisor del Bosc Nacional Bitterroot entre 1935 i 1955. En insistir en la tala selectiva, va intentar protegir les conques hidrogràfiques i els hàbitats de vida salvatge que es veuen perjudicats per la tala a manta. Després de retirar-se el 1955, Brandborg va denunciar el Servei Forestal per desviar-se del seu model. Va llançar un atac públic, conegut com la "controvèrsia Bitterroot". Brandborg va pressionar per assegurar l'aprovació de la National Forest Management Act de 1976, que codificava el seu model.

## Notes

* ↑ «Intro to the Salish Language C, Series 1 Part 2». [Consulta: 3 maig 2013]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-02-01. [Consulta: 5 maig 2022].
* ↑ "Bitterroot Mountains". Canadian Mountain Encyclopedia. Bivouac.com.
* ↑ Northern Bitterroot Range (en anglès).
* ↑ Grave Creek Range (en anglès).
* ↑ Central Bitterroot Range (en anglès).
* ↑ Swanson, Frederick H. The Bitterroot and Mr. Brandborg: Clearcutting and the Struggle for Sustainable Forestry in the Northern Rockies (University of Utah Press, 2011).ISBN 978-1-60781-101-5
# Música de ayer

Música de ayer és una pel·lícula musical española de 1959 dirigida per Juan de Orduña, ambientada en el món de la sarsuela. Els dos artistes principals foren doblats per cantants d'òpera.

## Sinopsi

Laura Gayán és una jove estudiant de cant, filla del porter del comte de San Telmo, Carlos, del que està enamorada en secret. Quan rep la notícia que aquest es casa la intenta seduir el seu company Esteban. Amb el temps, aconsegueix treballar com a cantant i es casa amb Esteban. Però el matrimoni de Carlos es desfà ...

## Repartiment

* Ana María Olaria - Laura Gayán
* Armando Calvo - Carlos, Comte de San Telmo
* José Moreno - Esteban
* Manuel Arbó - Avelino, pare de Laura.

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1959 | Premi especial cantant líric | Ana María Olaria | Guanyadora |

## Referències

* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1959». CEC. Arxivat de l'original el 2018-02-12. [Consulta: 8 gener 2016].
# Narcissus albimarginatus

Narcissus albimarginatus és una espècie de planta bulbosa que pertany a la família de les amaril·lidàcies. És originària del Nord d'Àfrica, principalment al Marroc.

## Descripció

Té les fulles com a forma de joncs de color gris-verdoses. Amb una a dues flors per umbel·la, de color groc amb una vora blanca en la corona. Floreix entre març a abril.

## Hàbitat

Narcissus albimarginatus creix entre els 860 i els 1670 msnm en terres acumulades en esquerdes en penya-segats i afloraments rocosos en muntanyes silícies o calcàries, i també es troba en terres arenoses sota els arbres de Cedrus atlantica, esquerdes de roca calcària a prop de cims muntanyencs, sorra i pedra, pastures, matollars, boscos i bosc mediterrani.
A causa de la seva presència en els penya-segats i les altes muntanyes, l'única amenaça coneguda és el risc de recol·lecció per part de botànics o horticultores, no obstant això, fins i tot una pressió de recol·lecció menor podria afectar poblacions senceres.

## Distribució

Aquesta espècie té una distribució restringida a les muntanyes del Rif occidentals del nord-oest del Marroc i té una àrea d'ocupació estimada de 28 km². En l'actualitat només es coneixen dues subpoblacions. A causa de la naturalesa i la disponibilitat de l'hàbitat en què es produeixen, s'ha estimat que la mida de la població total no excedirà els 200 individus. No hi ha informació sobre les tendències de la població.

## Taxonomia

Narcissus albimarginatus va ser descrita per D.Müll.-Doblies i U.Müll.-Doblies i publicat a Flowering Plants of South Africa 50(2):, l'any 1986. 1989.

### Etimologia

Narcissus nom genèric que fa referència del jove narcisista de la mitologia grega Νάρκισσος (Narkissos) fill del déu riu Cefís i de la nimfa Liríope; que es distingia per la seva bellesa.
El nom deriva de la paraula grega: ναρκὰο, narkào (= narcòtic) i es refereix a l'olor penetrant i embriagant de les flors d'algunes espècies (alguns sostenen que la paraula deriva de la paraula persa نرگس i que es pronuncia Nargis, que indica que aquesta planta és embriagadora).
albimarginatus: epítet llatí que significa "amb marges blancs".

### Sinonímia

* Narcissus calcicola auct.

## Referències

* ↑ Narcissus albimarginatus a PacificBulbSociety
* ↑ «Narcissus albimarginatus» (en anglès). [Consulta: 24 octubre 2018].
* ↑ Arroyo, J. «Discovery of distyly in Narcissus (Amaryllidaceae)» (en anglès). American Journal of Botany, 87, 5, 2000, pàg. 748-751. DOI: 10.2307/2656861 [Consulta: 29 octubre 2018].
* ↑ Chambouleyron, M. «Contribution a la connaissance de la flore de la peninsula tingitane (Maroc)» (en francès). Lagascalia, 32, 1, 2012, pàg. 35-227. ISSN: 0210-7708 [Consulta: 29 octubre 2018].
* ↑ Narcissus albimarginatus a Tropicos
* ↑ Narcissus albimarginatus a PlantList
* ↑ «[Cat. Pl. Vasc. N. Maroc 2: 880 (2002). Narcissus albimarginatus]». Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra: Flora africana. [Consulta: 16 agost 2011].

## Bibliografia

* Cat. Pl. Vasc. N. Maroc 2: 880 (2002).
# Coendou bicolor

Coendou bicolor és un membre sud-americà del gènere Coendou present a Bolívia, el Perú, Colòmbia i l'Equador.
# Coendou ichillus

Coendou ichillus és un porc espí del Nou Món del gènere Coendou. Viu a les selves de l'est de l'Equador i, possiblement, als Iquitos del Perú. El nom específic, ichillus, significa ‘petit' en el dialecte local del quítxua de plana.
Aquesta espècie té la cua llarga, sense pèls visibles en el pelatge adult, un pelatge espinós a la panxa i una combinació única de característiques cranials.

## Referències

* ↑ Weksler, M.; Anderson, R. P.; Gómez-Laverde, M. «Coendou ichillus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. UICN, 2016, pàg. e.T136597A22213629. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2016-2.RLTS.T136597A22213629.en [Consulta: 3 desembre 2016].
# Coendou insidiosus

Coendou insidiosus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels porcs espins del Nou Món. És endèmic de la costa atlàntica de l'est del Brasil. Es tracta d'un animal nocturn i arborícola. El seu hàbitat natural és la Mata Atlàntica, on viu als boscos primaris i, sobretot, als boscos secundaris i les vores dels boscos. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Leite, Y.; Patterson, B. Coendou insidiosus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 22 juliol 2015.
# Concili de Clarmont (535)

* Per a altres significats sobre Pel posterior Concili de Clermont, famós per convocar la primera croada, vegeu «Concili de Clermont (1095)».
A la localitat avui coneguda com a Clarmont d'Alvèrnia, (capital de la regió d'Alvèrnia i del departament del Puy-de-Dôme, al centre sud de França, en el cor del Massís Central), (llavors coneguda com a Arvernis o Avernum), a partir del 8 de novembre de l'any 535, quinze prelats del regne d'Austràsia (part nord-oriental del Regne Franc durant el període dels reis merovingis), van assistir sota la presidència d'Honorat, Bisbe de Bourges, a un sínode o concili plenari, o nacional (de menor rang que els anomenats Concilis ecumènics), conegut com a Primer Concili de Clermont .
Entre els assistents s'hi trobava el mateix Bisbe de Clermont, que arribaria a ser canonitzat com Sant Gallus o Sant Gall.
Es van elaborar disset cànons, dels quals setze s'inclouen en el Decret de Gracià ( Decretum Gratiani o Concòrdia discordantium canonum , també conegut en català com "Concordança de les discordances dels Cànons", "Harmonia dels Cànons discordants "o" Concòrdia dels Cànons discordants "); que seria recopilat al segle xii pel jurista Gracià, i s'han convertit en part del cos del Dret canònic de l'Església Catòlica, el Corpus Iuris Canonici .
El concili es pronuncià en contra dels matrimonis de cristians i jueus, els matrimonis entre familiars i també contra els mals costums dels clergues.

## Referències

* ↑ Latin Saints of the Orthodox Patriarchate of Rome. St John the Wonderworker Orthodox Church, Felixstowe [Consulta: 13 novembre 2007].
* Catholic Encyclopedia : "St Gal"
* Brian Brennan, 1985. "'Episcopae': Bishops 'Wives Viewed in Sixth-Century Gaul" Church History 54 3 (September 1985), pp 311–323.
# Museu de Malawi

El Museu de Malawi o Museu Chichiri és un museu històric i cultural localitzat en Blantyre, Malawi. El museu, oficialment anomenat Nyasaland Museu, fou impulsat per la legislació del maig del 1957. L'edifici del museu actual va ser construït el 1965 al Turó de Chichiri de Blantyre, amb diners de donants de confiança i del Govern de Malawi. El museu s'obrí oficialment el juny de 1966.

## Història

La Societat de Malawi va començar a fer campanya per la creació d'un museu a principis de la dècada de 1950. Els Museus de Malawi, coneguts inicialment com el Museu Nyasaland, es van establir per llei el maig de 1957 mitjançant l'Ordenança del Museu. Núm. 201. El museu inicial es va allotjar a la casa Mandala de Blantyre.
L'edifici actual del museu es va construir el 1965 a Chichiri Hill a Blantyre, amb fons del Beit Trust i el govern de Malawi. El cost de la construcció va ser de 21.000 lliures de Malawi. El museu va ser inaugurat formalment per Kamuzu Banda el 29 de juny de 1966. Sota la presidència de Kamuzu Banda, la recollida es va limitar en alguns casos per evitar qualsevol risc de molestar el govern amb el resultat que es va fer poca recaptació dels grups associats als rebels. Algunes intents de compensació respecte la situació existent s'han fet en els processos de captació post-Banda.
El 2009, l'Electricity Supply Corporation of Malawi va subministrar una exposició hidroelèctrica que es troba a la secció exterior del museu.

## Referències

* ↑ «Museum of Malawi, Chichiri». International Council of African Museums. Arxivat de l'original el 24 d’octubre 2006. [Consulta: 8 agost 2014].
* ↑ «Còpia arxivada». The Museum of Malawi. Arxivat de l'original el 9 d’agost 2014. [Consulta: 25 gener 2017].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 Lusaka, Mwayi «Curating the nation: Collections, ethnographic representations and heritage production at Museum of Malawi». Cogent Arts & Humanities, vol. 10, 04-01-2023. DOI: 10.1080/23311983.2022.2160577.
* ↑ «Museum Chichiri - Facilities». The Museum of Malawi. Arxivat de l'original el 9 agost 2014. [Consulta: 8 agost 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2017-02-13 a Wayback Machine.
# Museu de Llimiana

El Museu de Llimiana és un museu de memòria instal·lat a la casa Bonifaci de Llimiana. Edifici de tres plantes que interpreta dues mirades sobre el passat: una, la mateixa història del poble i de la nissaga Bonifaci –una família amb cinc membres dedicats a la medicina des de l'inici del segle XIX–, i l'altra, sobre la biografia de Josep Bonifaci Mora, humanista i escriptor de trajectòria mèdica i política important durant la Segona República, la guerra i el seu llarg exili per diferents països europeus. Els documents familiars, la conservació dels espais i estances i l'adquisició municipal de l'immoble han permès d'incorporar el llegat històric de Bonifaci, la seva lluita constant per la democràcia, la llibertat i la professionalitat mèdica al patrimoni memorial de Catalunya.

## Història

Llicenciat en Medicina a la Universitat de Barcelona, en el transcurs de la Guerra Civil Josep Bonifaci va exercir diferents càrrecs al si del PSUC i de la UGT i va ser director general d'Assistència Social del Govern de la República. Metge personal de José Díaz (secretari general del PCE), el va acompanyar a París i a Moscou perquè aquest últim estava afectat per una greu malaltia poc abans del final de la Guerra Civil. A l'exili va exercir de metge a Moscou (a l'Hospital Central del Kremlin), a Tolosa de Llenguadoc, a Praga, a Bucarest i a París. Va ser membre del Comitè Central del PSUC. L'estiu de 1970 va tornar a Barcelona i va passar els darrers anys de la seva vida entre Barcelona i Llimiana, on descansen les seves restes.

## Rodalia

A la comarca del Pallars Jussà es pot visitar també un divers patrimoni de la Guerra civil espanyola: el poble d'Isona, destruït el 1938 pels atacs d'artilleria i reconstruït parcialment dos anys després, i l'itinerari pel front republicà de la Posa. El Consell Comarcal organitzarà rutes guiades per aquests espais, combinades amb la visita dels principals espais geològics i els castells de la comarca, dels quals destaquen les restes paleontològiques interpretades en el Parc Cretaci amb el centre d'acollida a Isona i els castells medievals de Llordà i d'Orcau, a més d'altre patrimoni religiós medieval i romànic. Si s'accedeix a Llimiana des del sud de la carretera C-13, prèviament es pot visitar El Merengue, el cap de pont de Balaguer, que també forma part de la Xarxa d'Espais de Memòria del Memorial Democràtic i que es troba al municipi de Camarasa.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Bonifaci. Museu de Llimiana». Memorial Democràtic. Gencat. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2016. [Consulta: 7 gener 2017].